29.09.2016 Справа № 756/8794/16-к
№ 756/8794/16-к
№ 1-кп/756/629/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005682 від 06.06.2016 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.10.2014 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн., 18.04.2016 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч.І ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування даного покарання з випробуванням на 1 рік та до штрафу у розмірі 1700 грн.,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 06.06.2016 року приблизно о 18 год. 20 хв. перебуваючи у салоні автобусу з маршрутним номером «99», який рухався до зупинки громадського транспорту «вул. Богатирська» в м. Києві, побачив сумку, яка була одягнута на плечі ОСОБА_7 . У ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у кишені вказаної сумки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в той же час, того ж дня, перебуваючи в салоні вказаного автобусу, ОСОБА_9 , впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, задля власного збагачення, витягнув з кишені її сумки мобільний телефон марки «Lenovo S-60», в корпусі жовтого кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3999 грн., у чохлі та з сім-картою мобільного оператору «лайфселл» (номер НОМЕР_3 ), які для потерпілої ОСОБА_7 не представляють матеріальної цінності, та сховав його до правої кишені своєї куртки. Після цього на зупинці громадського транспорту «вул. Богатирська» в м. Києві вийшов з автобусу та з місця вчинення правопорушення зник з вказаним майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3999 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, розкаявся та підтвердив всі вищевикладені обставини вчиненого щодо місця, часу, способу вчиненої крадіжки чужого майна повторно. ОСОБА_4 показав, що 04.06.2016 року від туберкульозу померла його дружина, не вистачало грошей на проведення її похорону, тому, коли він 06.06.2016 року після 18 години їхав у салоні автобусу з маршрутним номером «99», який рухався до зупинки громадського транспорту «вул. Богатирська» в м. Києві, і побачив сумку, яка була одягнута на плечі ОСОБА_7 та з карману якої виднівся мобільний телефон, то в нього зразу ж виникло бажання цей телефон вкрасти, що він і зробив, вийшовши потім з автобуса і попрямувавши дворами у своїх справах. Пройшовши приблизно 200 м від зупинки громадського транспорту «вул. Богатирська» та маючи при собі в кишені куртки щойно вкрадений у ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo S-60» в корпусі жовтого кольору, що був у чохлі, та з сім-картою та флеш-картою, він був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього вказане вкрадене чуже майно. Вартість вкраденого ним чужого майна, вказану у обвинувальному акті, ОСОБА_4 не оспорює. Про вчинене шкодує, обіцяє більше не красти, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилася, подала заяву, у якій просить судовий розгляд провести за її відсутності, вказавши при цьому, що вона не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 , не має наміру звертатися з цивільним позовом. Відповідно до її особистої розписки, наявної у справі, потерпілій повернуто все належне їй майно, яке було викрадено в неї ОСОБА_4 06.06.2016 року.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинений злочин, у відповідності зі ст.ст. 65 - 67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Крім цього, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду покарання судом ураховується його відношення до вчиненого, дані про особу, які його характеризують.
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується формально позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працюючий, вдівець, був раніше судимий 02.10.2014 р. Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн., який до цього часу не сплатив; був судимий і 18.04.2016 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування даного покарання з випробуванням на 1 рік та до штрафу у розмірі 1700 грн. (шляхом повного складання покарань).
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винуватим даним вироком, вчинено обвинуваченим в період іспитового строку, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки дійшов висновку про те, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винуватого, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті при призначенні покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. Відтак, підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.
Враховуючи те, що обвинувачений після постановлення щодо нього вироку Солом`янського районного судом м. Києва від 18.04.2016 року і до повного відбуття призначеного вказаним вироком покарання вчинив новий злочин, то суд відповідно до правил ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, включаючи і штраф, який має підлягати самостійному виконанню.
Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обвинувачений же у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 06.06.2016 року і до цього часу.
Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів не вирішується судом, оскільки вони не були надані суду відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, судом не досліджувалися та не оглядалися, щодо них сторонами не заявлялося жодних клопотань.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вирокомСолом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2016 року, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України частину основного покарання, призначеного за сукупністю вироків, у виді штрафу виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 29 вересня 2016 року.
Перебування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні у Київському слідчому ізоляторі УДПС України в м. Києві та Київській області у період з 6 червня 2016 року по 29 вересня 2016 року - зарахувати йому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 без змін - у виді тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії вироку в той же строк.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя