Справа № 214/4703/13-к
1-о/214/1/16
У Х В А Л А
іменем України
17 травня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за участю захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

за участю засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження за нововиявленими обставинами за обвинуваченням:

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, працездатного, раніше судимого: 18 січня 1996 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки; 28 травня 1997 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 142 ч. 3, 140 ч. 3, 145 ч. 1, 42 ч.1, 42 ч.3 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 14.03.2005 року; 6 березня 2008 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі; 18 березня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; 14 вересня 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 24 жовтня 2012 року з не відбутим покаранням 1 рік 4 місяці 6 днів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, працездатного, раніше судимого: 1 червня 1994 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 144 ч. 2, 229-6 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 07.10.1994 року відстрочка скасована, направлено до місць позбавлення волі; 13 липня 1999 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 140 ч. 2, 81 ч. 3, 145 ч. 1, 89 ч. 1, 42 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацію майна та примусового лікування від наркоманії; 7 вересня 2000 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 81 ч. 2, 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 ч.1, 42 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 27 грудня 2000 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 81 ч. 2, 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 ч.1, 42 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 1 грудня 2005 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки; 12 грудня 2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 09 лютого 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі; постановою Ленінського районного суду м. Кіровограду від 30.11.2012 року 1 рік 4 місяці 25 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі; звільнився умовно-достроково 3 травня 2013 року з не відбутим покаранням 11 місяців 22 дні обмеження волі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_15 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Саксаганського районного суду від 25 липня 2013 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України. В обґрунтування заяви зазначив, що до правопорушень відношення не має, зізнався у вчиненні злочину внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції. 21 листопада 2014 року за даною заявою судом було відкрите провадження.

11 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_14 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Саксаганського районного суду від 25 липня 2013 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України. В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_15 до правопорушень відношення не має, злочини були вчиненні ним, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_18 . Показання про причетність до вчинення злочину ОСОБА_15 , надав внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції. 21 листопада 2014 року за даною заявою судом було відкрите провадження.

17 грудня 2014 року вказані провадження судом були об`єднані.

У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України засуджений ОСОБА_15 після того, як потерпіла ОСОБА_10 надала у судовому засіданні показання про безпосереднє вчинення ОСОБА_15 відносно неї злочину, висловив погрози вчинити відносно даної потерпілої фізичну розправу, висловив грубу нецензурну лайку на адресу ОСОБА_10 . В подальшому, після дослідження судом всіх інших доказів по справі, на пропозицію суду давати показання, відмовився та пояснив, що від своєї заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами відмовляється.

Після допиту потерпілої ОСОБА_10 засуджений ОСОБА_14 показав, що був присутнім при тому, як з ОСОБА_10 інша особа, а не ОСОБА_15 , зривала ланцюжок. З цією людиною він, обвинувачений, йшов разом, і дії цієї людини відносно потерпілої для нього стали несподіваними. В подальшому, після дослідження судом всіх інших доказів по справі, на пропозицію суду давати показання, відмовився та пояснив, що від своєї заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами відмовляється.

Як вбачається з показань допитаної судом потерпілої ОСОБА_8 , влітку 2013 року, коли перейшла міст, то ОСОБА_14 та ще одна особа стояли по сторонах, а далі ОСОБА_14 наздогнав її, потерпілу, та став зривати ланцюжок, що вдалося йому з третьої спроби. ОСОБА_14 був одягнутий в шорти, майку, бейсболку, мав окуляри, на ногах нижче колін малися язви. З викраденого нічого не повернуто. Другу особу не запам`ятала. Коли вона, потерпіла, була в райвідділі, чула як в кабінеті хтось допитував ОСОБА_15 і той розповідав про свою причетність до вчинення щодо неї, потерпілої, злочину. Так, ОСОБА_15 розповідав, що під час злочину інша особа три рази смикала ланцюжок. Уточнивши показання, потерпіла ОСОБА_8 показала, що при проведенні впізнання їй, потерпілій, ніхто не підказував, кого саме необхідно впізнати. Коли ОСОБА_14 зривав ланцюжок, друга особа знаходилася на відстані, та особа нижче ОСОБА_14 приблизно на 5 см. Під час проведення впізнання ОСОБА_15 впізнала по формі носу, по статурі, з місця події обидві особи втікали разом. Під час вчинення злочину ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поруч один з одним не знаходилися, ОСОБА_14 стояв на пригорку, тому і дала показання, що ОСОБА_15 нижче на зріст, чим ОСОБА_14 . Під час проведення впізнання вказуючи на ОСОБА_15 , була впевнена, що ОСОБА_15 був учасником злочину. Коли ОСОБА_14 зривав з неї ланцюжок, то ОСОБА_15 знаходився на відстані приблизно 25 метрів, але перед цим вона, потерпіла, проходила мимо обох обвинувачених.

