справа № 462/7370/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002633 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.09.2013 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.186 КК України до штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 16.08.2013 року зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_6 , яку знав протягом 8-9 років і з якою час від часу зустрічався, при цьому вони вживали спиртні напої і вона залишалась ночувати у нього в квартирі на АДРЕСА_1 . В той день після 21.00 год., знаходячись на АДРЕСА_2 , вони також розпивали спиртне - випили 0,5 л горілки, не закусуючи. Приблизно о 22.00 год. між ними почалася суперечка, яка переросла у конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс лодонями рук два удари по обличчю ОСОБА_6 , внаслідок чого від нанесених ударів вона втратила рівновагу, не втрималася на ногах та впала, вдарившись потилицею об бетонний бордюр. В подальшому ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 ще вжили біля 0,25 л горілки і пішли у квартиру за адресою проживання ОСОБА_5 АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і отримавши відмову ОСОБА_6 готувати вечерю, маючи умисел на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, ногами наніс численні удари по тулубу останньої. Відтак, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 лягли спати, а зранку обвинувачений виявив, що ОСОБА_6 мертва. Він переніс її в іншу кімнату, поклав на ліжко і накрив простирадлом. Труп ОСОБА_6 виявили лише 23.08.2013 року працівниками міліції при огляді квартири, який проводився у зв`язку із зверненнями жителів будинку, які скаржились на трупний запах із квартири ОСОБА_5 . Протягом всього цього часу ОСОБА_5 вживав велику кількість алкоголю і повертався додому лише щоб переночувати, не повідомивши при цьому правоохоронні органи про те, що сталося із ОСОБА_6 .

Таким чином, за наведених обставин, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток черепу та множинних переломів ребер з пошкодженнями пристінкової плеври, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 681/2013 від 19.09.2013 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, не визнав і дав суду показання, що знав ОСОБА_6 протягом 8-9 років, вони останнім часом зустрічалися раз на один-два тижні, разом вживали спиртне, потерпіла залишалася ночувати в нього у квартирі на АДРЕСА_1 . 16.08.2013 року вони черговий раз зустрілися в сквері на вул.С.Петлюри у м.Львові, ввечері, біля 22.00 год., після того як вжили без закуски 0,5 л горілки, почали сперечатись, сваритись, тоді він наніс ОСОБА_6 лодонями обох рук по одному удару в обличчя, від чого вона втратила рівновагу, не втрималася на ногах та впала, вдарившись потилицею об бетонний бордюр. При цьому, потерпіла свідомості не втрачала, піднявшись, вона побачила, що в неї розбита голова. Попри це вони випили ще 0,25 л горілки, після чого пішли до нього додому. Що відбувалось в квартирі він пам`ятає частково, фрагментами, так як був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Зокрема пам`ятає, що наніс ОСОБА_6 кілька ударів ногою в тулуб, оскільки вона відмовилась готувати вечерю. Крім цього, чув як ОСОБА_6 , будучи п`яною, впала в коридорі. Вони дивилися телевізор, який працював усю ніч. Зранку прокинувся від дзвінка телефону і виявив, що ОСОБА_6 мертва. Він дуже злякався, переніс її в іншу кімнату, де накрив простирадлом. До того, як труп виявили в квартирі працівники міліції він протягом кількох днів зранку до ночі вживав спиртне, повертаючись додому лише переночувати. Жалкує, що так сталося із ОСОБА_6 , однак наміру заподіювати їй тяжке тілесне ушкодження в нього не було, він, наносячи потерпілій на вулиці удари по обличчю, не передбачав, що остання може впасти і вдаритись головою об бордюр, відтак травму голови вона отримала внаслідок його злочинної недбалості. Також вже в квартирі умисно наносив ОСОБА_6 удари ногами, але не розраховував, що можуть настати такі наслідки.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 681/2013 від 19.09.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк.52-56), труп гр. ОСОБА_6 , 1970 року народження, був доставлений на судово-медичну експертизу в стані виражених гнильних змін у вигляді: брудно коричневого-чорного забарвлення шкіри тулубу, кінцівок та лиця, висихання шкірних покровів, висихання м`яких тканин обох китиць, часткового гнильного розпаду м`яких тканин голови, повної втрати анатомічної структури та будови внутрішніх органів аж до руйнування гнилісним процесом головного мозку, внаслідок чого категорично висловлюватись про причину смерті не надається можливим. Враховуючи ступінь розвитку гнильних змін, смерть настала біля 1-го тижня до судово-медичної експертизи трупа. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 при внутрішньому дослідженні були виявлені травматичні пошкодження: по одному крововиливу в м`яких тканинах голови в чільній ділянці, в чільно-скроневій ділянці справа, в правій скронево-потиличній ділянці; перелом груднини між 1-2 ребрами; фрагментарні переломи обох лопаток; переломи остистих паростків грудних хребців 4, 6, 7; переломи ребер справа 6, 7, 8 по середньо-ключичній лінії, 4, 5, 9 по передньо-пахвинній лінії, 4, 5 по лопатковій лінії, 6-те ребро по лопатковій лінії; переломи ребер зліва 3, 4, 5, 8 по лопатковій лінії, з пошкодженнями пристінкової плеври в ділянках 3, 4, 5 ребер, 6, 7 по задньо-пахвинній лінії з пошкодженнями пристінкової плеври, 8 по середньо-ключичній лінії. Вказані травматичні пошкодження є прижиттєвими, що підтверджується даними мікроскопічного дослідження, в зв`язку з вираженими гнильними змінами висловитись про час утворення даних травматичних пошкодження не надається можливим; виникли від неодноразового контакту з тупими предметами, більш категоричніше висловитись не надається можливим через виражені гнильні зміни трупа та внутрішніх органів. Беручи до уваги локалізацію, механізм утворення пошкоджень, вони не є характерними для падіння з вертикального положення. По ступеню тяжкості у живих осіб крововиливи в м`які покриви голови мають ознаки легких тілесних пошкоджень; переломи лопаток та переломи остистих паростків грудних хребців, за відсутності ознак загрозливих для життя станів, в живих мають ознаки травматичних пошкоджень середнього ступеню тяжкості; переломи кісток черепу та множинні переломи ребер з пошкодженнями пристінкової плеври у живих людей мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень по ознаці небезпеки для життя в час спричинення. Враховуючи масивність травми, прижиттєвість виникнення травматичних пошкоджень, не виключено, що смерть ОСОБА_6 могла настати як внаслідок множинних переломів ребер, так і від черепно-мозкової травми, або їх комбінації. При судово-токсикологічній експертизі м`язу стегна з трупа ОСОБА_6 29.08.2013 року виявлено етиловий спирт в кількості 1,28 ‰. На гнильно змінених трупах ступінь алкогольного сп`яніння не визначається. Внутрішні органи на наркотики і токсичні речовини не брались через відсутність в скеруванні відповідних обставин справи та гнильну деструкцію внутрішніх органів. При судово-медичній експертизі трупа ознак захворювань не виявлено.

