АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/558/16 Справа № 707/2105/14-к Категорія: ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

представника потерпілого

ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено: за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 10 років позбавлення волі;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено процесуальні обов`язки, передбачені п.п.2-4 ч. 2 ст. 76 КК України.

Прийнято рішення про стягнення:

- з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Черкаської міської ради, яка є розпорядником коштів КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради 7675 грн. 21 коп.;

- з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_13 3714 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 60 000 грн. моральної шкоди

- з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі по 1261 грн. 49 коп. з кожного;

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за те, що ОСОБА_8 26.01.2014 близько 19.30 год., перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_16 , розташованого в АДРЕСА_4 , після спільного вживання алкогольних напоїв, за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_9 таємно, умисно, з корисливих мотивів, користуючись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_16 , викрали його майно на загальну суму 5201,99 грн., чим спричинили останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 10.03.2014 року близько 00.30 год. разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволоділи майном ОСОБА_13 за наступних обставин. Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 10.03.2014 близько 10.30 год., перебуваючи у гостях ОСОБА_13 у АДРЕСА_4 , після спільного розпивання алкогольних напоїв, за раптово виниклим умислом на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з застосуванням такого насильства, нанесли потерпілому ОСОБА_13 по кілька ударів кожен руками по тулубу, спричинивши йому фізичний біль, після чого ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та запропонував відкрито заволодіти майном ОСОБА_13 , на що останній погодився та приїхав на вказану вище адресу. Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно, відкрито, умисно з корисливих мотивів заволоділи майном потерпілого на загальну суму 16310 грн., чим спричинили останньому матеріальних збитків на вказану суму. Крім того ОСОБА_8 , під час викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 , заволодів паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 від 09.12.1995 року на ім`я останнього.

Також ОСОБА_7 11.03.2014 близько 07.00 год., перебуваючи у лісосмузі неподалік від автомобільної дороги «Черкаси-Вергуни», що відноситься до адміністративно-територіальних меж Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, маючи на меті вбити ОСОБА_13 з метою приховування його пограбування, вчинив замах на вбивство потерпілого при наступних обставинах. Так, знаходячись в указаному місці та час умисно наніс декілька ударів кулаками рук в область обличчя ОСОБА_13 , а коли останній впав на землю та лежав обличчям до низу, ОСОБА_7 витяг шнурок із спортивних штанів та, переслідуючи злочинну мету, намагався вбити останнього вказаним шнурком шляхом удушення потерпілого, проте свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як шнурок перервався. З метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_7 взяв палицю та наніс нею декілька ударів в область голови та тулубу потерпілого, від чого останній втратив свідомість. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Смерть ОСОБА_13 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки потерпілому вчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання на підставі ст. 69 КК України нижче нижчої межі встановленої в санкціях статей за якими він засуджений, з урахуванням визнання вини у скоєному, того, що він раніше не судимий та має третю групу інвалідності з дитинства;

- прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинувачених, порушує питання про скасування вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості, просить ухвалити новий вирок, яким засудити: ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити до відбування 10 років позбавлення волі; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити до відбування 5 років позбавлення волі; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити до відбування 4 роки позбавлення волі.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не в повній мірі виконані вимоги ст. 65 КК України та постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема не враховано, що ОСОБА_8 вчинив повторно три умисні злочини за попередньою змовою групою осіб, одне з яких відноситься до категорії тяжких, у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_9 вчинив два умисні злочини, одне з яких відноситься до категорії тяжких, в тому числі повторно. Крім того, обвинувачені не мають сталих соціальних зв`язків, не працюють, не одружені, за місцем проживання характеризуються посередньо, а злочини вчиняли з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок інших осіб.

Також, апелянт просить, на виконання вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідити характеризуючи дані на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.04.2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2016 року, повернуто апелянту на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про задоволення в повному обсязі апеляційної скарги обвинуваченого та залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора як безпідставних, міркування прокурора про відмову від апеляційної скарги прокурора в кримінальному провадженні та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_11 про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора, представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, заслухавши останнє слово ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які вони засуджені, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_9 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених ними правопорушень та даних про особи винних, які раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, а відносно ОСОБА_7 і те, що по місцю проживання він характеризуються посередньо, хворіє на ряд хвороб та має вади слуху, обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме: щире каяття та визнання вини у вчиненому, обставини, що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість їх виправлення і перевиховання при призначенні покарання в межах санкцій статей за які вони засуджені.

При наявності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та того, що ними застосоване фізичне насильство по відношенню до потерпілого ОСОБА_13 , суд обґрунтовано призначив їм покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.ст. 69,75 КК України.

З вказаними доводами суду першої інстанції колегія суддів цілком погоджується, оскільки саме призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання у виді реального позбавлення волі є достатнім та необхідним для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи ОСОБА_7 про призначення йому покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, були предметом розгляду судом першої інстанції, а обставини, на які останній посилається, зокрема визнання вини у скоєному те, що він раніше не судимий, має третю групу інвалідності з дитинства були повністю враховані при призначенні йому покарання, яке за санкцією статті є мінімальним та в свою чергу, відповідає вимогам закону.

Підстав для подальшого пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням фактичних обставин справи та його ролі у вчиненому, із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, що є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання без застосуванням вимог ст. 75 КК України, є безпідставним.

Твердження прокурора, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України не в повній мірі враховано, що останні не маючи сталих соціальних зв`язків вчинили тяжке кримінальне правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, у стані алкогольного сп`яніння, не є переконливими, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані судом при призначенні покарання обвинуваченим і не дають підстави для призначення останнім більш суворого покарання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк їх попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 13 березня 2014 року по 24 травня 2016 року - тобто на день набрання вироком законної сили.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_15 - без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі строк їх попереднього ув`язнення з 13 березня 2014 року по 24 травня 2016 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :