Справа № 296/4729/15-к
Вирок
Іменем України
16 березня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павелки Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працює, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.06.2014 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 125 ч.2, 186 ч.1, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2014 року за ч.2 ст.125, ч. 1 ст.186 КК України із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України, засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, за наступних обставин.

Так, 26.01.2015 року близько 20 годин 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив у своєї знайомої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung» GT- S6102 в корпусі білого кольору.

В цей же день у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору, з ідентифікаційними електронними номерами (ІМЕІ) 1: НОМЕР_1 та (ІМЕІ) 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел , ОСОБА_4 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, умисно, шляхом вільного доступу , з кишені куртки ОСОБА_6 , таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_6 .

Отримавши у такий спосіб мобільний телефон «Samsung» моделі GT- S6102, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме здав до ломбарду.

Таким чином, ОСОБА_4 вказаним кримінальним правопорушенням, що виразилось у таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_6 , завдав останній матеріальної шкоди на суму 1938 грн. 32 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, не визнав, заперечував викрадення мобільного телефону за обставин, викладених вище. Вказав, що ОСОБА_6 сама віддала йому телефон для того , що він здав його в ломбард і в подальшому було за що купувати горілку.

Державний обвинувач обґрунтував винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна , вчиненого повторно , наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що прийшла до обвинуваченого додому з метою зробити татуювання так як в нього є спеціальна машинки для тату. Вдома крім обвинуваченого були присутні цивільна дружина ОСОБА_7 , трохи пізніше прийшов друг обвинуваченого ОСОБА_8 . В неї з собою був мобільний телефон марки Самсунг. На мобільний телефон зателефонувала мама, вона з нею поговорила та поклала телефон до кишені. Обвинувачений, побачивши телефон, попросив його подивитися, вона дала йому телефон. Потім телефон був на столі. Почали вживати спиртне, розмовляли, потім вона заснула. Після того як прокинулась запитала про телефон, так як його не виявила, на що їй повідомили що телефон здали до ломбарду. Згоди на здачу телефону до ломбарду вона не давала. Вона попросила документи для того щоб викупити телефон, обвинувачений їй сказав, що телефон викуплять навпіл по 100 гривень з кожного. На той момент грошей у неї не було, вона ще день два побула в квартирі обвинуваченого, після чого поїхала додому. Коли була в обвинуваченого, продовжували випивати за гроші, отримані за здачу обвинуваченим до ломбарду її флеш-карти з мобільного телефону. По приїзду додому дізналася, що мама написала заяву до міліції від її імені про крадіжку телефону. Обвинувачений вказав на те, що заберуть телефон з ломбарду після того як з`являться гроші. Телефон повернули в міліції;

показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю потерпілої ОСОБА_6 . Донька не повернулася додому після роботи, тому о 12 годині ночі вона зателефонувала їй на мобільний телефон, спочатку слухавку ніхто не брав, а потім абонент знаходився поза зоною досяжності. Зранку наступного дня пішла до дільничного інспектора міліції. Донька повернулася додому на третій день , сказала, що була в гостях. Була напідпитку. Повідомила, що викрали її телефон, після чого вона написала заяву до міліції про крадіжку телефону її доньки. «Запоїв» у доньки не було, залежності також не було, вдома вона алкоголь не вживала. Речі з дому не виносила;

показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з дівчиною, яка являється тіткою ОСОБА_4 . Вона йому подзвонила та повідомила про те, що необхідно позичити гроші, аби викупити телефон ОСОБА_11 . Він позичив гроші ОСОБА_12 при умові, що телефон буде знаходитись у нього до того часу, як ОСОБА_12 поверне йому гроші. З кредитної картки він зняв 350 гривень , за які ОСОБА_11 викупив телефон з ломбарду. Телефон був у нього на зберіганні, він ним не користувався. Через тиждень до нього прийшли ОСОБА_4 з дільничним працівником міліції і він їм віддав вказаний мобільний телефон;

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила про викрадення її мобільного телефону невідомою особою 26.01.2015 року близько 18 години 00 хвилин;

протоколом огляду місця події від 26.02.2015 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору, який останній викрав у своєї знайомої ОСОБА_6 26.01.2015 року близько 20 години 00 хвилин за адресою місця проживання у АДРЕСА_1 ;

показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засідання розповіла, що 26.01.2015 року перебувала в гостях за адресою у АДРЕСА_1 у свого знайомого ОСОБА_4 . В квартирі розпивали спиртні напої, потім вона заснула. Коли прокинулася, виявила відсутність свого мобільного телефону марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору. Як пояснив їй ОСОБА_4 , він здав мобільний телефон до ломбарду, а за отримані кошти придбав спиртне та продукти харчування;

протоколом огляду предмету від 20.03.2015 року, згідно якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору, з ідентифікаційними електронними номерами (ІМЕІ) 1: НОМЕР_1 та (ІМЕІ) 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6

протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2015 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого останній у присутності понятих розповів про обставини вчинення ним крадіжки мобільного телефону марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору, який належить ОСОБА_6 , 26.01.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 та показав, яким чином він це робив;

висновком судово товарознавчої експертизи № 270/15-25 від 17.03.2015 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням ознак накопиченого зносу та включенням до вартості ПДВ в розмірі 20%, представленого на дослідження бувшого в експлуатації неповнокомплектного ( без мережевого зарядного пристрою, стерео гарнітури (навушників) та USB кабелю) мобільного телефону з назвою торговельної марки «Samsung», лінійка смартфонів Galaxy Y Duos GT S 6102 Pure White (UA UCRF), серійний номер: НОМЕР_3 , ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , станом на момент вчинення даного кримінального правопорушення 26.01.2015 року, могла складати 1938 гривень 32 коп.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були задіяні в якості понятих під час слідчого експерименту з обвинуваченим, в суді пояснили, що обвинувачений під час слідчого експерименту пояснив, що він телефона не крав і в ломбард не здавав.

Зустрівши їх під приміщенням Корольовського районного суду 17.02.2016 року обвинувачений сказав їм, що якщо вони скажуть ,що він викрав телефон то його «посадять».

Обвинувачений та його захисник обґрунтовували невинуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України наступними доказами.

допитана в суді ОСОБА_15 пояснила, що являється цивільною дружиною ОСОБА_4 , проживають разом. Потерпілу того дня не запрошували до себе в гості, вона до них прийшла сама. Прийшла в стані алкогольного сп`яніння, запропонувала випити ще. Грошей в них не було, вдома було спиртне. Того дня випивали вчотирьох були присутні вона, обвинувачений, потерпіла та друг ОСОБА_8 . Після того як закінчилось спиртне, вирішили здати до ломбарду телефон потерпілої. Телефон здали на паспорт ОСОБА_4 , так як потерпіла сказала що паспорта з собою не має. Між присутніми була домовленість про те, що суму, отриману за здачу телефону до ломбарду, поділять на всіх і таким чином викуплять телефон потерпілої з ломбарду. Мова про здачу телефону до ломбарду велася ще до того, як потерпіла заснула. Після приходу дільничного інспектора до них додому, обвинувачений пішов і за власний кошт викупив телефон потерпілої з ломбарду;

показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що того дня прийшов до ОСОБА_4 в гості, взяли горілки, випивали. До ОСОБА_4 прийшла знайома і запропонувала випивати. Була випивши. Вони продовжували випивати, дівчина сп`яніла та заснула. Після того як прокинулась запропонувала продовжити випити, однак спиртне на той момент вже закінчилося. Вона запропонувала здати її мобільний телефон до ломбарду. У ОСОБА_11 був паспорт і вони вдвох пішли до ломбарду і здали мобільний телефон до ломбарду. Отримали 300 гривень. Купили спиртного ( «самогонки») і продовжували пити. Після здачі телефону до ломбарду сказали потерпілій що викуплять її телефон назад через деякий час як тільки зароблять грошей;

Суд вислухав доводи сторін, дослідив всі обставини кримінального провадження, на підставі ст.22 КПК України дотримуючись принципу змагальності сторін.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 . І обвинувачений і свідок судимі за умисні злочини проти власності ( в тому числі і викрадення мобільних телефонів), відбувають іспитовий термін і розуміють наслідки скоєння злочину.

ОСОБА_4 пояснив, що позичив гроші у родича та викупив телефон потерпілої з ломбарду. Але в суді встановлено, що після того як обвинувачений викупив телефон він не повернув його потерпілій, а віддав своєму родичеві. Телефон був повернутий лише після втручання міліції, що свідчить про те, що наміру повертати телефон потерпілій у ОСОБА_4 не було.

Обвинувачений зазначив, що півтора - два роки тому назад потерпіла вже давала йому телефон для здачі у ломбард і тоді телефон навіть не викуплявся. Зазначене свідчить про те, що у вказаному випадку дійсно потерпіла сама прийняла таке рішення, а тому і не скаржилась.

Але у даній ситуації потерпіла у судовому засіданні прямо вказала і наполягала на своїх словах про те, що вона не давала дозволу здавати телефон у ломбард. Наполягала під присягою , що телефон вибув з її власності поза її волею та увагою.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяж¬кості вчиненого злочину, особу винного, обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, вже притягувався до кримінальної відповідальності , висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді арешту.

За вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ст.125 ч.2, 186 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки . ОСОБА_4 вчинив повторний злочин до закінчення іспитового строку. На підставі ст.71,72 КК України до призначеного покарання за цим вироком необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.

З обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2014 року ,за яким ОСОБА_4 засуджений за ст.125 ч.2, 186 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі і визначити остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Час відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово товарознавчої експертизи в розмірі 768 гривень 00 копійок.

Мобільний телефон марки «Samsung» модель GT- S6102 в корпусі білого кольору залишити потерпілій.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1