З таблиць до висновку експерта № 681/2013 (матеріали кримінального провадження, арк.64-68) видно схематичне зображення переломів черепа, лопаток, 9 переломів ребер справа і 7 переломів ребер зліва, які виявлені у ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_7 суду показав, що розбирав травми ОСОБА_6 , як одне ціле, бо були диструктивні зміни головного мозку, гнильні зміни трупа та внутрішніх органів. При цьому підтвердив, що виявлені у ОСОБА_6 ушкодження є прижиттєвими, з огляду на їх локалізацію, вони не є характерними для падіння з вертикального положення. Якщо розглядати окремо множинні переломи ребер з пошкодженнями пристінкової плеври, то у живих людей вони мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень по ознаці небезпеки для життя в час спричинення. Вони утворились від дії тупих предметів внаслідок неодноразового прикладання сили.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2766/2013-т від 30.08.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк.57) при судово-токсикологічній експертизі м`яза стегна з трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 1,28 ‰.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №1950-1951/2013 року від 03.09.2013 року виявлені гнильні зміни 18 кусочків внутрішніх органів, реактивні зміни зі сторони тканин встановити не надається можливим в зв`язку з вираженим гниттям (матеріали кримінального провадження, арк.58).
За даними висновку судово-медичної експертизи №212/2013-мк від 19.09.2013 року і фото-таблиці до такого (матеріали кримінального провадження, арк.61-63) при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики фрагментів ребер від трупа ОСОБА_6 на третьому ребрі зліва було виявлено по одному повному перелому, які локалізуються в ділянках кісткових мозолів, що унеможливлює встановлення механізму їх виникнення.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 23.08.2013 року та фото-таблиці до нього вбачається (матеріали кримінального провадження, арк. 20-25, 32-39), що об`єктом огляду була чотирьохкімнатна квартира на АДРЕСА_1 і під`їзд, в якому вона розташована. У зазначеній квартирі в одній з кімнат на ліжку був виявлений труп ОСОБА_6 , вилучено 6 ПЛС зі слідами пальців рук, змиви РБК з підлоги квартири, зі сходової клітки, 2 підодіяльники зі слідом РБК та одяг трупа.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.08.2013 року та фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк. 26-29, 39-40) місцем події є тротуар, вимощений бетонними плитами, поблизу будинку № 17 на вул.С.Петлюри у м.Львові, вздовж однієї сторони якого розташований бетонний бордюр , що утворює виступ висотою 50 см.

За висновком дактилоскопічної експертизи № 4/750 від 24.09.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк.136-140) 5 вилучених при огляді місця події слідів пальців рук придатні для ідентифікації особи, один з них залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_5 , решта іншою особою.

З даних висновку судово-медичної експертизи від 11.09.2013 року видно, що в слідах на куртці і штанах ОСОБА_6 виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_5 , у слідах на спортивному светрі потерпілої виявлена кров людини, приналежність якої виявити неможливо, а в слідах на її светрі, куртці та шортах крові не виявлено (матеріали кримінального провадження, арк.167-171). Згідно протоколу огляду предметів від 19.09.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк. 174) було оглянуто вказаний одяг потерпілої.

Як вбачається з даних висновку судово-медичної експертизи від 11.09.2013 року двох підодіяльників та 4-х змивів вилучених з місця події, в слідах на підодіяльнику в квіти виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_5 , в слідах на змиві з підлоги кімнати № 2 та білому підодіяльнику виявлена кров людини, приналежність якої не встановлено, в слідах на змиві РБК між 2 і 3 поверхами зі сходової клітки, на змиві РБК з підлоги кімнати №1, на змиві РБК між 1 та 2 поверхами зі сходової клітки крові не виявлено (матеріали кримінального провадження, арк.183-188). Згідно протоколу огляду предметів від 19.09.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк. 191) було оглянуто вказані підодіяльники і змиви РБК.

Відповідно до висновків акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 567 від 04.09.2013 року (матеріали кримінального провадження, арк. 206-207) ОСОБА_5 на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. Ступінь даних розладів не досягає рівня психічного захворювання чи недоумства та не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_5 психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.
З врахуванням досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що виявлені в ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження утворилися внаслідок дій ОСОБА_5 . Зокрема, переломи кісток черепу, за встановлених обставин, потерпіла отримала внаслідок падіння на бордюр після ударів ОСОБА_5 руками, чого не заперечує сторона захисту.

Щодо тяжких тілесних ушкоджень у вигляді переломів ребер, то суд дійшов, проаналізувавши докази в їх сукупності переконання, що переломи ребер спричинені умисними ударами ОСОБА_5 .

Так, сам обвинувачений підтвердив, що вони знаходились в квартирі лише удвох та що він умисно завдавав удари ногою по тулубу ОСОБА_6 . Стверджує, що вдарив не більше двох разів, чи наносив більше ударів не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, і крім того пояснив, що взагалі події у квартирі пам`ятає фрагментами.

За висновком судово-медичної експертизи №681/2013 переломи ребер є множинними - 9 переломів справа і 7 переломів зліва, виникли від неодноразового контакту з тупими предметами, не характерні для падіння з вертикального положення.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_7 підтвердив, що наявні у ОСОБА_6 ушкодження у вигляді перелому ребер могли утворились від дії тупих предметів внаслідок неодноразового прикладання сили. Отримання зазначених ушкоджень в результаті падіння з вертикального положення є малоймовірним, чим в тому числі спростовуються доводи сторони захисту про те, що ребра потерпіла могла зламати, коли, будучи п`яною, падала у квартирі. До того ж, самого падіння, як ствердив ОСОБА_5 , він не бачив, а лише чув якийсь звук подібний на падіння.

Неспроможними суд вважає твердження обвинуваченого про те, що потерпіла травми могла отримати за інших, ніж визнав суд, обставин, зокрема, її попередньо міг побити хтось інший, а не він.

Зокрема, з показань самого обвинуваченого вбачається, що до конфлікту ОСОБА_6 не виявляла хворобливого стану здоров`я, не повідомляла йому про обставини отримання якихось ушкоджень чи травм. Достовірних доказів інших причин отримання потерпілою тілесних ушкоджень у вигляді множинних переломів ребер, окрім ударів ОСОБА_5 , під час судового розгляду не встановлено. Звертає на себе увагу та обставина, що саме після застосування до неї насильства з боку ОСОБА_5 . ОСОБА_6 обвинувачений виявив вранці наступного дня мертвою.

Крім цього, множинні переломи ребер з пошкодженнями пристінкової плеври віднесені за результатами експертизи до тяжких тілесних пошкоджень саме за ознакою небезпеки для життя в час спричинення, тобто були такими, що самі по собі загрожували життю потерпілої в момент заподіяння або за звичайного перебігу закінчуються смертю чи можуть закінчитися смертю.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він, наносячи удари, не бажав спричинити такі наслідки, оскільки у випадку, коли умисел винного спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що тяжке тілесне ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з пошкодженнями пристінкової плеври спричинене ОСОБА_6 саме ударами ОСОБА_5 та перебуває в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень перелому ребер свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення цілеспрямованих ударів ногами безпосередньо в тулуб ОСОБА_6 .

Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Разом з тим, згідно роз`яснень, що містяться у п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст. 128 КК України.

Як встановлено судом, під час конфлікту на вулиці ОСОБА_5 завдав два удари лодонями рук в обличчя ОСОБА_6 , від чого остання впала і вдарилася головою об бордюр, після чого в неї з голови текла кров.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток черепу було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ударів в область голови потерпілої, а результатом падіння останньої й удару головою об тверду поверхню, що обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що тяжкі тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер з пошкодженнями пристінкової плеври були заподіяні потерпілій ОСОБА_6 в квартирі на АДРЕСА_1 вказаними умисними діями ОСОБА_5 , а такої ж тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток черепа - на вулиці його ж діями, але з необережності.

Відповідно до положень КПК України передбачено межі судового розгляду, зокрема ст.337 цього Кодексу визначено межі судового розгляду. Так, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що обвинувальний акт надійшов до суду з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України, а прокурор протягом судового розгляду не висунув ОСОБА_5 додаткове обвинувачення за ст.128 КК України, то суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Змінювати правову кваліфікацію злочину, додатково кваліфікувавши дії ОСОБА_5 за ст.128 КК України суд, з огляду на наведені вимоги КПК України щодо меж судового розгляду, не вправі, оскільки це погіршить становище обвинуваченого, стосовно якого здійснюється кримінальне провадження.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Зокрема, судом не може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття суд вважає повне визнання особою своєї вини та правдиву розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини скоєного злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, щирого каяття в обвинуваченого щодо скоєного суд не вбачає, оскільки він змінював свої показання, приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що не сприяло встановленню судом істини, а посилання обвинуваченого та його захисника на повне визнання вини суд вважає формальним, оскільки ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, фактично не визнає.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно; особу винного, який раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.109), згідно довідки ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» №3268 від 27.08.2013 року ОСОБА_5 з 16.11.2005 року перебуває на обліку в диспансері з діагнозом розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю (матеріали кримінального провадження, арк.111), із акту амбулаторної судової-психіатричної експертизи №567 від 04.09.2013 року ОСОБА_5 на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності (матеріали кримінального провадження, арк.206-207); згідно наданої характеристики з місця проживання скарг від мешканців щодо ОСОБА_5 не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.114).

Також суд враховує конкретні встановлені обставини вчинення обвинуваченим злочину та його посткримінальну поведінку, зокрема, що він, виявивши вранці 17.08.2013 року, що ОСОБА_6 померла, не повідомив про це правоохоронні органи, а натомість залишив труп в квартирі і до часу виявлення такого 23.08.2013 року працівниками міліції при огляді квартири, який проводився у зв`язку із зверненнями жителів будинку, які скаржились на трупний запах із цієї квартири, вживав алкоголь в непомірній кількості, при цьому приходив ночувати до квартири, де знаходився труп.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області судової дактилоскопічної експертизи № 4/750 від 24.09.2013 року у розмірі 391,20 грн. (матеріали кримінального провадження, арк.135), оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого на останніх стадіях судового розгляду, відсутність відповідного клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши при цьому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді з 24 серпня 2013 року по 27 серпня 2013 року (матеріали кримінального провадження, арк. 101-104, 146), на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 391,20 грн.

Речові докази (матеріали кримінального провадження, арк.175-176, 192-193):

- одяг ОСОБА_6 , зі слідами РБК, підодіяльники зі слідами РБК та змиви з контрольними змивами, які передано в камеру схову Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1