АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/4817/16-к Головуючий 1 інстанції:
Провадження №11-сс/790/869/16 ОСОБА_1
Категорія: ст.303 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
представника - ОСОБА_6 ,
з секретарем - ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В ухвалі слідчого судді зазначено, що в ході досудового розслідування слідчим були з`ясовані всі обставини, які необхідні для винесення остаточного рішення за результатами розслідування, повно досліджено всі обставини справи відповідно до положень ст.9 КПК України, допитані в якості свідків службові особи підприємств, які здійснювали знищення речей, визнаних речовими доказами; вилучені та досліджені матеріли виконавчого провадження №45217586; долучені до матеріалів кримінального провадження копії службової переписки, що здійснювалась на предмет виконання вироку суду від 11 вересня 2014 року щодо знищення речових доказів; відповідно до вироку Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року було вирішено долю речових доказів лише за ст.229 КК України, таким чином конфіскації та знищенню підлягали саме знаки на товар, фірмове найменування, що містилися на коробках, каністрах, полімерних ємностях та інше (тара), що узгоджується з матеріалами виконавчого провадження та твердженнями самого заявника стосовно знищення лише тари; відповідальність за ст.229 КК України наступає у разі використання саме знаку на товар, фірмового найменування, які, як вказано у переліку речових доказів, що підлягали конфіскації та знищенню за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року, і були зазначені на картонних коробках та іншому, мова про саму контрафактну продукцію, яка маркується вказаними знаками у ст.229 КК України, не йде, а відповідно і відповідальність за використання саме контрафактної продукції за ст.229 КК України не наступає.
З таким рішенням слідчого судді не погодився адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах компанії Bayer AG/Байєр АГ, та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12 травня 2016 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу компанії Bayer AG/Байєр АГ про скасування постановити про закриття кримінального провадження.
Апелянт вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, при розгляді заяви була допущена неповнота і однобічність дослідження матеріалів справи та невідповідність висновків про закриття кримінального провадження обставинам кримінального провадження, не в повному обсязі досліджено обставини, які мають суттєве значення для справи та їм не надано правової оцінки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін з наступних підстав.
11 грудня 2015 року слідчим слідчого управління прокуратури Харківської області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях державного виконавця ОСОБА_9 складів кримінальних злочинів та правомірності виконавчих дій при виконанні вироку Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року в частині конфіскування та знищення речових доказів.
Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.28, ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.3 ст.229 КК України. В мотивувальній частині вироку зазначено, що конфіскація предметів контрабанди в рамках розгляду даного кримінального провадження не є можливою, оскільки долю даних предметів вирішено під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та суд вирішив долю речових доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.3 ст. 229 КК України, у відповідності до санкції ч.3 ст.229 КК України, якою передбачена конфіскація та знищення знарядь і матеріалів, які використовувались для виготовлення контрафактної продукції.

Оскільки вироком Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року було вирішено долю речових доказів лише за ст.229 КК України, то конфіскації та знищенню підлягали саме знаки на товар, фірмове найменування, що містилися на коробках, каністрах, полімерних ємностях та інше (тара), що узгоджується з матеріалами виконавчого провадження та твердженнями самого заявника стосовно знищення лише тари.

Відповідальність за ст.229 КК України наступає у разі використання саме знаку на товар, фірмового найменування, мова про саму контрафактну продукцію, яка маркується вказаними знаками, у ст.229 КК України не йде, а відповідно і відповідальність за використання саме контрафактної продукції за ст.229 КК України не наступає.

За таких обставин, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування були виконані вимоги ст.ст.2, 40, 93, 94 КПК України, вичерпні процесуальні можливості та проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення, допитані в якості свідків службові особи підприємств, які здійснювали знищення речей, визнаних речовими доказами; вилучені та досліджені матеріли виконавчого провадження №45217586; долучені до матеріалів кримінального провадження копії службової переписки, що здійснювалась на предмет виконання вироку суду від 11 вересня 2014 року щодо знищення речових доказів; відповідно до вироку Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року було вирішено долю речових доказів лише за ст.229 КК України, таким чином конфіскації та знищенню підлягали саме знаки на товар, фірмове найменування, що містилися на коробках, каністрах, полімерних ємностях та інше (тара), що узгоджується з матеріалами виконавчого провадження та твердженнями самого заявника стосовно знищення лише тари; відповідальність за ст.229 КК України наступає у разі використання саме знаку на товар, фірмового найменування, які, як вказано у переліку речових доказів, що підлягали конфіскації та знищенню за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2014 року, і були зазначені на картонних коробках та іншому, мова про саму контрафактну продукцію, яка маркується вказаними знаками, у ст.229 КК України не йде, а відповідно і відповідальність за використання саме контрафактної продукції за ст.229 КК України не наступає, оцінивши зібрані докази, прийнято обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 12 травня 2016 року обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах компанії Bayer AG/Байєр АГ на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002271 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -