АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

11 квітня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу (відділу) Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000029 від 29.01.2016 року та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:грошові кошти в сумі 3554 гривень 70 копійок, 4 купюри номіналом 500 гривень (МА 2585128, СЗ 8765790, ЛА 5302092, ВВ 5340257), 7 купюр номіналом 200 гривень (КЗ 1725220, ЄШ 6658669, ЕА 7911248, ЄЗ 4703820, ЗВ 3169749, ЕЯ 5052732, АЄ 0653738), 1 купюра номіналом 100 гривень (ЗВ 0162310), 1 купюра номіналом 50 гривень (КЗ 3757596), 1 купюра номіналом 2 гривні (ВЦ 2983371), 2 купюри номіналом 1 гривня (УМ 2518530, РК 6985825), 6 монет номіналом 10 копійок, 2 монети номіналом 5 копійок; автомобіль «Фольксваген-пассат», 2004 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_3 на автомобіль «Фольксваген-пассат», 2004 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; банківська платіжка карта банку «Приватбанк», номер - НОМЕР_4 ; банківська платіжка карта банку «Приватбанк», номер - НОМЕР_5 ; банківська платіжка карта банку «Приватбанк», номер - НОМЕР_6 ; банківська платіжка карта банку «Приватбанк», номер - НОМЕР_7 ; банківська платіжка карта банку «Приватбанк», номер - НОМЕР_8 ; банківська платіжка карта банку «Райффайзен Банк Аваль», номер - НОМЕР_9 на ім`я « ОСОБА_8 »; банківська платіжка карта банку «Райффайзен Банк Аваль», номер - НОМЕР_10 на ім`я « ОСОБА_8 »; 5 карток на пальне АЗС «Авіас» в кількості 10 літрів бензину марки А95 (номери НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ); 4 картки на пальне АЗС «WOG» в кількості 10 літрів газу (номери 52283, 44114, 42098, 0007401).

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання детектива підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року про накладення арешту на майно - скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

В обгрунтування свої апеляційних вимог зазначає, що стороною обвинувачення у суді не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України тане доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 цього Кодексу а саме: можливість його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскількислідчий суддя декларативно та бездоказово стверджував про наявність таких ризиків, не посилаючись при цьому на конкретні докази їх наявності.

Також вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 173 КПК України щодо наявності в ній відомостей про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що свідчить про те, що прокурор при розгляді клопотання про арешт майна ОСОБА_5 не довів наявність всіх обставин, передбачених ст. ст. 167, 170, 171 КПК України, а слідчий суддя в порушення положень ч. 1 ст. 173 КПК України не постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно ОСОБА_5 .
Крім того ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що відповідно до підозри йому інкримінується саме пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду, а не факт надання такої неправомірної вигоди, що відповідно до позиції слідства може свідчити про наявність в його діях злочину, передбаченого ч. 1, а не ч. 3 ст. 369 КК України, тобто злочину середньої тяжкості, а не тяжкого злочину і відповідно санкція ч. 1 ст. 369 КК України не передбачає конфіскацію майна, що є доказом відсутності наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

При цьому, посилається на порушення вимог ч. 4 ст. 173 КПК України та зазначає, що постановивши ухвалу про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію на автомобіль «Фольксваген-пассат», 2004 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та грошові кошти, які не мають ніякого відношення до кримінального провадження, обмежив його дружину ОСОБА_9 , яка має право керування, керувати належним автомобілем для доставки його до органів досудового розслідування та суду, а членів родини (дружину та малолітню дитину) позбавив права на використання законно отриманих коштів на харчування.

Вважає, що при постановленні ухвали слідчим суддею не взято до уваги також дані про його особу та наявні соціальні зв`язки, а саме те, що він має на утриманні двох осіб - матір ОСОБА_10 , 1953 року народження, ветеран праці, вдова ліквідатора аварії на ЧАЕС, проживає за 120 км. від м. Києва, потребує постійного догляду та неповнолітню дитину ОСОБА_11 , 2009 року народження, має постійне місце проживання на території України та постійну роботу в Генеральній прокуратурі України, є особою молодого віку, є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 4-ої категорії, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, оскільки має родину, позитивну репутацію, що підтверджується позитивною характеристикою з місця роботи, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебував, від суду та слідства ніколи раніше не переховувався, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Одночасно ОСОБА_5 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18.02.2016 р. про накладення арешту на майно, оскільки вказана ухвала слідчого судді постановлена без його участі, без участі захисника, крім того, ні клопотання сторони обвинувачення, ні повідомлення про розгляд вказаного клопотання у суді ні йому ні його захиснику не надходили.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, вивчивши матеріали провадження за клопотанням детектива, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки розгляд клопотання детектива в суді першої інстанції був проведений без участі власника майна і його захисника, та відсутні підтвердження про належне їх повідомлення про дату, час та місце розгляду, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Національного бюро Другого підрозділу (відділу) детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000029 від 29.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 6 лютого 2016 р. близько 12:30 години та 9 лютого 2016 р. о 08:10 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , під час спілкування із членом конкурсної комісії для проведення відбору кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців у Національному антикорупційному бюро України ОСОБА_12 запропонував надати йому та членам конкурсної комісії, які є службовими особами, що займають відповідальне становище, неправомірну вигоду для конкурсної комісії за прийняття членами конкурсної комісії рішення про обрання його кандидатом на вакантну посаду начальника підрозділу (відділу) детективів Головного Підрозділу детективів чи заступника начальника підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів у Національному антикорупційному бюро України.

17.02.2016 р. о 10:20 годині ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні КНУ ім. Т.Г. Шевченка за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 60, та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

18.02.2016 року старший детектив Національного бюро Другого підрозділу (відділу) Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , за погодженням із начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна ОСОБА_5 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000029.

18.02.2016 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва вказане клопотання детектива було задоволено та накладено арешт на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Задовольняючи клопотання детектива про накладення арешту на майно, слідчий суддя вказав, що органом досудового розслідування доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_5 , крім того зазначив, що майно відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а тому є достатньо правових підстав для задоволення клопотання.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів та вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям статті 170 КПК України, оскільки у кримінальному провадженні існує ризик того, що підозрюваний спробує приховати чи знищити вказане у клопотанні детектива майно з метою уникнення забезпечення конфіскації майна, що слугує підставами для застосування обмежувальних заходів.

З урахуванням вказаних обставин та з метою забезпечення можливої конфіскації майна у майбутньому в разі доведення винуватості у вчиненні злочину чи попередження настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, наклав на нього арешт.Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання про накладення арешту на майно не вбачає. Покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання детектива, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляції щодо необґрунтованості судового рішення - такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Також слідчим суддею суду першої інстанції вірно зазначено, що арешт майна з підстав передбачених частиною 2 статті 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги власника майна про необґрунтованість накладення арешту на майно є безпідставними, оскільки слідчим суддею накладено арешт відповідно до вимог КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину та відповідність майна критеріям, визначеним в ст. 170 КПК України, крім того і інші доводи апелянта не спростовують висновків слідчого судді та не є визначеними законом підставами для скасування рішення суду.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що йому по суті інкримінується ч. 1 ст. 369 КК України, а не ч. 3 ст. 369 КК України, оскільки за змістом в повідомленні про підозру йому інкримінується саме пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, в тому числі вирішувати правильність кваліфікації злочину, за яким особі повідомлено про підозру, слідчий суддя зобов`язаний лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити підозрюваному ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 р., якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Другого підрозділу (відділу) Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000029 від 29.01.2016 року, та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , перелічене в мотивувальній частині ухвали, залишити без змін.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 к у р е н к о