Справа № 439/513/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/21/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 439/513/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Бродівського району Львівської області ОСОБА_9 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. За ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_6 виправдано за відсутністю в його діянні складу злочину. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Бродівського районного суду Львівської області від 23 липня 2015 року і на підставі ч. 4 ст. 71 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків -3 (три) роки позбавлення волі. На підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він близько 08 год. 00 хв. 01 січня 2014 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у м. Броди на пл. Ринок, 1, діючи спільно із невстановленими слідством особами, керуючись хуліганськими спонуканнями, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи існуючими у суспільстві загальновизнаними правилами поведінки і моральності, діючи особливо зухвало, умисно почав наносити удари раками та ногам в різні ділянки тіла ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 чим заподіяв ОСОБА_10 синець і забійну рану на чолі зліва, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; ОСОБА_11 одне садно на чолі, одне садно на правій щоці, крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, злам коронки 1-го лівого зуба, які відносяться до легкого тілесного ушкодження; ОСОБА_12 завдав фізичного болю не спричинивши тілесних ушкоджень.

На вирок суду прокурор прокуратури Бродівського району Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та зміни до неї.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд неправильно застосував кримінальний закон та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Суд дав неправильну оцінку доказам, якими підтверджується вина ОСОБА_6 за ч.4 ст. 296 КК України, що призвело до безпідставного виправдання останнього за даним епізодом.

Вказує, що в порушення вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України та роз`яснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29 червня 1990 року суд не виклав у мотивувальній частині вироку результати дослідження, аналізу, оцінки доказів та мотивовані висновки про відсутність події кримінального правопорушення та про відсутність вини обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України. В своїх висновках в частині виправдання суд зазначає, що обвинувачений вини не визнав, проте останній в своїх показаннях не заперечує той факт, що між ним та потерпілим ОСОБА_13 був конфлікт під час якого він наносив потерпілому удари в голову. Також підставою виправдання суд зазначає показання свідка ОСОБА_14 , який не пам`ятає вчинення обвинуваченим хуліганських дій, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та відсутність майнових претензій потерпілого ОСОБА_13 . Судом не взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 , який вказав на те, що між ним та обвинуваченим був конфлікт під час якого той ображав його нецензурними словами та наніс йому удари руками по різних частинах тіла. Такі показання потерпілого ОСОБА_13 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_6 та висновком судово-медичної експертизи. Крім того, судом невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність в частині звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі закону України «Про амністію у 2014 році». Так, вироком Бродівського районного суду Львівської області від 23 липня 2009 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, проте поставною Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2011 року ОСОБА_6 був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк покарання - 2 роки 5 місяців 20 днів. Протягом не відбутої частини покарання обвинувачений вчинив нові злочини, за які згідно з ч.4 ст. 81 КК України суд призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Відповідно до вимог ст. 1 закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього закону поширюється на осіб засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими, проте суд не врахував, що ОСОБА_6 раніше засуджений за умисний тяжкий злочин, однак суд звільнив його від відбування покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України за який він був засуджений попереднім вироком, а тому суд застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити вирок без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.

Статтею 409 КПК України визначено підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Відповідно ж до ч.2 ст. 411 КПК України, вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначеної підстави лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, застосування закону, який не підлягає застосуванню, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409, статей 411, 413КК України тягне за собою скасування або зміну вироку.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 , окрім іншого обвинувачувався у тому, що він близько 23 год. 01 січня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 підійшов до ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які спілкувались між собою, керуючись хуліганськими спонуканнями, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи існуючими у суспільстві загальновизнаними правилами поведінки і моральності, діючи особливо зухвало, безпричинно використовуючи пневматичний газобалонний пістолет моделі «МР-645 К», калібру 4,5 мм, скерував ствол пістолета у голову ОСОБА_14 та двічі вистреливши у гору, умисно почав наносити ногами та руками удари по тулубу та голові ОСОБА_13 в результаті чого заподіяв йому синець і садно на правій щоці, синець на обох повіках правого ока і на спинці носу, крововилив в білковій оболонці лівого ока, крововилив і забійну рану на слизовій оболонці нижньої губи, садно на носі, струс головного мозку, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України.

Суд першої інстанції виправдав ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням за ч.4 ст. 296 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений без достатнього аналізу доказів у справі й не відповідає фактичним обставинам справи, а викладені у вироку мотиви виправдання ОСОБА_6 є непереконливими.

Так, у мотивувальній частині вироку, суд навів показання надані в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він 01 січня 2014 року перебував у стані алкогольного сп`яніння у м. Броди, і між ним та ОСОБА_13 була шарпанина, він завдавав удари рукою ОСОБА_13 в голову, проте зброї чи інших предметів для нанесення тілесних ушкоджень він не мав; потерпілого ОСОБА_13 про те, що 01 січня 2014 року, на пл. Ринок у м. Броди між ОСОБА_6 та ним виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_6 вдарив його в ніс рукою, а можливо і кулаком, детально обставин він не пам`ятає, оскільки був дуже п`яний. ОСОБА_6 відшкодував йому всі збитки; свідка ОСОБА_15 про те, що ввечері 01 січня 2014 року на пл. Ринок у м. Броди між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 відбулась шарпанина, однак жодних тілесних ушкоджень на них він не бачив, зброї в їхніх руках не бачив, пострілів не чув; а також висновок судово-медичної експертизи № 4/2014 від 08.01.2014 року, згідно з якими у ОСОБА_13 виявлено синець і садно на правій щоці, синець на обох повіках правого ока і на спинці носу, крововилив в білковій оболонці лівого ока, крововилив і забійну рану на слизовій оболонці нижньої губи, садно на носі, струс головного мозку, які утворились від дії тупих предметів, могли бути спричинені 01 січня 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

За змістом закону кваліфікованим видом хуліганства, є дії, які полягають у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відсутність кваліфікуючих ознак діянь, передбачених частиною першою відповідної статті Особливої частини КК України, не свідчить про відсутність в діянні особи складу злочину взагалі.

Зазначаючи про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, суд у вироку зазначив про нанесення ОСОБА_6 ударів ОСОБА_13 та спричинення йому тілесних ушкоджень, однак при цьому не дав юридичної оцінки дій ОСОБА_6 як хуліганства (ч.1 ст. 296 КК України).

Таким чином суд, суд допустив невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування вироку.

Оскільки вирок підлягає скасуванню і призначається новий судовий розгляд у суді першої інстанції, тому питання правильності призначення покарання та законності застосування закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає вирішенню судом першої інстанції.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен упродовж розумного строку повно, всебічно та неупереджено дослідити обставини справи, в разі доведеності вини дати правильну юридичну оцінку діям винної особи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, пов`язаного із вчиненням зокрема умисного тяжкого злочину, і дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, з урахуванням наведених обставин, що підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому запобіжному заході, колегія суддів вважає за необхідне залишити без зміни раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити в Бродівському районному суді Львівської області новий розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України в іншому складі суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .