АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/665/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/191/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, до засудження непрацюючому, раніше судимому:

- 27.06.2002 року місцевим судом Жидачівського району Львівської області за ст.185 ч.2, 15-185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

засуджений:

- 21.06.2004 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області за ст.ст. 15 ч.2-115 ч.2 п.1, ст.115 ч.1, ст.115 ч.2 п.9, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком місцевого суду Жидачівського району Львівської області від 27.06.2002 року і остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, по ст.ст. 15, ч.2, 115 ч.2 п.7 КК України виправдано;

- ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року зараховано в строк призначеного покарання за вироком Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 21.06.2004 року строк попереднього ув`язнення з 04.11.2003 року по 27.07.2004 року у відповідності до ст.72 ч.5 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, -

відмовлено у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання так як довів своє виправлення.

Відмовляючи ОСОБА_7 в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що останній не довів своє виправлення, а лише став на шлях виправлення.

В зміненій апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, змінити ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області 11 березня 2016 року та задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення. Окрім того, просить здійснювати апеляційний розгляд його апеляційної скарги в його присутності, разом з його захисником адвокатом ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначає, що він довів своє виправлення, так як успішно навчався у Копичинській ВК №112 і здобув професію авто-слюсаря II розряду по ремонту автомобілів, працює швеєм по ремонту одягу, сумлінно виконує роботу покладену на нього.

Вказує на те, що суд першої інстанції, безпідставно та необґрунтовано відмовив у задоволенні його заяви не взявши до уваги вимоги ст.130 КВК України і зокрема те, що у нього є 5 заохочень.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну і обґрунтовану, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід задовольнити частково, поновивши йому строк на апеляційне оскарження виходячи з наступного.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 пояснив, що пропустив семиденний строк на апеляційне оскарження ухвали Гусятинського районного суду від 11 березня 2016 року, у звязку з невчасним направленням йому по місцю відбування покарання копії судового рішення, проголошеного під час судового засідання, що проводилося в умовах відеоконференції з його участю, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення особі засудженого ОСОБА_7 , доступу до правосуддя, колегія суддів прийщла до переконання, що строк на апеляційне оскарження ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, йому слід поновити.

За змістом ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом п.п. 1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вищевказаних вимог кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду заяви-клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення допущено неповноту судового розгляду, а в оскаржуваній ухвалі суду містяться посилання на ряд обставин, які не підтверджуються наявними у справі доказами.

Так, в оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що засуджений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину не визнав.

Разом з цим, з наявних в матеріалах судового провадження характеристик адміністрації Копичинської ВК УДПтСУ в Тернопільські області №112 (а.п. 23, 26) убачається, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання вину в скоєному злочині визнав повністю, розкаюється у вчиненому.

Аналогічно в оскаржуваній ухвалі суду безпідставно зазначено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання у Копичинській ВК УДПтСУ в Тернопільські області №112 заохочувався 1 (один) раз, тоді як з наявних характеристик засудженого та довідок про заохочення та стягнення засудженого слідує, що адміністрація Копичинської ВК УДПтСУ в Тернопільські області №112 заохочувала його двічі, зокрема 05.10.2015 року та 27.01.2016 року.

Також, в ухвалі суду першої інстанції безпідставно зазначено, що останній не завжди має охайний зовнішній вигляд, і до виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди з розумною ініціативою. При цьому, з наявних в матеріалах судового провадження характеристик убачається, що засуджений ОСОБА_7 має охайний зовнішній вигляд, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Вищенаведене вказує на те, що судом першої інстанції дані про особу засудженого, належним чином не вивчалися, чим допущено неповноту судового розгляду.

Це не узгоджується з вимогами п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26.04.2002 року, відповідно до якого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Крім цього, з наявних у судовому провадженні журналу судового засідання від 11.03.2016 року, звукозапису та відеозапису (фіксування в режимі відеоконференції) судового розгляду, убачається, що особова справа засудженого ОСОБА_7 , судом першої інстанції, під час судового розгляду не досліджувалася, чим також допущено неповноту судового розгляду.

Ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення без належного з`ясування даних про особу засудженого, який подав заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а також інших обставин, що впливають на прийняття законного рішення, суперечить вимогам ч.1 ст.370 КПК України, яка встановлює, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі та під час підготовки справи до розгляду не було заявлено клопотань в порядку ч.3 ст.404 КПК України про дослідження доказів, а тому вони не підлягають дослідженню під час апеляційного розгляду, що у свою чергу позбавляє можливості дати їм будь-яку іншу оцінку чи вважати доведеними додаткові обставини ніж ті, які вказані в ухвалі суду першої інстанції, оскільки судове рішення може бути обґрунтовано лише доказами, що безпосередньо досліджені судом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотними порушеннями кримінального процесуального закону, з призначенням у справі нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду, під час якого слід дослідити, у встановленому законом порядку, всі наявні докази, детально проаналізувати обставини даного провадження, ретельно перевірити доводи наведені в заявах (зверненнях) засудженого ОСОБА_7 та в його апеляційній скарзі, в тому числі з`ясувати, чи закінчив останній навчання в Копичинському навчальному центрі №112 та чи здобув освіту по професії - Слюсар з ремонту автомобілів, якщо так, встановити яким документом це підтверджується, належним чином дослідити в судовому засіданні характеризуючи особу засудженого дані, рішення постійно-діючої комісії Замкової ВК №58 Хмельницької області та рішення постійно-діючої комісії Копичинської ВК №112 від 13.02.2015 року, які не долучені до матеріалів судового провадження, однак на які містяться посилання в оскаржуваній ухвалі, особову справу засудженого, усунути зазначені в даній ухвалі порушення закону. За результатами нового судового розгляду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки у даному кримінальному провадженні призначено новий розгляд у суді першої інстанції, інші доводи наведені в апеляційній скарзі, підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, ч.1 ст.412, 419, п.2 ч.1 ст.537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити засудженому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Призначити новий розгляд даного провадження щодо клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в Гусятинському районному суді Тернопільської області, в іншому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2