Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2815/16-к
У Х В А Л А
18.10.2016 року м.Виноградів
Подане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 будучи раніше засудженим, 29.03.2013 Виноградівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України - до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Ровенського суду Луганської області від 26.11.2008 року з остаточним призначенням покарання у вигляді покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.03.2013 за обвинувальний акт за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст.15 ч.2, ст.194 ч.2 КК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду, але він після звільнення з місця позбавлення волі на шлях виправлення не став, а повторно скоїв злочин за таких обставин:
Так, 20 липня 2016 року близько 10 години, ОСОБА_5 , знаходячись поряд адміністративної будівлі Чернянської сільської ради, яка розташована по вул. Миру в с.Черна, діючи умисно, з метою крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед марки «Target», чорно-сріблястого кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить 2650 гривень, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальні збитки на загальну суму 2650 гривень.
17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджена показами потерпілих, показами свідків, висновком експерта та іншими матеріалами.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Довге, Іршавського району, без постійного місця проживання, громадянин України, українець, з середньою-спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий вироком Виноградівського районного суду 29.03.2013 за ч.2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.
Положенням пункту «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод [6], відповідно до якого нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Тобто фактично у цій нормі йдеться про те, що лише за наявності підозри, яка має підтверджуватися доказами, позбавлення свободи може бути визнано обґрунтованим. При цьому вимоги КПК України містять більше процесуальних гарантій відповідних прав особи, адже виклад відповідних обставин повинен зазначатися також і в клопотаннях щодо застосування менш суворих запобіжних заходів. Таким чином, законодавець, втілюючи міжнародні стандарти у кримінальне процесуальне законодавство, розширив коло випадків, де ставиться вимога щодо наявності обґрунтованої підозри.
Судова практика свідчить, що коли сторона кримінального провадження не доводить, що існує обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого конкретною статтею або частиною статті Кримінального кодексу України (випадки завищення кваліфікації), слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання. Це правило поширюється і на вирішення питання про наявність та відсутність кваліфікуючих ознак відповідного злочину, обґрунтовану підозру в наявності яких сторона повинна довести перед судом.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 , не має постійної роботи, не одружений, не має утриманців, не має постійного місця проживання, а також те, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, усвідомлюючи про неминучість покарання, за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, продовжувати здійснювати злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_5 , із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть.
В свою чергу майновий стан та відсутність будь яких відомостей про наявність у ОСОБА_7 постійного місця роботи, позбавляють можливості обрати щодо останнього, запобіжний захід у вигляді застави.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.
Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання заперечував. Зокрема, він вважає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення в якому його підозрюють, розкаюється, на даний час вирішується питання про реєстрацію його місця постійного проживання в м. Ужгород. Продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення не буде, оскільки розуміє наслідки від вчинення таких дій, впливати на свідків та потерпілого не буде. Він живе за рахунок періодичних заробітків, живе у найманій кімнаті в м. Ужгород.
Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 185 КК України злочину. Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 17 жовтня 2016 року та 18 жовтня 2016 року (змінена) з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена та наданими прокурором доказами, допитом потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події.
Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, впливати на свідків, потерпілого, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків про те, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, впливати на свідків, потерпілого, учинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя доведеними прокурором вважає й доводи клопотання про те, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому, слідчим суддею також враховано тяжкість вчиненого злочину: відповідно до ст. 12 КПК України - скоєно середньої тяжкості злочин, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, дані про особу ОСОБА_5 : раніше до кримінальної відповідальності неодноразово притягувався за вчинення злочинів проти власності, в останнє вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України, за що відбував реальний строк поркання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, не має постійного місця роботи та постійного місця проживання.
При оцінці доводів підозрюваного, слідчий суддя також ураховує вищевикладене та наступне: ОСОБА_5 будучи працездатним не працевлаштувався, не займався суспільно-корисною працею, яка дозволяла б йому отримувати кошти (докази - документи в спростування наведеного підозрюваним ОСОБА_5 наданні не були), особи, які б перебували на його утриманні відсутні, постійного місця проживання не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні середньої тяжкості злочину - у межах від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Тому, при визначені розміру застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані які вказують на те, що у цьому кримінальному провадженні відносно підозрюваного запобіжний захід не обирався і такий не порушувався, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити ОСОБА_5 заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.
За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 18.10.2016 року і до 17.12.2016 року.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 17.12.2016 року.
У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Визначити термін дії зазначених обов`язків до 17.12.2016 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1