Дата документу Справа № 335/541/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/723/16
Єдиний унікальний № 335/541/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника Ленінського ВКВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 23 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

в с т а н о в и л а:
згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшло подання про скасування відносно засудженої ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, яке було обґрунтоване наступним.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2015 року ОСОБА_8 була засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

30 квітня 2015 року вирок відносно ОСОБА_8 надійшов на виконання до Ленінського РВ КВІ. 27 травня 2015 року ОСОБА_8 була ознайомлена з правилами відбування покарання з випробуванням та обов`язками, покладеними на неї судом. Їй були встановлені дні реєстрації - перша та третя середа кожного місяця. Між тим, за час іспитового строку засуджена жодного разу не з`явилася для реєстрації, про поважність причин неявки не повідомляла, за що їй було винесено застереження та проведена бесіда щодо можливих наслідків ухилення від відбування покарання з випробуванням. З огляду на це, засудженій було встановлені нові дні реєстрації - кожна середа щотижнево. Проте засуджена належних для себе висновків не зробила та знову не з`явилася для реєстрації 15 липня 2015 року, що свідчило про її небажання ставати на шлях виправлення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування відносно засудженої ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.

За наслідками розгляду подання судом першої інстанції встановлено наступне.

За час іспитового строку засуджена ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності не притягувалась, нового злочину не скоїла. З`являлася до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, але не у встановлені для неї дні, через що інспектором протягом іспитового строку неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_8 , та що водночас свідчить про той факт, що вона не переховувалася від органів КВІ. В період іспитового строку скарг на поведінку ОСОБА_8 з місця її проживання не поступало, остання є єдиним годувальником малолітньої дитини, працює продавцем.

Тому, суд враховуючи особу засудженої, наявність на її утриманні малолітньої дитини, той факт, що засуджена продовжує навчання у вищому навчальному закладі, після засудження до адміністративної відповідальності не притягувалась, нового злочину не скоїла, а також відсутність скарг на її поведінку з місця проживання, відмовив в задоволенні подання.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що відмовляючи у задоволенні подання, суд не надав уваги вимогам ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 3 ст. 164, ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 166 КВК України, з аналізу яких вбачається, що засуджений має виконувати обов`язки, покладені на нього вироком суду, у тому числі і обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до КВІ. Засуджений, який не виконує такий обов`язок несе передбачену законом відповідальність, а саме має бути направлений судом для відбування призначеного покарання. При цьому законодавцем закріплено, що підставою для направлення засудженого для відбування покарання є невиконання хоча б одного з таких обов`язків. Враховуючи, що ОСОБА_8 двадцять один раз без поважної причини не з`явилась для реєстрації до КВІ, тобто порушила обов`язок, покладений на неї вироком, суд повинен був направити останню для відбування призначеного покарання. Водночас доводи ОСОБА_8 наведені в судовому засіданні щодо нез`явлення для реєстрації через хворобу дитини не повинні були братися судом до уваги, оскільки вони документально не підтверджені відповідною медичною документацією.

Тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; представника КВІ; засуджену, яка просила судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 під час іспитового строку, не з`являлася до КВІ на реєстрацію, що і послугувало підставою для звернення до суду з питанням про направлення засудженої для відбування призначеного покарання, у зв`язку з не виконанням покладені на неї судом обов`язків.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_8 , під час встановленого судом строку випробування, з`являлася до кримінально виконавчої інспекції, але не у встановлені для реєстрації дні, що підтвердила і представник інспекції, на даний час має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , скарг на її поведінку з місця її проживання не поступало, висловлює щире каяття, як з приводу скоєного, так і з приводу порушень обов`язків покладених на неї судом, є єдиним годувальником малолітньої дитини, знаходиться у стані вагітності (32-34 тижня), що підтверджується відповідними медичними документами.

Проаналізувавши суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засуджену ОСОБА_8 вироком суду та вивчивши дані про її особу, яка не вчиняла правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, колегія суддів хоча і констатує порушення вищенаведених обов`язків, але з урахуванням додаткових даних про особу засудженої, куруючись засадами справедливості, що поряд з правами та свободами людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави, приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

За наявності всіх встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що тільки не виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_8 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням небажання ставати на шлях виправлення, як про те зазначає прокурор, а отже і вагомою підставою для направлення засудженої для реального відбування покарання.

Отже, на думку колегії суддів, достатніх підстав для скасування ухвали суду, по доводах зазначених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4