Справа № 307/2637/15-к
Провадження № 1-кп/307/85/16
У Х В А Л А
22 березня 2016 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: з сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 , з сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працює, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
до суду з прокуратури Тячівського району Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001120, відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 27 липня 2015 року, приблизно о 16 годині, знаходячись на території свого дворогосподарства в АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно наніс їй декілька ударів кулаком по голові, внаслідок чого потерпіла впала на землю, де ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, наніс потерпілій кілька ударів ногами та дерев`яною палкою по різних частинах тіла, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 8, 9, 10-го ребер зліва та 9-го ребра з права, синців лівої половини грудної клітки по середньо-підпахвинній лінії в області переломів ребер, множинних синців обличчя обох верхніх та обох нижніх кінцівок, садин носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 536 від 17 липня 2015 року відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що не розуміє української мови та не вміє читати. Зазначив, що на досудовому слідстві йому не було забезпечено перекладача та захисника. Просив обвинувальний акт повернути прокурору.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні пояснив, що дане провадження не може бути призначене до судового розгляду, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору, оскільки під час досудового розслідування були грубо порушені права обвинуваченого на перекладача та захисника, оскільки останній не розуміє українську мову та не вміє читати. Крім цього зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки у ньому не зазначене пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності, про що подали заяви.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, з долученими до нього додатками, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області.

Пунктами 2 та 5 ч. 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити й такі відомості як: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , всупереч вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України, зазначено лише місце його народження та взагалі не зазначено місце його проживання.

Також, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначено формулювання обвинувачення.

Крім цього, в обвинувальному акті, у викладених фактичних обставинах справи зазначені суттєві суперечності та неузгодженості, а саме зазначено, що сама подія мала місце 27 липня 2015 року, однак висновок судово-медичної експертизи № 536 по даній справі винесений 17 липня 2015 року, тобто за 10 днів до самої події.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, що долучений до обвинувального акту зазначено, що по даній справі 13 травня 2015 року, тобто ще до самої події кримінального правопорушення, що зазначена в обвинувальному акті, була перекваліфікація кримінального правопорушення. Також з даного реєстру вбачається, що допит свідка по даній справі проводився 17 квітня 2015 року, а судово-медична експертиза була призначена 02 липня 2015 року, тобто ще до самої події кримінального правопорушення, що зазначена в обвинувальному акті.

Згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; та вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), тощо.

Суд вважає, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки не містить даних про всі процесуальні дії, не відображено всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування, не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні дані про визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, або про здійснення досудового розслідування слідчою групою, відсутні дані про повідомлення підозрюваному його права та вручення відповідної пам`ятки, відсутні відомості про визнання особи потерпілого, про повідомлення останньому про його права та вручення відповідної пам`ятки, про здійснені слідчим запити документів.

Крім цього, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

У разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача), що вбачається зі змісту ч.1 ст. 68 КПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" № 8 від 24 жовтня 2003 року позбавлення або обмеження права осіб, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють і користуватися послугами перекладача є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судових рішень.

На міжнародному рівні аналогічні положення закріплені у п.3 (а) (е) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту Конвенція), згідно яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини ("Камасинський проти Австрії", "Лудике, Белкасем і Коч проти ФРН") зазначає, що пункт 3 (е) ст. 6 Конвенції означає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд. При чому право, викладене в пункті 3 (е) статті 6 Конвенції застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, суд зазначає, що в порушення наведених положень процесуального закону, практики Європейського суду з прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі процесуальні дії та рішення були прийняті органом досудового розслідування без участі перекладача, процесуальні рішення в тому числі повідомлення про підозру, обвинувальний акт, слідчим та прокурором не були складені рідною мовою або мовою, якою володіє обвинувачений.

Суд зазначає, що порушення національних та європейських стандартів складання обвинувального акту зрозумілою для обвинуваченого ОСОБА_4 мовою є суттєвими в світлі положень ст. 6 Конвенції, оскільки в такому разі обвинувачена особа позбавляється права знати та розуміти в чому її звинувачують для того, щоб захиститись в подальшому від пред`явленого обвинувачення.

Також, судом встановлено порушення норм ст.ст. 49, 52 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження з моменту встановлення цього факту.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою.

В даному випадку участь захисника є обов`язковою, але як вбачається з обвинувального акту по даному кримінальному провадженню захисник не залучався.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. На думку суду, право суду повернути обвинувальний акт пов`язується не лише з недотриманням органом досудового розслідування вимог щодо змісту обвинувального акту, встановлених ст. 291 КПК України, але також пов`язуються з порушенням права на захист обвинуваченого в ході досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.314-316, 334, 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - повернути прокурору Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області з метою усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1