Справа № 646/4017/16-к Пр.№ 1-кп/646/320/2016
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.16 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мерефа Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: відбуваючого покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2013 року за ч.1 ст.115 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань за наступних обставин.

З 01.09.2015 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Диканівській виправній колонії (№ 12), де порушує режим відбування покарання та розпорядок дня, за що має сім дисциплінарних стягнень, з них три рази поміщувався в дисциплінарний ізолятор та один раз поміщувався в приміщення камерного типу.

Незважаючи на вжиті заходи виховного характеру і дисциплінарного впливу засуджений ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, продовжував порушувати встановлений режим відбування покарання. Враховуючи те, що до засудженого ОСОБА_5 були вжиті заходи виховного характеру і дисциплінарного впливу, але вони позитивних результатів не мали і тому за грубе порушення вимог режиму тримання, а саме за порушення розпорядку дня та неввічливому ставленні до представника адміністрації та вживанні нецензурних, жаргонних слів, 15.02.2016р. засуджений ОСОБА_5 був покараний правами начальника установи - начальника арештного дому Диканівської виправної колонії (№12), шляхом переведення ОСОБА_5 до приміщення камерного типу строком на один місяць згідно постанови про перевід засудженого до приміщення камерного типу від 15.02.2016р.

22.03.2016 року в 09.00 годин, в розташуванні спальної секції № 1 відділення соціально психологічної служби № 6 (далі СПС № 6), Диканівської виправної колонії № 12 у присутності начальника відділення СПС ОСОБА_6 , ДПНК Диканівської ВК №12 ОСОБА_7 , фельдшера медичної частини Диканівської ВК №12 ОСОБА_8 , а також в присутності засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_5 , було запропоновано разом із засудженими, приступити до виконання чергування відповідно до затвердженого графіку чергувань та прибирати в спальній секції № 1 відділення СПС № 6, а саме: підмести та помити підлогу в спальній секції. При цьому засуджений ОСОБА_5 був забезпечений прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички), одягнений і взутий по сезону, на стан здоров`я не скаржився. Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання, мотивуючи свою відмову тим, що прибирання принижує його людську гідність. Також, засудженому ОСОБА_5 начальником відділення СПС ОСОБА_6 були роз`яснені вимоги ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України. Після цього, засудженому ОСОБА_5 було запропоновано знову приступити до прибирання, на що останній знову відповів категоричною відмовою.

22.03.2016 року в 10.00 годин, в розташуванні спальної секції № 1 СПС №6, Диканівської виправної колонії № 12 у присутності начальника відділення СПС ОСОБА_6 , ДПНК Диканівської ВК №12 ОСОБА_7 , фельдшера медичної частини Диканівської ВК №12 ОСОБА_8 , а також в присутності засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_5 , було запропоновано разом із засудженими, приступити до виконання чергування відповідно до затвердженого графіку чергувань та прибирати в спальній секції № 1 відділення СПС № 6, а саме: підмести та помити підлогу в спальній секції. При цьому засуджений ОСОБА_5 був забезпечений прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички), одягнений і взутий по сезону, на стан здоров`я не скаржився. Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання, мотивуючи свою відмову тим, що прибирання принижує його людську гідність. Також, засудженому ОСОБА_5 начальником відділення СПС ОСОБА_6 були роз`яснені вимоги ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України. Після цього, засудженому ОСОБА_5 було запропоновано знову приступити до прибирання, на що останній знову відповів категоричною відмовою.

22.03.2016 року в 11.00 годин, в розташуванні спальної секції № 1 СПС №6, Диканівської виправної колонії № 12 у присутності начальника відділення СПС ОСОБА_6 , ДПНК Диканівської ВК №12 ОСОБА_7 , фельдшера медичної частини Диканівської ВК №12 ОСОБА_8 , а також в присутності засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_5 , було запропоновано разом із засудженими, приступити до виконання чергування відповідно до затвердженого графіку чергувань та прибирати в спальній секції № 1 відділення СПС № 6, а саме: підмести та помити підлогу в спальній секції. При цьому засуджений ОСОБА_5 був забезпечений прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички), одягнений і взутий по сезону, на стан здоров`я не скаржився. Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання, мотивуючи свою відмову тим, що прибирання принижує його людську гідність. Також, засудженому ОСОБА_5 начальником відділення СПС ОСОБА_6 були роз`яснені вимоги ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України. Після цього, засудженому ОСОБА_5 було запропоновано знову приступити до прибирання, на що останній знову відповів категоричною відмовою.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 , діючи умисно, порушив вимоги режиму відбування покарання протягом року, після того, як на нього було накладено стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), а саме відкрито тричі відмовився виконувати законні вимоги представника адміністрації виправної установи, який мав право пред`явити таку вимогу. В свою чергу засуджений ОСОБА_5 був зобов`язаний і міг виконати, але умисно не виконав вимоги представника адміністрації виправної установи.

У всіх випадках відмови засудженого ОСОБА_5 від виконання законних вимог представників адміністрації, співробітники Диканівської ВК № 12 доводили до відома засудженого ОСОБА_5 вимоги ст. 107, 118, 132 КВК України, а також вимоги ст. 391 КК України і попереджали про кримінальну відповідальність у разі його відмови виконати законні вимоги представників адміністрації.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 злісно не виконував законні вимоги представників адміністрації Диканівської ВК № 12, чим протидіяв здійсненню їх функцій, спрямованих на виправлення, перевиховання та ресоціалізацію засуджених. Крім того, засуджений ОСОБА_5 грубо порушив п. 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також ст. 107 КВК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 391 КК України, тобто злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

29.03.2016р. між прокурором Харківської місцевої прокуратури №5, якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000673 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України. Сторони узгодили покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2013 року чотири роки позбавлення волі та з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.02.2016 року, та визначити остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

ОСОБА_5 вчинив даний злочин в період відбування покарання, призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2013р., за який його засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.02.2016р. на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 було зараховано строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком та станом на день даного судового розгляду ОСОБА_5 відбув за попереднім вироком 4 роки 5 місяців 26 днів, залишилось 4 роки 6 місяців 4 дні.

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений за ст.391 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2013 року у виді чотирох років позбавлення волі та визначити остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання.

Обвинувачений раніше судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості, від 29.03.2016 року, була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 порушив вимоги режиму відбування покарання, а тому ці його дії кваліфікує за ст. 391 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Також прокурор просив обрати обвинуваченому запобіжний захід, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, яке підтримали обвинувачений та його захисник.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29.03.2016р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.03.2016р. покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 06.11.2013 року у виді чотирьох років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 12.04.2016р.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому та його захиснику право звернутися з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з 12.04.2016р. по день набрання даним вироком законної сили.
Речові докази: всі документи визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1