Справа № 184/250/15-к
Номер провадження 1-кп/184/5/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження № 0001217 від 19.12.2014 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, громадянина України, українця, не одруженого, дітей на утриманні не має, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 05.04.2011 року Орджонікідзевським міським судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст. 263, ч.1,4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. 04.03.2014 року звільнений із Солонянської ВК згідно ст.81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 29 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
19 грудня 2014 року приблизно о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_3 знаходився за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , у кімнаті на тумбочці якої знаходився телевізор марки «Liberton» та ТВ-тюнер Т2 марки «Trimax», та у нього виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи, повторно, відкрито (у присутності потерпілої ОСОБА_5 ), умисно, із корисливих спонукань викрав належне вказаній особі майно, а саме телевізор марки «Liberton» вартістю 3500 грн. та ТВ-тюнер Т2 марки «Trimax» вартістю 628 грн., після чого з місця вчинення злочину зник і в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4128 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно 19 грудня 2014 року в обідній час перебував в гостях у раніше йому знайомої потерпілої ОСОБА_5 . Під час розпивання спиртних напоїв, він виходив з кімнати до вбиральні і помітив на тумбочці телевізор «Liberton» і ТВ-тюнер, які він вирішив з корисливих мотивів відкрито викрасти у потерпілої. Реалізовуючи свій злочинний намір, він взяв вказані речі і почав рухатися до виходу з будинку, потерпіла ОСОБА_5 бачила це і просила його залишити речі на місті, але він її не послухав і відкрито викравши майно потерпілої залишив місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому він реалізував ці речі за 70 грн., а кошти витратив на власні потреби.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість.

Потерпіла ОСОБА_5 надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти проведення розгляду справи у скороченому порядку не заперечувала. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мала. При призначенні покарання покладалась на розсуд суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає.

За вказаних вище обставин, противоправні дії ОСОБА_3 , щодо відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відносить відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, на даний час не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий корисливий злочин у період умовно-дострокового звільнення, тобто на шлях виправлення після звільнення з місць позбавлення волі так і не став, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині.

Обставин, обтяжуючих покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім цього, судом встановлено, що згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2011 року ОСОБА_3 був визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК України у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_3 був звільнений з Солоняської виправної колонії 04 березня 2014 року умовно-достроково.

В період умовно-дострокового звільнення, яке складало 1 рік 6 місяців 29 днів, ОСОБА_3 19 грудня 2014 року вчинив новий злочин.

Відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України та частково приєднує до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2011 року у виді 1 місяця позбавлення волі.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі: телевізор марки «Liberton» та ТВ-тюнер Т2 марки «Trimax», що передані під схорону розписку доньці потерпілої ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.186 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного йому вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2011 року, у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 09 серпня 2016 року.

Речові докази: телевізор марки «Liberton» та ТВ-тюнер Т2 марки «Trimax», що передані під схорону розписку доньці потерпілої ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат по справі не має.

Вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1