Справа № 161/4460/16-к
Провадження № 1-кп/161/302/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 14 квітня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004217, від 29.12.2015 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Меликбали, республіки Азербайджан, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, приватного підприємця, має на утриманні: двоє неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_8 , 2001 року народження, сина ОСОБА_9 , 2006 року народження, та повнолітнього сина студента ОСОБА_10 , 1996 року народження, раніше несудимого, -

-за ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 29.12.2015 року, близько 08 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем, марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з території автостанції у напрямку вул. Конякіна, що у м. Луцьку, Волинської області, в порушення п.п. 2.3 (б); 10.1; 10.2; 13.1; 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, недотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого, допустив наїзд на пішохода, потерпілого по справі ОСОБА_6 , який здійснював перетин виїзду з автостанції по нерегульованому пішохідному переході, везучи попереду себе вантаж, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи, яке згідно висновку судово-медичної експертизи за №82, від 26.01.2016 року, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його лікування необхідний час більше 21-ї доби.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог, передбачених: п.п. 2.3 (б); 10.1; 10.2; 13.1; 18.1; Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.2.3 (б) водій механічного транспортного засобу повинен, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.2 виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїжджою частиною чи тротуаром, дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає;

п.13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу, повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

Таким чином, своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість фактично не визнав.

Дав показання про те, що він 29.12.2015 року, у ранкову пору, під`їхавши автомобілем, марки «Рено Мастер», до нерегульованого пішохідного переходу, що поблизу автостанції, по вул. Конякіна, у м. Луцьку, пропустив осіб, які його переходили і в той момент, коли він почав рух, потерпілий ОСОБА_6 , який попереду себе візком перевозив вантаж, і фактично закінчив перехід, під вагою вантажу, ступив крок назад на проїжджу частину дороги, в цей час, відбувся контакт його автомобіля з ногою потерпілого.

Після даної пригоди, він бачив, як потерпілий ОСОБА_6 , знаходячись на обочині дороги кричав, однак, оскільки протягом кількох хвилин, останній до нього не підходив, то він залишив місце пригоди.

Вважає, що наїзд відбувся з вини потерпілого ОСОБА_6 , який, перевозивши візок з вантажем, пересік пішохідний перехід, після чого, під вагою візка з вантажем зробив крок назад на проїжджу частину дороги, де і стався наїзд, уникнути якого, він обвинувачений ОСОБА_4 не мав можливості.

З огляду на зазначене, не визнає і пред`явленого до нього позову потерпілим ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав, його винуватість, в інкримінованому йому даним вироком злочині, підтверджується:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , про те, що 29.12.2015 року, близько 08 год. 20 хв., він візком перевозив вантаж по нерегульованому пішохідному переході, що неподалік автостанції, по вул. Конякіна, у м. Луцьку, де обвинувачений ОСОБА_4 автомобілем, марки «Рено Мастер», здійснив наїзд йому на ногу, внаслідок чого він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи, у зв`язку із чим він тривалий час амбулаторно лікувався.

Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що свого руху, при перетині пішохідного переходу, не змінював, кроку назад не ступав, під час наїзду на його ногу, і в цей час ще знаходився на пішохідному переході дороги.

Саме такі показання потерпілого ОСОБА_6 суд приймає до уваги, оскільки вони повністю підтверджуються зібраними під час досудового розслідування та дослідженими у суді доказами, а саме:

Протоколом проведення слідчого експерименту, від 24.02.2016 року, із фото-таблицями та схемою до нього, за участі обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , з яких убачається, що обвинувачений ОСОБА_4 допустив наїзд автомобілем на ногу потерпілого ОСОБА_6 , у той час, коли останній здійснював перехід по нерегульованому пішохідному переході, що неподалік автостанції, по вул. Конякіна, у м. Луцьку, Волинської області.

Саме даним протоколом, із схемою та фото-таблицями до нього, підтверджуються показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що наїзд автомобілем, під керуванням обвинуваченого, був здійснений на нього саме на пішохідному переході, оскільки в іншому випадку, при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 , потерпілий знаходився б поза траєкторією руху цього автомобіля.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №82, від 26.01.2016 року, потерпілий ОСОБА_6 , внаслідок ДТП отримав середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби, у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи.