Під час проведення очної ставки між потерпілою ОСОБА_8 та засудженим ОСОБА_14 , останній показав, що був співучасником злочину відносно ОСОБА_8 , але стояв на мосту, не зривав з потерпілою ланцюжок, зривав ланцюжок громадянин на прізвище « ОСОБА_19 », потерпіла показала, що ланцюжок з неї зривав ОСОБА_14 .

Під час проведення очної ставки між потерпілою ОСОБА_8 та засудженим ОСОБА_15 , останній показав, що не приймав участі у злочину відносно ОСОБА_8 , потерпіла показала, що наполягає на даних нею показаннях.

З показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що в травні 2013 року, близько 7 години йшла на роботу разом з онукою, назустріч їй йшли дві особи. Один з цих осіб кинувся на неї, потерпілу, схопив та зірвав ланцюжок. Від цих дій на шкірі шиї виникло пошкодження. Подія сталася біля будинку №41 мікрорайону «Сонячний» у м. Кривому Розі, особи, які вчинили злочин, побігли в напрямку будинку №44. Та особа, що зірвала ланцюжок, мала високий зріст, була в темних окулярах. Вартість ланцюжка на даний момент назвати не може. З заявою про зазначену подію до міліції не зверталася. Її, потерпілу, викликали до міліції та повідомили, що знайшли осіб, які вчинили злочин відносно неї. Під час досудового розслідування і на даний час, впізнає ОСОБА_14 . При проведенні під час досудового розслідування впізнань, впізнала окремо як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_14 . Хто саме з них зривав ланцюжок, на даний час точно показати не може, обидва були одягнуті в спортивний одяг, той що зривав на зріст був більш високий. За її, потерпілої, участі проводилося два впізнання, підписи в оглянутих нею протоколах (т.№1, а.с.135-140) належать їй. Під час проведення впізнань ніхто їй, потерпілій, не робив підказок, кого саме потрібно впізнати.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що до подій, пов`язаних з її пограбуванням, обвинувачених не знала. В червні 2013 року в районі балки, ОСОБА_15 зірвав з неї ланцюжок. Уточнивши показання зазначила, що в день події вона йшла від мікрорайону «Сонячний» в напрямку вул. Спаська, при цьому одна її дитина йшла з нею поруч, а другу вона тримала на руках. Обвинувачені йшли їй на зустріч, один з них пройшов далі, ОСОБА_15 став зривати ланцюжок в неї з шиї, але з першого разу зірвати ланцюжок не зміг та став казати, щоб вона сама знімала ланцюжок. Потім він сам зірвав ланцюжок та підійшов до другої особи і разом ці особи втекли. Внаслідок дій обвинуваченого була подряпана шкіра на шиї. Ланцюжок до даного час не повернутий. Друга особа, про яку вона надає показання, це ОСОБА_14 , він стояв в стороні. Під час досудового розслідування з нею проводилися два впізнання, під час яких ніхто підказок не робив та вона впізнала обвинувачених. Під час впізнання просила, щоб ОСОБА_15 надів окуляри. Впізнала ОСОБА_15 по руках, зросту. Під час проведення впізнання ОСОБА_15 був одягнутий в штани, футболку. На даний час в залі судового засідання бачить ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , наполягає, що саме ці особи вчинили злочин стосовно неї. В той час, як ОСОБА_15 зривав ланцюжок, ОСОБА_14 стояв в 3-4 метрах. Під час вчинення злочину ОСОБА_14 був одягнутий в темний одяг. Після пограбування звернулася до міліції, куди потім викликали її сина ОСОБА_20 і син по фотороботу впізнав ОСОБА_14 . Під час впізнання впізнала ОСОБА_15 також по міміці. Оглянувши протоколи впізнання (т.№2, а.с.59-64), потерпіла показала, що на протоколах її підписи маються. Далі потерпіла показала, що під час вчинення ОСОБА_15 дій відносно неї, ОСОБА_14 нічого не робив, щоб зупинити ОСОБА_15 .

Як вбачається з рапорту (т.№2, а.с.237), під час виконання ухвали суду (т.№2, а.с.224), така особа як « ОСОБА_21 » не встановлена.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання засуджених, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рапорт (т.№2, а.с.237) вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання засудженого ОСОБА_14 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, причетності обвинувачених до вчинення грабежу. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_8 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, причетності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до вчинення відносно неї грабежу. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_9 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, причетності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до вчинення відносно неї грабежу. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_10 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, причетності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до вчинення відносно неї грабежу. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання засудженого ОСОБА_15 , вважає, що цей доказ, ані прямо, ані непрямо, не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому є неналежним доказом.

Показання потерпілої ОСОБА_8 стосовно того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вчинили відносно неї грабіж, суд вважає достовірними, так як підстав, з яких би потерпіла оговорювала обвинувачених, судом не добуто.

Показання потерпілої ОСОБА_9 стосовно того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вчинили відносно неї грабіж, суд вважає достовірними, так як підстав, з яких би потерпіла оговорювала обвинувачених, судом не добуто.

Показання потерпілої ОСОБА_10 стосовно того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вчинили відносно неї грабіж, суд вважає достовірними, так як підстав, з яких би потерпіла оговорювала обвинувачених, судом не добуто.

Показання ОСОБА_14 про те, що він вчинив грабіж потерпілої ОСОБА_10 , узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , а тому показання обвинуваченого ОСОБА_14 про його безпосередню участь у вчиненні грабежу, суд вважає достовірними.

Показання ОСОБА_14 про те, що грабіж потерпілої ОСОБА_10 він вчинив не зі ОСОБА_15 , спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 . Показання ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_15 не причетний до грабежу ОСОБА_10 , є на переконання суду, непереконливими. На переконання суду заперечення ОСОБА_14 участі ОСОБА_15 у пограбуванні ОСОБА_10 обумовлені його бажанням сприяти ОСОБА_15 уникнути відповідальності за вчинене. Тому суд вважає показання ОСОБА_14 , в тій частині, що ОСОБА_15 не приймав участі у пограбуванні ОСОБА_10 , недостовірними та відкидає їх.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , містять достатні дані на підтвердження участі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні грабежів зазначених потерпілих.

Оцінивши показання засуджених, потерпілих, дослідивши рапорт, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви ОСОБА_14 та заяви ОСОБА_15 про перегляд заочного рішення належить відмовити. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються, зокрема: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Відповідно до ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вироком Саксаганського районного суду від 28 липня 2013 року засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Відповідно до вказаного вироку правопорушення вчинені за наступних обставин.

ОСОБА_15 , повторно, 22 травня 2013 року в ранковий час, разом з раніше йому знайомим ОСОБА_14 , з метою відкритого викрадення чужого майна у громадян, прийшли до будинку АДРЕСА_4 , вступивши між собою у злочинний зговір та розподіливши ролі їх злочинної діяльності. Згідно розподілених ролей, ОСОБА_15 повинен був безпосередньо відкрито викрадати у випадкових перехожих належне їм майно, в той самий час ОСОБА_14 повинен був знаходитися поруч, спостерігати за навколишнім оточенням та у випадку небезпеки повідомити про це ОСОБА_15 . В цей, же день, 22 травня 2013 року приблизно о 06.50 годині, у вищевказаному місці, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зустріли раніше їм незнайому ОСОБА_9 , підійшовши до якої, ОСОБА_15 , керуючись їх злочинними намірами на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, схопивши рукою за золотий ланцюжок на шиї потерпілої, зірвав його, тим самим відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_9 належне їй майно, а саме: фрагмент золотого ланцюжка, вагою 2.5 грам, вартістю 2800 гривень, золотий хрестик, вагою 1 грам, вартістю 700 гривень, та золотий кулон вагою 0.5 грама, вартістю 500 гривень, внаслідок чого заподіяли потерпілій ОСОБА_9 збиток на загальну суму 4000 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину втекли, обернувши його у свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_15 , повторно, 27 травня 2013 року в ранковий час, разом з раніше йому знайомим ОСОБА_14 , з метою відкритого викрадення чужого майна у громадян, прийшли до мосту через річку Саксагань, розташованого по вул. Каспійській в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, вступивши між собою у злочинний зговір та розподіливши ролі їх злочинної діяльності. Згідно розподілених ролей, ОСОБА_15 повинен був безпосередньо відкрито викрадати у випадкових перехожих належне їм майно, в той самий час ОСОБА_14 повинен був знаходитися поруч, спостерігати за навколишнім оточенням та у випадку небезпеки повідомити про це ОСОБА_15 . В цей, же день, 27 травня 2013 року приблизно о 09.50 годині, у вищевказаному місці, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , зустріли раніше їм незнайому ОСОБА_8 , яку ОСОБА_15 наздогнав, та керуючись їх злочинними намірами на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, схопивши рукою за золотий ланцюжок на шиї потерпілої, зірвав його, тим самим відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_8 належне їй майно, а саме: золотий ланцюжок, вагою 7 грам, вартістю 2000 гривень, золотий хрестик, вагою 4 грама, вартістю 1000 гривень, внаслідок чого заподіяли потерпілій ОСОБА_8 збиток на загальну суму 3000 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину втекли, обернувши його у свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_15 , повторно, 11 червня 2013 року в ранковий час, разом з раніше йому знайомим ОСОБА_14 , з метою відкритого викрадення чужого майна у громадян, прийшли до балки між мікрорайонами Сонячний та Ювілейний в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, вступивши між собою у злочинний зговір та розподіливши ролі їх злочинної діяльності. Згідно розподілених ролей, ОСОБА_15 повинен був безпосередньо відкрито викрадати у випадкових перехожих належне їм майно, в той самий час ОСОБА_14 повинен був знаходитися поруч, спостерігати за навколишнім оточенням та у випадку небезпеки повідомити про це ОСОБА_15 . В цей, же день, 11 червня 2013 року приблизно о 11.20 годині, у вищевказаному місці, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зустріли раніше їм незнайому ОСОБА_10 , підійшовши до якої, ОСОБА_15 , керуючись їх злочинними намірами на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, схопивши рукою за золотий ланцюжок на шиї потерпілої, зірвав його, тим самим відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_10 належний їй золотий ланцюжок, вагою 15,5 грам, вартістю 2800 гривень, внаслідок чого заподіяли потерпілій ОСОБА_10 збиток на вказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину втекли, обернувши його у свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_15 відповідно до вказаного вироку, судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_14 відповідно до вказаного вироку, судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду ОСОБА_15 послався на ті обставини, що не приймав участі в грабежах та зізнався у вчинені злочину внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції.

