Справа № 761/3076/16-к
Провадження № 1-в/761/244/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину 2014 р.н., не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненої на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки,
В С Т А Н О В И В:
29 січня 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що за час перебування на обліку засуджена ОСОБА_5 зарекомендувала себе негативно, в період перебування на обліку стосовно останньої 25 березня 2015 року було відкрито кримінальне провадження № 15002888 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно до рапортів ДІМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві засуджена характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, але схильна до вчинення злочинів. Згідно з даними УІО ГУ НП України за час перебування на обліку засуджена до адміністративної відповідальності під не притягалася.

22 грудня 2015 року до Шевченківського РВ КВІ в м. Києві надійшла копія вироку Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 , згідно з яким, останню засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., а на підставі ст. 72 КК України покарання за цим вироком та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року слід виконувати самостійно.

Представник Шевченківського РВ КВІ в м. Києві та засуджена ОСОБА_5 в дане судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином, однак їх неприбуття не перешкоджає проведенню судового розгляду в силу положень ст. 539 КПК України, тому суд вважає за можливе розглянути клопотання у їх відсутності.

Прокурор вважав за можливе звільнити засуджену від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи засудженої, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробувань з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Тобто, визначений ОСОБА_7 судом термін іспитового строку сплив 21 червня 2015 року.

При цьому, дані матеріалів особової справи свідчать про те, що ОСОБА_7 21 березня 2014 року вийшла заміж та змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 27, 28, 29).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Тобто, лише наявність двох обов`язкових умов виконання покладених на засудженого обов`язків та не вчинення ним нових злочинів, є підставою для звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком суду.

У той же час, згідно з даними, що містяться в матеріалах особової справи, протягом іспитового строку засуджена ОСОБА_5 25 березня 2015 року вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за який засуджена за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., а на підставі ст. 72 КК України покарання за цим вироком та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року слід виконувати самостійно.

Таким чином, ОСОБА_5 під час визначеного судом іспитового строку вчинила новий злочин, що свідчить про невиконання засудженою умов ст. 75 КК України, якою регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені обставини свідчать про те, що кримінально-виконавчою інспекцією безпідставно внесено клопотання про звільнення від покарання ОСОБА_5 , а тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя