МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2016 р. Справа № 370/2693/15-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

перекладачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

спеціаліста ОСОБА_13

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінального провадження № 0000665 від 10.08.2015 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тбілісі Грузія, Грузин, громадянин Грузії, не одружений, тимчасово не працюючий, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, такий що не має державних нагород, без постійного місця проживання, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , (далі обвинувачений, ОСОБА_6 ), обвинувачується у тому, що 10 серпня 2015 року, близько 02 години 00 хвилин, таємно підійшов до автомобіля марки «МАН» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на автостоянці АЗС «Пегас» в с. Березівка-2 по вул. Київська, 51-А Макарівського району Київської області. В цей час в автомобілі відпочивав водій ОСОБА_9 . Прокинувшись від сторонніх звуків, ОСОБА_9 , вийшов з кабіни автомобіля та побачив ОСОБА_6 , який навприсядки вчиняв, на думку потерпілого, неправомірні дії, поряд з бензобаком його автомобіля. ОСОБА_9 , запитавши у ОСОБА_6 , що він робить, з метою припинення таких дій, вдарив рукою в обличчя ОСОБА_6 . У відповідь на це, ОСОБА_6 , усвідомивши, що його викрито, з мотивів усунення перешкоди в особі ОСОБА_9 та помсти за дії потерпілого, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс правою рукою удар ножем в черевну порожнину ОСОБА_9 .

Згідно з висновком судово - медичної експертизи №154 від 14.08.2015, ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення нижньої частини передньої черевної стінки з ліва в пахвинній ділянці, з ушкодженням походу ранового каналу сечового міхура, яке могло створитися внаслідок одноразової дії гострого предмету, яке є небезпечним для життя на час заподіяння.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, що спричинило тривалий розлад здоров`я, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, не визнав. Вказав, що не намагався вчиняти неправомірних дій з приводу збагачення за рахунок чужого майна та не мав прямого умислу заподіяти потерпілому умисного тілесного ушкодження.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що знаходився на автостоянці АЗС «Пегас» в с. Березівка-2 по вул. Київська, 51-А Макарівського району Київської області. Прокинувшись від сторонніх звуків він вийшов з кабіни автомобіля та побачив ОСОБА_6 , який навприсядки вчиняв, на його думку неправомірні дії, поряд з бензобаком його автомобіля. З метою припинення таких дій, вдарив рукою в обличчя ОСОБА_6 . У відповідь на це, ОСОБА_6 , наніс йому правою рукою удар ножем в черевну порожнину.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При цьому достатніх переконливих доказів наявності прямого умислу ОСОБА_6 на нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, суду не подано. За таких обставин, суд вважає, що наявність у діяннях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України під час судового розгляду не доведена, однак в цих самих діях вбачаються ознаки суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 124 КК України, по якій і слід кваліфікувати дії обвинуваченого.

Також, суд приймає до уваги недоведеність мотивів перебування обвинуваченого поблизу автомобіля потерпілого.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При оцінці доказів суд також враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз дій та висловлювань обвинуваченого, зафіксованих наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, не дає достатніх підстав стверджувати про достовірність доводів обвинувачення щодо умислу на вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_6 такого злочину у наданих суду матеріалах немає, а наявні докази вказують на вчинення ним інших діянь, які охоплюються диспозицією іншої норми кримінального закону ст. 124 КК України, яка передбачає менш суворе покарання. За таких обставин усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого у вчинення вказаного злочину суд тлумачить на його користь.

Враховуючи викладене, при визначенні вірної норми кримінального закону, за якою слід призначати покарання, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого в частині подій, що сталися 10 серпня 2015 року.

Суд вважає винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України доведеною сукупністю зібраних у справі доказів, оскільки із встановлених судом фактичних обставин вбачається, що 10.08.2015 року, близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, що виразилося у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 , удару ножем в черевну порожнину, після того як потерпілий не розібравшись у ситуації яка склалась у той момент наніс обвинуваченому удар кулаком в обличчя.

Суспільна небезпечність таких діянь обвинуваченого є посягання, здатне заподіяти істотну шкоду право-охоронюваним інтересам особи.

Так, потерпілий до вчинення відносно нього вказаного злочину наголосив на тому, що знаходився на автостоянці АЗС «Пегас» в с. Березівка-2 по вул. Київська, 51-А Макарівського району Київської області. Прокинувшись від сторонніх звуків, вийшов з кабіни автомобіля та побачив ОСОБА_6 , який навприсядки вчиняв, на його думку неправомірні дії, поряд з бензобаком його автомобіля.

Проте, органом досудового розслідування не було доведено умислу ОСОБА_6 на крадіжку палива з автомобіля потерпілого, адже на місці події не було виявлено будь яких речей, а саме: каністр, бутилок, лійок, шлангів, тощо…, для викачування та переносу викраденого палива.