Та обставина, що дані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_6 отримав при обставинах, що зазначені у вироку, підтверджується, крім його про те показань та висновку судово-медичної експертизи, показаннями і самого обвинуваченого ОСОБА_4 , про те, що контакт автомобіля, під його керуванням, із ногою потерпілого, таки відбувся, після чого, з поведінки останнього, було очевидно, що він отримав, внаслідок цього, тілесні ушкодження.

Із постанови, винесеної під час досудового розслідування 05.01.2016 року, убачається, що ОСОБА_4 , під час ДТП, керував саме транспортним засобом, марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом по справі та повернутий під розписку на відповідальне зберігання обвинуваченому.

Про дану обставину ствердили в суді як обвинувачений ОСОБА_4 так і потерпілий ОСОБА_6 ..

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він допустив наїзд на ногу потерпілого ОСОБА_6 внаслідок того, що останній, здійснюючи перехід по нерегульованому пішохідному переході, ступив крок назад на проїжджу частину дороги, суд до уваги не приймає, вважає їх надуманими, оскільки вони спростовуються наведеними вище у вироку доказами та розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Інкриміноване досудовим розслідуванням, обвинуваченому ОСОБА_4 , порушення п. 18.3 ПДР України, слід з обвинувачення виключити, як помилково вмінено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , по справі відсутні.

При таких обставинах, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має двоє неповнолітніх дітей та повнолітнього сина, який навчається, працює, здійснюючи підприємницьку діяльність і посвідчення водія є одним із способів забезпечення цієї діяльності, вчинив злочин з необережності, обставин, які обтяжують його покарання відсутні, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкції Закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат, понесених на правову допомогу, із обвинуваченого ОСОБА_4 в його користь, а саме: 4 578 грн. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, та 4 670 грн. витрат понесених на правову допомогу, суд виходить з наступного:

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди на суму 4 578 грн., які складаються із 94-ох грн. благодійних внесків, 4 134-ох грн., втраченого заробітку, який би він отримав за три місяці, в разі виїзду його закордон до РП Польщу на роботу, 350 грн., які він оплатив за переклад документів на українську мову, слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України (в ред. 2012 р.), вони знаходяться поза межами пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а тому потерпілому ОСОБА_6 , у зв`язку з цим, роз`яснюється його право подати цивільний позов у порядку цивільного судочинства. На думку суду, це стосується, в тому числі, і його вимог про стягнення 94 грн., благодійних внесків, оскільки доказів того, що вони були понесені саме на лікування, не надано.

Що стосується позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, то суд враховує, що внаслідок вчиненого злочину, потерпілому було завдано моральної шкоди, яка полягала у заподіянні йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, фізичних та душевних страждань, яких він зазнав внаслідок ДТП, та в результаті чого тривалий час не міг вести активний спосіб життя, працювати, а тому суд вважає, що із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України,слід стягнути 20 000 грн. моральної шкоди, задовольнивши позов у цій частині частково.

Крім цього, на підставі ч.2 ст.120 КПК України (в ред. 2012 р.), з обвинуваченого ОСОБА_4 в корись потерпілого ОСОБА_6 , слід стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 4 670 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за №11, від 23.02.2016 року, за №12, від 09.03.2016 року та за №13, від 13.04.2016 року.
Керуючись ч.2 ст.120; ст.ст.368; 370; 371; 373; 374 КПК України (в ред. 2012 року), ч.1 ст.1166; ч.1 ст.1167 ЦК України, суд -

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 , в частині про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду, в частині стягнення моральної шкоди, задовольнити частково, стягнувши із останнього в користь потерпілого 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, в решті позову, в цій частині, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 4 670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) гривень витрат, понесених останнім на правову допомогу.

Речовий доказ по справі транспортний засіб, марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , залишити за належністю, обвинуваченому ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1