Справа № 583/2608/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" серпня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000069 від 11.08.2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, освіта повна середня, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 солдатом за призовом під час мобілізації на особливий період, раніше не судимого, -

за ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 31.07.2014 року на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 (полігон « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Миколаївської області). В подальшому солдат ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), де наказом командира (по стройовій частині) № 5 від 18.10.2014 року зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 . В подальшому, у зв`язку з ліквідацією військової частини польова пошта НОМЕР_3 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 7 від 14.01.2016 р. солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З моменту видання указу Президента України № 303 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України діє особливий період відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України».

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

15.12.2014 року під час шикування особового складу військової частини польова пошта В НОМЕР_4 виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 , який 14.12.2014 року без поважних причин, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокувалася за адресою АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, перебував за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 . 01.08.2016 р. солдат ОСОБА_4 з`явився на службу до військової частини - польова пошта А НОМЕР_5 , що дислокується у АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 156 від 01.08.2016 року останній зарахований у розпорядження військової частини.

Солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім за місцем служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2 , в період з 15 грудня 2014 року по 31 липня 2016 року включно, тобто понад один місяць.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , без дозволу командування вказаної частини та без поважних причин, 14 грудня 2014 р. самовільно залишив місце розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокувалася за адресою АДРЕСА_2 , та був незаконно відсутнім в період з 15 грудня 2014 р. по 31 липня 2016 р. включно, тобто понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що дійсно 14 грудня 2014 р. він самовільно залишив місце розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_3 , в якій він проходив службу, та поїхав до себе додому в АДРЕСА_3 , щоб допомогти дружині по господарству та вирішити житлові питання. Його командування частини не відпускало зі служби, рапорту він не подавав, щоб його відпустили зі служби додому, відпустки йому не надавали. Конфліктів у нього ( ОСОБА_4 ) з командуванням військової частини не було. Під час відсутності його у військовій частині він за медичною допомогою не звертався, на лікуванні у медичних закладах не перебував. 01.08.2016 року він повернувся на службу і його зарахували на всі види забезпечення до в/ч НОМЕР_1 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду: прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , які не оспорюють фактичних обставин справи, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись допитом обвинуваченого.

За таких обставин суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції Закону України від 5 квітня 2001 р.) за обставин, викладених у вироку при формулюванні обвинувачення, є доведеною.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції Закону України від 5 квітня 2001 р.), так як він вчинивсамовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в частині другій цієї статті.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, на обліку у псих- та наркодиспансері не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що тяжких наслідків не настало, те, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, і враховуючи дані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе призначити йому покарання перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції Закону України від 5 квітня 2001 р.), у виді арешту, з відбуванням його згідно положень ч. 2 ст. 60 КК України на гауптвахті, так як таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (у редакції Закону України від 5 квітня 2001 р.) та призначити йому за цим законом із застосуванням ст.. 69 КК України покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного поміщення його на гауптвахту.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1