Справа № 1-1528/11

"18" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю учасників судового розгляду:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника/адвоката
підсудного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України,
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала дана кримінальна справа.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочині передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб та хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб).

В той же час, на думку суду, за матеріалами судового розгляду, у даному провадженні, наявні обставини регламентовані ст.ст. 340, 232 КПК України, які слугують передумовою для постановлення судом окремої постанови враховуючи таке.

Згідно ст. 232 КПК України, суд при наявності на те підстав, а саме коли визнає це за необхідне, зокрема при виявленні судом порушень прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства, виносить окрему ухвалу (постанову) якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів.
Так, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.ст. 68, 69-1 71, 303-307 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_8 , у присутності законного представника ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , надав суду свої вільні показання з приводу обставин подій, що мали місце.

Зокрема свідок зауважив, що того, чи надав слідству правдиві покази підтвердити не може, усе робив та підписував так, як говорив його адвокат, однак останній переконаний у тому, що правдивими є показання, які він надав на цей час у суді, а попередні являються тактикою захисника по його захисту.
Також, судом у порядку ст. 306 КПК України за згодою сторін у справі було оголошено показання свідка ОСОБА_8 від 16.03.2011 року (а.с. 185-187 том № ІІ), після чого останній, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначив, що підпис наявний в НПА є його, однак оголошені покази є авторством слідчого та адвоката. Так, адвокат говорив йому надавати такі покази, зауважував, що так буде краще. Зараз він думає, що ці покази не відповідають дійсності. Так, половина з того, що там зазначено відповідає дійсності, половина ні. Яка саме половина відповідає сказати не може тому, що потрібно все згадати, однак, переконаний у тому, що не відповідає дійсності те, що він був в одній компаній з ОСОБА_11 ; те, що ОСОБА_12 зустріли на «Інституті хімії», він був у нього біля дому; те, що бачив як ОСОБА_11 та інші особи наносили удари ОСОБА_12 ; те, що ставили на коліна потерпілих. Коли потерпілі були на колінах, то це був він, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , саме їх поставили на коліна. ОСОБА_11 в той час ще не було.

З цього протоколу слідує, що допит проводився слідчим ОСОБА_15 за участю захисника ОСОБА_16 , неповнолітнього ОСОБА_8 у якості обвинуваченого.

Поряд з цим, судом у порядку ст. 306 КПК України, з власної ініціативи, було оголошено протокол очної ставки між потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_8 від 17.03.2011 року (а.с. 193-195 том № ІІ), після чого останній, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначив, що підпис наявний в НПА є його, однак оголошені покази є авторством адвоката. Так, адвокат говорив йому надавати такі покази, зауважував, що так буде краще. Зараз він думає, що ці покази не відповідають дійсності, тож він їх не підтримує. Загалом адвоката потрібно викликати і його запитувати чому він йому казав надавати саме такі покази, адже захисник чинив тиск, однак до органів він не звертався. Також мама говорила, що треба запитувати. Так, коли прийшов до слідчого, у нього вже все було записано, там сидів його захисник, що там було написано не читав, а просто поставив підпис. Угоду з адвокатом ОСОБА_18 укладала мама. Так, мамі він говорив про те, що адвокат зобов`язує говорити те, що не відповідає дійсності, однак мама наполягла на тому, щоб він підписував. Зокрема, про те, що йому була відома особа на прізвисько ОСОБА_19 , він не знає звідки про це слідчий з адвокатом дізнались, адже він не знав прізвисько ОСОБА_11 , як « ОСОБА_19 ». Номеру ОСОБА_11 у нього не було. Звідки слідчий і захисник знали про цей мобільний телефон йому невідомо. Тож, він наполягає на своїх показаннях наданих у даному судовому засіданні. При цьому, розумів та розуміє, що коли надавав показання попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, однак виходить так, що в суді 20.08.2014 року надав неправдиві покази.
З цього протоколу слідує, що допит проводився слідчим ОСОБА_15 за участю захисника ОСОБА_16 неповнолітнього ОСОБА_8 у якості обвинуваченого.

В свою чергу, судом у порядку ст. 306 КПК України, з власної ініціативи, було оголошено протокол судового засідання в частині допиту ОСОБА_8 від 20.08.2014 року, які він надавав у суді першої інстанції (а.с. 81-86 том № V) після чого останній, будучи попередженим про кримінальну відповідальність від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначив, що під час судового засідання 20.08.2014 йому було 21 рік. На нього ніхто не тиснув, однак чому такі покази тоді надавав не може пояснити. Про кримінальну відповідальність попереджували, наслідки роз`яснювали. Про те чому кардинально змінив покази сказати не може.

З цього протоколу слідує, що допит проводився у судовому засіданні за участю самого ОСОБА_8 у якості свідка, перед самим допитом йому було роз`яснено його права та обов`язків та останній зазначив,що вони йому зрозумілі.

Абз. 1 ст. 70 КПК України визначено, що особа, яка викликана слідчим або судом як свідок, зобов`язана з`явитися і давати правдиві показання про відомі їй обставини в справі.

Відповідно до абз. 1 ст. 71 КПК України за дачу завідомо неправдивих показань свідок несе кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України.

Абз. 2 ст. 44 КПК України визначено, що у випадках і в порядку, передбачених цим Кодексом, як захисники допускаються близькі родичі обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, його опікуни або піклувальники.

У судовому засіданні судом встановлено, що на час надання даних показань під час розслідування справи його захисником був адвокат - ОСОБА_16 який був допущений у якості захисника постановою слідчого Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_20 від 24.09.2010, ордеру серії КМ № 048064 та свідоцтва № НОМЕР_1 виданого КМКДК (а.с. 99-101 том № ІІ) та законним представником на той час неповнолітнього була ОСОБА_9 , згідно постанови слідчого Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 від 29.09.2010 (а.с. 117 том № ІІ), а обвинувальний висновок складений слідчим Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 .

Згідно абз. 6 ст. 48 КПК України, захисник зобов`язаний не перешкоджати встановленню істини в справі шляхом вчинення дій, спрямованих на те, щоб схилити свідка чи потерпілого до відмови від показань або до дачі завідомо неправдивих показань, схилити експерта до відмови від дачі висновку чи дачі завідомо неправдивого висновку, іншим чином сфальсифікувати докази у справі або затягнути розслідування чи судовий розгляд справи.
Відповідно до абз. 4-5 ст. 16-1, ст. 261 КПК України, захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник, які беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості.
Також, згідно чинного на час проведення допитів неповнолітнього ОСОБА_8 , Закону України «Про адвокату» слідує, що при здійсненні своїх професійних обов`язків адвокат зобов`язаний неухильно додержувати вимог чинного законодавства, використовувати всі передбачені законом засоби захисту прав і законних інтересів громадян і не має права використовувати свої повноваження на шкоду особі, в інтересах якої прийняв доручення.
Однак, у даному судовому засіданні встановлено, що захисники неповнолітнього (на той час) ОСОБА_8 , у супереч абз. 6 ст. 48 КПК України, вказували йому, які саме необхідно надавати показання, вносили разом зі слідчим до проколу допиту певні відомості, надавали вказівки останньому, на обов`язковій необхідності підписання таких протоколів, тобто намагалися вчинити дії направлені на фальсифікування доказів у справі.
Крім того, ОСОБА_8 вказує на те, що коли прийшов до слідчого, у нього вже все було записано, там сидів його захисник, що там було написано не читав, тобто фактично зауважує на тому, що слідчим та адвокатом у супереч абз. 1 ст. 85 КПК України було оформлено протокол слідчої дії у його відсутність, коли ж повідомив про це мамі, а саме законному представнику, остання наполягла на тому, щоб він підписував даний протокол.

Абз. 1 ст. 114 КПК України визначено, що при провадженні досудового слідства всі рішення про спрямування слідства і про провадження слідчих дій слідчий приймає самостійно і несе повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення
Зазначені положення КПК України з приводу повноважень та відповідальності слідчого кореспондуються з чинними на час проведення слідчих дій у цій справі положеннями Закону України «Про міліцію».
Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
За таких умов суд вважає наявними у провадженні обставини, які у порядку ст. 232 КПК України зобов`язують суд ухвалити окрему постанову, в якій звернути увагу начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві на вказані обставини задля вжиття необхідних заходів з метою перевірки обставин щодо тиску на неповнолітнього ОСОБА_8 з боку сторони захисту в цій справі та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 для перевірки обставин порушення слідчим у справі положень КПК України у рамках її досудового розслідування.
Також, суд з огляду на показання ОСОБА_8 в ході цього судового розгляду, що при попередніх допитах, як при досудовому розслідуванні, так і у суді першої інстанції 20.08.2014 він надавав показання, які прямо відрізняються від тих, які надані у ході цього судового розгляду, а при усіх допитах без виключення перед їх проведенням він попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, та з урахуванням положень ст.ст. 232, 340 КПК України, вважає за необхідне звернути увагу начальника Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві на вказані обставини задля вжиття необхідних заходів з метою перевірки цих даних, в тому числі аналізу наявності обставин, які вказують на наявність приводів і підстав до перевірки наявності в діях ОСОБА_8 ознак складу злочину за ст. 384 КК України (Розділ ІІ КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 232, 340 КПК України (в редакції 1960 року) та ст. ст. 3, 121 Конституції України, суд

п о с т а н о в и в :
Звернути увагу на встановлені судом під час судового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України обставини, які викладені у мотивувальній частині даної окремої постанови, начальника Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві та керівника Київської місцевої прокуратури № 4 для вжиття необхідних заходів в частині, що стосується кожного з них, роз`яснивши їм те, що у разі залишення ними цього судового рішення без розгляду буде вжито заходів, передбачених статтями 254-257 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі ч. 6 ст. 232 КПК України не пізніше, як у місячний строк, по окремій постанові суду мають бути вжиті необхідні заходи у відповідності з чинним законодавством та про прийняті результати повідомлено суд, що виніс окрему постанову.
С у д д я : ОСОБА_1