01.09.16
Справа № 635/6192/16-к
Провадження № 1-в/635/1645/2016
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
01 вересня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
представника Темнівської ВК (№100)- ОСОБА_3
засудженого - ОСОБА_4
секретар судового засідання - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в с. Темнівка Харківського району Харківської області заяву про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Євлах Республіки Азербайджан, азербайджанця, без громадянства, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, раніше судимого:
- 01.11.1995 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст. 140 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до 1 року позбавлення волі, звільнений 19.06.1996 року по відбуттю строку покарання;
- 13.11.1996 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст. 140 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.08.1999року по відбуттю строку покарання;
- 19.02.2001 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 121 КК України до 1року1 місяця позбавлення волі, звільнений 24.02.2001р. по відбуттю строку покарання;
- 05.09.2003 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 3 Закону України "Об амністії" від покарання звільнений;
- 21.03.2005 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ст. 296 ч.1 КК України до 2 років 8 місяців обмеження волі, звільнений 26.03.2005р. по відбуттю строку покарання;
- 03.04.2006 року Київським районним судом м.Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України в силу ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 12.12.2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 місяці 29 днів;
-04.01.2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2 КК України в силу ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.11.2012р. по відбуттю строку покарання;
- 17.03.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст.ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - іспитовим строком 3 роки, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 засуджений 08 грудня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 15 листопада 2014 року по 12 травня 2015 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку 15 листопада 2014 року, кінець строку 18 червня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що за час відбування покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100) УДПтС України в Харківській області заохочувався два рази, стягнень не має, став на шлях виправлення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заперечував проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Представник Темнівської ВК (№ 100) УДПтС України в Харківській області ОСОБА_3 просив вирішити питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку прокурора,представника Темнівській виправній колонії (№ 100) УДПтС України в Харківській області, засудженого, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 листопада 2014 року. Під час тримання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 26 травня 2015 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання ОСОБА_6 характеризується позитивно, дотримуються норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, працевлаштований до господарчої обслуги машиністом з прання та ремонту спецодягу житлової зони установи, залучався до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, своєчасно та в повному обсязі виконує поставлені завдання.
Питання про застосування зміни умов тримання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 02 грудня 2015 року, рішенням комісії ОСОБА_6 відмовлено, за його заявою.
Питання щодо можливості застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України розглянуте 02 березня 2016 року комісією установи ОСОБА_6 було відмовлено за його заявою.
Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст..81 КК України було розглянуто 22 червня 2016 року, комісією установи було відмовлено, як особі яка не довела своє виправлення.
Судом встановлено, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 стягнень не мав, двічі заохочувався адміністрацією установи, а саме: 01 жовтня 2015 року та 22 січня 2016 року.
В період з травня 2015 року по січень 2016 року засуджений не працював, працевлаштований машиністом з прання та ремонту спецодягу до господарської обслуги лише в лютому 2016 року.
Залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення засуджених.
Разом з тим, згідно п. 5 ст. 118 КВК України, засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються, як правило, в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Таким чином, заохочення до ОСОБА_6 застосовувались фактично в період виконання робіт, до яких засуджені залучаються в порядку черговості і не більше як на дві години на день.
Крім того, суд враховує, що 22 червня 2016 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні і з цього часу ОСОБА_6 взагалі заохочень не мав, активною діяльністю, системою вчинків не довів, що виправився.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_6 , суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, а тому одна лише позитивна характеристика засудженого та наявність двох заохочень без будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, не може свідчити, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого, та про його виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо становлення на шлях виправлення.
За таких обставин, до ОСОБА_6 не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засудженого суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_6 в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя