Справа № 131/307/14-к
УХВАЛА

іменем України

"17" березня 2016 р. м.Липовець Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання обвинувальний акт від 09 грудня 2015 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 26 листопада 2012 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

з боку захисту

обвинуваченої ОСОБА_13 ,

захисника адвоката ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 року на розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 26 листопада 2012 року, складений та затверджений 09 грудня 2015 року.

У підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також думку інших учасників судового провадження, зокрема сторони захисту - адвоката ОСОБА_14 який заперечував проти призначення судового розгляду, вказуючи на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору з наступних підстав.

Так, ч. 2 ст. 291 КПК України встановлює чіткі вимоги до змісту обвинувального акта. Він має містити наступні відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Вказані відомості в обвинувальному акті мають бути певним чином структуровані.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України. Таким чином, формулювання обвинувачення є окремою складовою обвинувального акта.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України, саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.
Судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт містить лише посилання , про те, що 14.11.2013 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2,3 ст.190 КПК України; викладені встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінальних правопорушень (дослівно зазначено: «Досудовим розслідуванням встановлено, » ), а також в обвинувальному акті зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України. А формулювання обвинувачення щодо кожного з кримінальних правопорушень, як окремої складової обвинувального акту, в якому, крім іншого, мають бути зазначені обєктивна та субєктивна сторона кримінального правопорушення, в тому числі час, місце, спосіб вчинення злочину, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення - не містить.
Тобто, у вказаному обвинувальному акті міститься лише зміст підозри, а також ті встановлені органами досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_13 й правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в яких підозрюється остання, а такі відомості, у відповідності до статті 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, за яким ОСОБА_13 має статус підозрюваного.
Відсутність висунутого та сформульованого відповідно до вимог КПК України обвинувачення з врахуванням положень ч. 1 ст. 337 КПК України унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції та порушує право на захист ОСОБА_13
Викладення фактичних обставин кримінального провадження, які були встановлені слідством, з підсумком про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_13 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті обов`язково має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_13 відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду цього обвинувального акту.
Також, всупереч п.4 ч. 2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не міститься прізвище, ім.»я, по батькові та займана посада слідчого, який здійснював досудове розслідування .
Крім цього, судом встановлено порушення органом досудового слідства вимог ч.1 ст.293 КПК України щодо обовязкового вручення захиснику підозрюваної ОСОБА_14 копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, що є нічим іншим, як обмеженням його процесуальних прав по здійсненню захисту підозрюваної ОСОБА_13 .
Таким чином, з підстав встановлених судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 не відповідає вимогам п.4, 5 ч.2 ст.291 КПК України, а також порушені вимоги ч.1 ст.293 КПК України.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Захисник обвинуваченої під час підготовчого судового засідання також заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст 190 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_15 від підтримання обвинувачення по епізоду щодо нього, у відповідності до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, на підставі заяви останнього, датованої 15.03.2016 року, справжність підпису під якою засвідчена нотаріально. Підставою закриття зазначається те, що потерпілий є близьким родичем племінником обвинуваченої.

Однак суду не надано підтвердження того, що епізод, кваліфікований органом досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України, за яким ОСОБА_15 є потерпілим , відноситься до приватного обвинувачення і підпадає під ознаки п. 3 ч.1 ст.477 КК України.

Узв`язку з чим, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст 190 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_15 від підтримання обвинувачення по епізоду щодо нього слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372, 284,477 КПК України, суд, -

У х в а л и в:

Повернути обвинувальний акт від 09 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 26 листопада 2012 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст.190 КК України , прокурору для належного складання згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст 190 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_15 від підтримання обвинувачення по епізоду щодо нього відмовити

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Липовецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Після закінчення цього строку, ухвала набирає законної сили, якщо не буде подано на неї апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.. .,

Суддя:ОСОБА_1