Єдиний унікальний номер 722/1779/16-к
Номер провадження 1-в/722/927/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_4 01.09.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, однак в клопотанні заявив про розгляд справи за його відсутності та відсутності його захисника.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити, враховуючи письмову заяву представника СВК-67 ОСОБА_5 , який вважає, що засуджений ОСОБА_4 не досяг відповідного ступеню виправлення, а тому не заслуговує на умовне-дострокове звільнення від покарання, та у якій просив розглянути справу за його відсутності, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4 засуджено 06.03.2013 року за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 згідно вищевказаного вироку відраховується з 06.03.2013 року, із зарахуванням в строк відбування покарання термін перебування під вартою по вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05.11.2012 року, з 21.10.2011 року по 06.03.2013 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.02.2016 року, яка набрала законної сили 19.02.2016 року, засудженому ОСОБА_4 зараховано у строк покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2013 року, строк його перебування у місцях попереднього ув`язнення з 21.10.2011 року по 27.03.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 5 місяців 6 днів.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_4 у строк покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 15.05.2017 року.
Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, за який засуджено ОСОБА_4 , відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 4 роки 10 місяців 17 днів позбавлення волі, що із врахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення, становить більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 8 місяців 7 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за час перебування в слідчому ізоляторі м.Луцьк Волинської області порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

З 16.05.2013 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Сокирянській ВК-67 відділу ДПтСУ в Чернівецькій області.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_4 в двох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в передбаченому законом порядку, заохочень не має.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №695 від 05.09.2016 року та особової справи засудженого встановлено, що засуджений ОСОБА_4 з моменту прибуття до установи по квітень 2014 року до будь-яких оплачуваних робіт на підприємстві установи не залучався, з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. З травня 2014 року по лютий 2016 року був працевлаштований різноробочим деревообробного цеху підприємства установи, до роботи відносився посередньо, встановлені обсяги робіт виконував не завжди (травень 2014р. 12%, червень 2014р. -57,4%, липень 2014р., з вересня 2014р. по квітень 2015р. 100%, в 2015р.: травень - 2%, червень - 4,3%, липень - 56,4%, серпень 64,2%, вересень - 56,8%, жовтень - 9,4%, листопад - 59 %, грудень н.р.; в 2016 році: січень 7%, лютий - 5,6%. З березня 2016 року по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався.

Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 06.09.2016 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 у взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості; у відношенні до представників адміністрації тактовний, однак не завжди виконує їх законні вимоги; має охайний зовнішній вигляд, утримує в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку; заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, однак реагує на них посередньо; приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт»; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом отриманням посилок та передач, взаємовідносини добрі; роботи з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче; у скоєному злочині розкаюється.

Відповідно до довідки медичної частини №603 від 05.09.2016 року засуджений ОСОБА_4 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1741 на виконанні в установі перебуває виконавчий лист відносно засудженого ОСОБА_4 у розмірі 915,82 грн., який надійшов до СВК-67 26.11.2014 року, проте завдані злочином збитки не відшкодовані.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок: з протоколу №2 від 22.07.2014 року засідання атестаційної комісії відділення №4 на засудженого ОСОБА_4 , відносно останнього зазначене наступне визначення ступеню його виправлення, що за І півріччя 2014 року дотримується вимог режиму утримання; протоколу №1 від 12.01.2015 року засідання атестаційної комісії відділення №1 - за ІІ півріччя 2014 року не став на шлях виправлення.
Крім цього, із виписки з протоколу №1 від 22.01.2016 року засідання комісії відділення №1 з оцінки ступеню виправлення засуджених на засудженого ОСОБА_4 встановлено, що відносно останнього зазначене наступне визначення ступеню його виправлення, що станом на 22.01.2016 року дотримується вимог режиму утримання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що як поведінка засудженого ОСОБА_4 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, в тому числі і з березня 2016 року не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час в повній мірі не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, суд вважає, що процес певних позитивних змін, які відбуваються на даний час в особистості засудженого ОСОБА_4 , не дає достатніх підстав вважати про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, у зв`язку з чим умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, на думку суду, є передчасним.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1