АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/141/16-к Номер провадження 11-кп/786/274/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ст.125 ч.2 , н.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0002703 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 01 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 на вказаний вирок , в якій апелянт не оспорюючи фактичних обставин по справі та правильності юридичної кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України , просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість та призначити менш суворе покарання.

Апеляцію обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду справи процесуальні обов`язки виконував належним чином, вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Враховуючи вищевказане, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію прокурора, яка просила призначити покарання у виді громадських робіт, вважає що йому має бути призначене менш суворе покарання , не пов`язане з позбавленням волі.

Іншими учасника судового розгляду вирок суду не оскаржувався.

Вироком Октябрьського районного суду м . Полтава від 01 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та за цією статтею призначено покарання у виді 5 місяців арешту.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому , що він 26 вересня 2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли, наніс удар скляною пляшкою по голові потерпілій ОСОБА_8 , від якого пляшка розбилася та уламками скла травмувала обличчя останній, внаслідок чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та різаних ран обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1459 від 26 жовтня 2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу , які вважали вирок суду законним і обґрунтованим та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого, проаналізувавши матеріали кримінального провадження , колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно ст..370 КПК України, судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішенням, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Так як убачається із змісту вироку , суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Докази по справі не досліджувались відповідно до ст..349 КК України. Фактичні обставини по справі обвинуваченим не оспорюються.

Доводи апеляції обвинуваченого щодо можливості призначення йому менш суворого покарання не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає не обгрунтованими .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 5 місяців арешту, суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення виходячи із положень ст. ст. 50, 65 КК України з посиланням на встановлені обставини і дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення аналогічного злочину, характер протиправного діяння, який було вчинено відносно жінки, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього з якої вбачається явна зухвалість та невмотивованість такої поведінки, вірно враховано пом`якшуючи покарання обставини, відсутність обтяжуючих.

Врахувавши всі вказані обставини в сукупності, суд першої інстанції визначив покарання у виді арешту, яке хоч і пов`язане з позбавлення волі, проте не є найсуворішим серед покарань, передбачених санкцією статті ст. 125 ч. 2 КК України. З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого щодо неврахування позиції прокурора в суді першої інстанції про призначення йому покарання у виді громадських робіт , колегія суддів вважає непереконливими , оскільки така позиція не є вирішальною для суду при призначенні покарання.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість колегія суддів не знаходить. Воно є таким , що відповідає фактичним обставинам по справі, даним про особу обвинуваченого та необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до положень ст..72 КК України обвинуваченому має бути зараховано строк перебування під вартою в межах вказаного кримінального провадження в подвійному розмірі.

Керуючись ст..ст.405,407,409,419 КПК України , колегія суддів апеляційного суду Полтавської області , -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2016 року щодо нього без змін;

Відповідно до ст..72 КК України зарахувати час перебування ОСОБА_6 під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 01 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року в подвійному розмірі;

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення , а засудженим , який тримаються під вартою , - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4