З пояснень обвинуваченого та потерпілого, відомо, що потерпілий ОСОБА_9 вийшовши зі свого авто та не розібравшись у ситуації, що склалась з метою припинення не встановлених дій ОСОБА_6 , вдарив останнього кулаком руки в обличчя. У відповідь на це, ОСОБА_6 , наніс правою рукою удар ножем в черевну порожнину ОСОБА_9 .

Вищевказані дії ОСОБА_6 , які були спрямовані на захист від поведінки потерпілого ОСОБА_9 , свідчать про наявність прямого умислу обвинуваченого на вчинення злочину передбаченого ст. 124 КК України, що підтверджується не лише попередньою поведінкою потерпілого, а і вчиненням безпосередньої дії обвинуваченим.

При наданні правової оцінки обставин справи суд, звертає увагу не лише на наявний обвинувальний акт, а й на покази потерпілого та обвинуваченого.

Аналіз свідчень потерпілого, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати його покази частково правдивими, оскільки вони узгоджуються із наявними у справі доказами, що стосуються заподіяння тілесних ушкоджень, проте не доведені з приводу умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на вчинення крадіжки палива з автомобіля потерпілого.

У зв`язку з чим, суд вважає, що ОСОБА_6 міг перебувати поблизу автомобіля без умислу на збагачення за рахунок чужого майна.

Покази обвинуваченого у свою чергу, суд вважає також частково неправдивими, оскільки вони у відповідній частині спростовуються сукупністю доказів по справі. А саме, обвинувачений наголошував на тому, що його не було на місці вчинення кримінального правопорушення, проте добровільно відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, під час розгляду справи у суді вказував на те, що не збирався вчиняти крадіжку будь - якого майна. Частково неправдиві покази обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути покарання за скоєні діяння.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного вище злочину.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 за доведеною частиною обвинувачення слід кваліфікувати за статтею 124 Кримінального кодексу України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання до ст. 67 КК України не виявлено.

При наданні оцінки особі обвинуваченого та ступіню його суспільної небезпечності суд враховує індивідуальні властивості особи, обставини, що характеризують його поведінку після вчинення злочину, а саме відсутність будь-якої критичної оцінки вчиненого, ознак турботи про потерпілого.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді обмеження волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше не судимий, не має постійного місця роботи, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, характеризується добре, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому, суд вважає, що в даному випадку реальне застосування до обвинуваченого покарання не буде відповідати визначеній у ст.ст. 50, 65 КК України його меті, а тому суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Щодо вирішення цивільного позову у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 18.09.2012 № 5288-VІ, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
На переконання прокурора несплата ОСОБА_6 коштів, що були понесені Макарівською ЦРЛ при лікуванні потерпілого, порушує інтереси держави у вигляді недоотриманих коштів для фінансування закладів охорони здоров`я, що є підставою для звернення прокурора до суду з позовом.
Відповідно за цих обставин прокурор звертається з вказаним позовом в інтересах Макарівської центральної районної лікарні, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в особі Макарівської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування хворого в сумі 1423 грн.60 коп .
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я, на лікування потерпілого від цього злочину.
У зв`язку з цим, заявлений прокуратурою, цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування хворого, потерпілого від злочину є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується цивільного позову який заявлений потерпілим, то суд вважає, що даний позов повинен бути залишений без розгляду, адже потерпілий відмовився від позовних вимог у зв`язку з добровільним відшкодуванням шкоди обвинуваченим.
Арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на останню обов`язок відповідно до п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Нокіа 1110», панаму синього кольору, розкладний ніж, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Макарівському ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон марки «LG Ф399» чорного кольору із сріблястими вставками, мобільний телефон марки «Samsung SM A500H», сім карта мобільного оператора «Київстар», ліхтарик чорного кольору, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Макарівському ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області знищити; копію квитанції із ломбарду «Найкращий ломбард» видана на ім`я ОСОБА_14 № від 11.08.2015 року та CD-R «ARITA» з написом Вх №21075 по справі №370/2096/15-к від 25.09.2015 року, що вилучений у оператора мобільного зв`язку - ПрАТ «Київстар» зберігаються в матеріалах кримінального провадження - приєднати до матеріалів кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 393, 394 КПК України у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Цивільний позов прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Макарівської центральної районної лікарні, Макарівської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_6 , про відшкодування витрат на стаціонарне лікування хворого, потерпілого від злочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Макарівської центральної районної лікарні (р/р 0385, в УДК в Київській області, , МФО 821018) витрати на стаціонарне лікування хворого в сумі 1423 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривень 60 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_1