Справа № 296/3998/16-к
Вирок
Іменем України
13 липня 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001077 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 18.12.2003 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 09.02.2005 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 152 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України на 11 років 6 місяців позбавлення волі;

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2016 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 знаходився поблизу перехрестя вулиць Козятинська Промислова в м. Житомирі, де побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_5 ,яка йшла йому на зустріч та тримала в руці жіночу сумку.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та шляхом ривка вихопив з її правої руки жіночу сумку та утримуючи викрадене при собі з місця скоєння злочину зник.

Таким чином, ОСОБА_4 потворно відкрито повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: жіночу сумку чорного кольору з шкірозамінника, вартістю 400 гривень, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору моделі «Гелаксі», вартістю 500 гривень,з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», вартість яких потерпілою не визначена, гаманець коричневого кольору, вартість якого потерпілою не визначена, в якому знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень, банківська карта АБ «Експрес-Банк», на рахунку якої коштів не було, банківська карта «ОщадБанк», на рахунку якої коштів не було, дисконтні картки, візитки, вартість яких потерпілою не визначена, а всього на загальну суму 1010 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і підтвердив, що дійсно 10.02.2016 р. при вище зазначених обставинах, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 , яке в подальшому було повернуто потерпілій. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суворо його не карати.

Належним чином викликана в судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не прибула, направила до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутності, будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на прокурора.

Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні протиправні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, потерпіла не наполягала на тяжкості призначеного покарання обвинуваченому, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 , ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 домашній арешт, після набрання вироком чинності, скасувати.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг» моделі «Гелаксі» в корпусі чорного кольору, гаманець коричневого кольору, банківську карта АБ «Експрес-Банк», банківську карта «ОщадБанк», дисконтні картки, візитки, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності залишити останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1