Справа № 163/2981/15-к
Провадження № 1-кп/163/7/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000406 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, середньої освіти, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 20.10.2015 року близько 11.50 години, слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, водієм автомобіля «Міцубісі Паджеро», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , під час паспортного контролю пред`явив працівникам прикордонного наряду відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 завідомо підроблене доручення на право керування даним транспортним засобом, видане на його ім`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості не визнав і показав, що погодився на пропозицію знайомого на ім`я ОСОБА_5 перегнати з Республіки Польща в Україну автомобіль. Передав ОСОБА_5 свій закордонний паспорт для оформлення документів. За кордон виїхав через митний пост «Ягодин» попутним автомобілем. В селі Дорохуск одразу за польським митним постом зустрівся із раніше незнайомим чоловіком, якого після телефонного дзвінка направив ОСОБА_5 , одержав від нього документи. Особливо до них не придивлявся, однак пересвідчився, що є техпаспорт і доручення на право керування. Подав ці документи на польському митному посту і безперешкодно пройшов митний контроль. Після в`їзду на митний пост «Ягодин», коли стояв у черзі, до нього підійшов прикордонник і запропонував підійти до службового приміщення. Там подав іншому прикордоннику документи, після чого його затримали і передали працівникам поліції.

Обвинувачений категорично стверджує, що до виготовлення доручення не мав жодного відношення і був впевнений в його достовірності, оскільки для його оформлення надав свій паспорт і одержав доручення в Польщі.

Дослідженням доказів в справі встановлено наступне.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що під час здійснення візуального прикордонного контролю керованого обвинуваченим автомобіля виявив невідповідність позначок проходження техогляду на номерному знаку реєстраційним документам. Доповів про це контролеру-паспортисту ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що при перевірці документів на транспортний засіб як уповноважений на проведення технічного дослідження документів виявив достатні ознаки підробки доручення, про що повідомив ОСОБА_4 . Той кивком голови погодився з таким висновком. Про випадок повідомив старшого прикордонного наряду ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що спілкувався з ОСОБА_4 після доповіді ОСОБА_7 . Обвинувачений помітно хвилювався. Про виявлений факт було повідомлено Любомльський відділ поліції.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20.10.2015 року на митному посту «Ягодин» при в`їзді на смугу руху «зелений коридор» виявлено автомобіль «Міцубісі Паджеро», номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 добровільно видав техпаспорт і доручення на право керування транспортним засобом.

Таким чином, показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події стверджено, що 20.10.2015 року ОСОБА_4 в`їхав в Україну в пункт пропуску «Ягодин» автомобілем «Міцубісі Паджеро», номерний знак НОМЕР_2 , і використав доручення як підставу для проходження прикордонного контролю, подавши його військовослужбовцями прикордонної служби.

Як вбачається із самого доручення з доданим перекладом, текст оригіналу виконаний друкованим способом на німецькій мові. Відповідно до змісту перекладу цим дорученням власник автомобіля «Міцубісі Паджеро», номерний знак НОМЕР_2 , «Тоскані Алессандро» довірив право керування з правом продажу автомобіля та виїзду ним за кордон ОСОБА_9 . Довіреність датована 15.10.2015 року. Достовірність підпису власника завірена нотаріусом «DIRK ZIECER».

В перекладі зазначено, що текст доручення на німецькій мові містить підпис власника. Однак в самому оригіналі доручення міститься лише підпис нотаріуса. Підпис власника транспортного засобу та графи для такого підпису в оригіналі доручення відсутні.

Згідно з висновком експерта №1039 на довіреності на право керування автомобілем «Міцубісі Паджеро», номерний знак НОМЕР_2 , зображення печаток «DIRK ZIECER», «Eduard Marz» нанесені струменевим друком з використання струменево-крапельного принтера; підписи нанесені пишучим приладом кульковою ручкою.

Таким чином, аналіз доручення і його перекладу дає підстави для висновку про його підробку вже через одне лише проставлення підпису і відбитка печатки нотаріуса, яким посвідчується підпис власника транспортного засобу, при відсутності такого підпису в тексті доручення.

При цьому виявлення відсутності підпису власника можливе будь-якою пересічною особою і тягне такий же висновок щодо законності доручення, оскільки до нього прикріплено переклад.

Крім цього, назвавши замовника перевезення автомобіля лише іменем ОСОБА_5 , обвинувачений не надав ні органу досудового розслідування, ні суду повних даних на цю особу чи засобів зв`язку з нею для встановлення обставин виготовлення доручення, передачі документів ОСОБА_4 і домовленостей щодо переміщення автомобіля з Республіки Польща в Україну. Обвинувачений також заявив, що після подій 20.10.2015 року ця особа не зверталась до нього, що викликає обґрунтований сумнів в показаннях обвинуваченого, оскільки загально відомі вартісні характеристики транспортного засобу очевидно мають викликати зацікавленість в його долі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про неправдивість показань обвинуваченого про його необізнаність із підробкою доручення, що підтверджується також і показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про поведінку ОСОБА_4 під час прикордонного контролю та фактичне визнання усвідомленості щодо дійсності доручення.

При цьому такі показання вказаних свідків суд приймає як показання з чужих слів в розумінні ст.97 КПК України і приймає як допустимі докази, оскільки працівники прикордонної служби на той момент не здійснювали кримінальне провадження, а виконували свої обов`язки щодо прикордонного контролю.

Твердження ОСОБА_4 про свою недбалість при ознайомленні з наданими йому документами і, як наслідок, необережну форму вини при використанні доручення суд вважає також неправдивими з таких підстав.

Як вбачається з інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, протягом 2014-2015 років ОСОБА_4 66 перетинав кордон через пункти пропуску «Ягодин», «Угринів», «Доманове» в якості водія транспортного засобу, в тому числі, 27 разів на 10 різних автомобілях з іноземною реєстрацією.

За словами обвинуваченого він жодного разу не притягувався до відповідальності за порушення митних правил, що свідчить про його обізнаність як з правилами переміщення транспортних засобів через митний кордон, так і з процедурою проходження прикордонного і митного контролю, а отже з вимогами щодо переліку документів, які підлягають пред`явленню до такого контролю.

Такі обставини дозволяють суду поза розумним сумнівом зробити висновок про відповідальне і уважне ставлення ОСОБА_4 до кожного випадку перетину кордону і не дають підстав зробити виключення для досліджуваних подій.

З врахуванням наведених висновків на підставі проаналізованих доказів суд приходить до висновку про повне доведення винуватості ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, по справі не встановлено.

Зазначені в обвинувальному акті пом`якшуючі обставини «щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину» суд такими не вважає. Ці обставини визначені прокурором як результат угоди про визнання винуватості, від затвердження якої обвинувачений відмовився і під час судового розгляду свою винуватість заперечив.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді штрафу.

Згідно із ст.100 КПК України підроблене доручення як речовий доказ слід залишити в матеріалах справи.

Вирішення долі автомобіля «Міцубісі Паджеро» слід віднести до компетенції Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області та Волинської митниці ДФС в межах вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушення митних правил, оскільки з дослідженого запиту митниці вбачається проведення відповідної перевірки, а санкція можливого порушення митних правил за ознаками ст.483 МК України встановлена і у вигляді конфіскації предмета порушення.

Судові витрати згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і на підставі цього закону призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 245(двісті сорок п`ять) гривень 52 копійок судових витрат на проведення технічної експертизи.

Речові докази: доручення на право керування автомобілем «Міцубісі Паджеро» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_4 , залишити в матеріалах справи;

вирішення долі автомобіля «Міцубісі Паджеро», номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , віднести до компетенції Любомльського ВП ГУНП у Волинській області та Волинської митниці ДФС.

Приєднане до справи свідоцтво про реєстрацію автомобіля Міцубісі Паджеро», номерний знак НОМЕР_2 , направити Любомльському ВП ГУНП у Волинській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1