УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7110/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у відповідності до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 16/ОС від 07.11.2015 року був призначений на посаду оперуповноваженого кримінальної поліції ГУ НП в Житомирській області.
Разом з тим, на капітана поліції ОСОБА_8 як на оперуповноваженого кримінальної поліції ГУ НП в Житомирській області покладається виконання організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України він являється службовою особою.
Однак, капітан поліції ОСОБА_8 являючись службовою особою, оперуповноваженим кримінальної поліції ГУ НП в Житомирській області, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_9 , з метою отримання неправомірної вигоди для себе, з корисливих мотивів, вирішили вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 21.08.2016 близько о 14 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи на території кафе «777», за адресою м. Житомир, вул. Героїв Десантників, буд. № 25 в ході особистої розмови, свідомо створюючи обставини і умови надання йому неправомірної вигоди та маючи намір на одержання такої неправомірної вигоди для себе, діючи з прямим умислом та переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого незаконного збагачення висловив громадянину ОСОБА_10 незаконну вимогу про надання неправомірної вигоди в розмірі 5 тисяч доларів США (що еквіваленті національної валюти, відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 126 тисяч 500 грн.) за не вчинення ним дій в інтересах останнього, а саме за не інформування органу досудового розслідування про нововиявлені обставини, за фактом вчинення протиправної діяльності громадянина ОСОБА_10 , щодо незаконного заволодіння житлом шляхом обману та зловживання довірою в ході виконання вищевказаних доручень.
25 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 жовтня 2016 року. Також, визначено розмір застави у розмірі 87 000 гривень.
Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід та розмір застави, визнав обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також врахував тяжкість вчиненого правопорушення, дані про особу підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів та визначити заставу в межах 300 мінімальних заробітних плат в сумі 435 000 грн.
Посилається на те, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий суддя повинен був вийти за межі розміру застави визначеної п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначити розмір застави в межах 300 мінімальних заробітних плат в сумі 435 000 грн.
Вказує, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу та судом не враховано той факт, що він може бути причетний до вчинення іншого кримінального правопорушення та розмір неправомірної вигоди, яку вимагав та отримав ОСОБА_8 , а також, не враховано кваліфікуючі ознаки, а саме вчинення групою осіб, поєднане з вимаганням. Вважає, що розмір застави в сумі 87 000 грн., не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргумент на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, визначаючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, судом розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, визначаючи розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, належним чином врахував, дані про особу підозрюваного, його матеріальне становище, позитивну характеристику, наявність статусу учасника АТО та обґрунтовано визнав, що застава в межах 60 мінімальних заробітних плат зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладення на нього обов`язків.
Що стосується доводів прокурора, про визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в межах 300 мінімальних заробітних плат в сумі 435 000 гривень, то на думку колегії суддів зазначені доводи задоволенню не підлягають, оскільки такий розмір застави не передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та не узгоджується з клопотанням прокурора поданого слідчому судді.
Крім того, апелянтом не надано суду будь-яких доказів щодо наявності виключних випадків, що свідчать про нездатність визначеної судом першої інстанції розміру застави забезпечити виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків.
На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення розміру застави в 300 мінімальних заробітних плат ґрунтуються лише на припущеннях, а вказаний розмір застави є завідомо непомірним для нього з врахуванням його матеріального становища.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: