Справа №587/3048/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/409/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Невиконання судового рішення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0001112 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Шпилівка, Сумського району, Сумської області, мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима:

- вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.04.2014 р. за ч.1 ст.185 КК України до 850 грн. штрафу; ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2015 р. невідбуте покарання у вигляді 850 гривень штрафу замінене покаранням у вигляді 50 годин громадських робіт, невідбуто 36 годин громадських робіт.

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 в якій ставить питання про погіршення становища обвинуваченої, та заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 , які ставлять питання про скасування вироку Сумського районного суду Сумської області від 15.02.2016 р.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України з призначенням покарання у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.04.2014 р. і остаточно визначено покарання - 1 рік 6 місяців 2 дні позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування даного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, із покладанням на неї відповідних обов`язків.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду від 15.02.2016 р. та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винною за ч.1 ст.382 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України дане покарання у виді позбавлення волі та покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.04.2014 р. у виді 850 грн. штрафу виконувати самостійно. Вказує на те, що судом до призначеного покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.382 КК України за правилами ст.71 КК України приєднано не покарання, призначене за вироком суду від 14.04.2014 р. у виді штрафу, а замінене 22.06.2015 р. на громадські роботи, що не відповідає вимогам ст.71 КК України і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, визначене покарання ОСОБА_8 обвинувальним вироком є занадто м`яким і суд безпідставно звільнив її від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України.

У поданій апеляційній скарзі заступник Генерального прокурора України ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду від 15.02.2016 р. через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, оскільки при винесенні обвинувального вироку суд застосував норму закону ч.1 ст.382 КК України, яка не підлягає застосуванню. В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що коли невиконання вироку полягає в ухиленні особою від покарання у виді громадських робіт, вчинене повністю охоплюється ст.389 КК України та додаткової кваліфікації за ст.382 КК України не потребує. Однак, враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_8 призначено покарання у виді громадських робіт не за вироком суду, а на підставі ухвали, в порядку зміни покарання у виді штрафу, тому її притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України теж виключається.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

За рішенням суду ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що вона, 14.04.2014 р. була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до 850 грн. штрафу. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2015 р. ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст.53 КК України покарання у виді несплаченої суми штрафу, призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.04.2015 р. було замінено покаранням у вигляді громадських робіт на строк 50 годин.

11.09.2015 р., будучи належним чином ознайомленою працівниками кримінально-виконавчої інспекції Сумського району з порядком та умовами відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у виді громадських робіт та попередженою про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, отримала під особистий підпис направлення до Хотинської селищної ради, де їй належало відбувати це покарання. Але ОСОБА_8 було відбуто лише 16 годин громадських робіт, а для відбуття решти 36 годин, вона не з`явилася та це покарання нею не було відбуто.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.1 ст.382 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, які виразилися в умисному невиконанні ухвали Сумського районного суду Сумської області від 22.06.2015 р., що набрала законної сили.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 і частково підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, і вважала що вирок підлягає до скасування з закриттям кримінального провадження, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала свою апеляційну скаргу про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, обвинувачену ОСОБА_8 , яка покладалась на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону, оскільки при винесенні обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 застосував норму закону за ч.1 ст.382 КК України, яка не підлягає застосуванню.

Так, Кримінальний кодекс України містить ряд норм, які передбачають відповідальність за злочини проти правосуддя.

У разі встановлення факту ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, норми ст.ст. 389 і 382 КК України співвідносяться як спеціальна і загальна. Згідно з правилами кваліфікації злочинів, якщо діяння вчинене винною особою, одночасно підпадає під ознаки двох і більше кримінально-правових норм, має місце конкуренція останніх. Завжди застосовується та норма, що охоплює з найбільшою повнотою всі фактичні ознаки вчиненого діяння.

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 21.01.2016 р. у справі №5-365кс15.

Суб`єкт злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України спеціальний, а саме особа на яку законом і судовим актом безпосередньо покладено обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати, а невиконання судового акта іншими особами тягне відповідальність за відповідними статтями КК України, а саме спеціальні види невиконання судових рішень, зокрема, ст.389 КК України. Відповідно до ч.5 ст.52 КК України ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену ст. ст. 389 та 390 КК України.

Тому, коли невиконання вироку полягає в ухиленні особою від покарання у виді громадських робіт, вчинене повністю охоплюється ст.389 КК України і іншої кваліфікації за ст.382 КК України не потребує.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_8 було призначено покарання у виді громадських робіт не за вироком суду, а на підставі іншого судового рішення ухвали, в порядку зміни покарання у виді штрафу, її притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України також виключається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.382 КПК України, тому вирок суду слід скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, і відповідно до вимог ст.407 КПК України кримінальне провадження слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 .

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 щодо невідповідності вимог призначеного ОСОБА_8 покарання за ст.71 КК України, то вони є безпідставними і не заслуговують на увагу, а стосовно поставлених вимог щодо скасування вироку суду то вони підлягають до задоволення тим самим частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 284 п.2 ч.1, 405, 407,409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України ОСОБА_9 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 15 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 , яка визнана винною за ч.1 ст.382 КК України з призначенням покарання на підставі ст. 71 КК України у виді 1 року 6 місяців 2-х днів позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України - скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4