Як встановлено показаннями допитаних судом потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 приймав участь в грабежах зазначених осіб. Тому доводи ОСОБА_15 про те що він не вчиняв пограбування потерпілих, спростовуються, на переконання суду, сукупністю показань потерпілих.

На переконання суду доводи ОСОБА_15 про те, що його зізнання було викликано незаконними діями з боку робітників міліції спростовуються тієї обставиною, що з показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 беззаперечно вбачається, що ОСОБА_15 приймав участь в грабежах зазначених осіб. Таким чином робітники міліції не мали необхідності застосовувати до ОСОБА_15 насильство. Будь-яких доказів про те, що до ОСОБА_15 робітниками міліції було застосовано насильство, у судовому засіданні не добуто.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду ОСОБА_14 послався на ті обставини, що ОСОБА_15 до правопорушень відношення не має, злочини були вчиненні ним, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_18 , а показання про причетність до вчинення злочину ОСОБА_15 , надав внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції.

Як встановлено показаннями допитаних судом потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 приймав участь в грабежах зазначених осіб. Тому доводи ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_15 не вчиняв пограбування потерпілих, спростовуються, на переконання суду, сукупністю показань потерпілих.

На переконання суду доводи ОСОБА_14 про те, що показання про причетність до вчинення злочинів він надав внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції, спростовуються тією обставиною, що з показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 беззаперечно вбачається, що ОСОБА_15 приймав участь в грабежах зазначених осіб. Таким чином, робітники міліції не мали необхідності застосовувати до ОСОБА_14 насильство. Будь-яких доказів про те, що до ОСОБА_14 було застосовано насильство робітниками міліції, у судовому засіданні не добуто.

Суд приходить до переконання, що під час перегляду за нововиявленими обставинами вироку суду від 25 липня 2013 року встановлено, що маються достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_15 , діючи разом з ОСОБА_14 вчинив відкрите заволодіння майном потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Доводи ОСОБА_15 про те, ще він не вчиняв пограбувань потерпілих та зізнався у вчиненні злочинів, внаслідок незаконного впливу робітників міліції визнані судом недостовірними. Доводи ОСОБА_14 про те, ще ОСОБА_15 не вчиняв пограбувань потерпілих і що ОСОБА_14 дав показання про причетність до злочинів ОСОБА_15 внаслідок фізичного та морального впливу робітників міліції, визнані судом недостовірними. Доводи ОСОБА_14 про причетність до вказаних злочинів ОСОБА_22 , спростовуються сукупністю показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що відносно них грабіж вчиняв ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 та рапортом, згідно якого така особа як « ОСОБА_21 », не встановлена.

Тому, суд приходить до переконання, що підстав для скасування зазначеного вироку на тій підставі, що згідно заяв засуджених, ОСОБА_15 не приймав участі в грабежах, а показання щодо його причетності надані внаслідок незаконного впливу робітників міліції, не мається, а відтак, заява ОСОБА_15 та заява ОСОБА_14 про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами з зазначених підстав, не підлягають задоволенню.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_15 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у зв`язку з недоведеністю зазначених в ній підстав, суд, крім того, приймає до уваги наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_15 звернувся до суду з зазначеної заявою, але в подальшому пояснив, що заяву не підтримує.

Тому, виходячи з передбаченої ст. 7 КПК України засади диспозитивності, вимог ст. 26 ч.3 КПК України, згідно якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на їх розгляд сторонами, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_15 задоволенню не підлягає і з тієї підстави, що останній свою заяву на підтримав.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_14 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у зв`язку з недоведеністю зазначених в ній підстав, суд, крім того, приймає до уваги наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_14 звернувся до суду з зазначеної заявою, але в подальшому пояснив, що заяву не підтримує.

Тому, виходячи з передбаченої ст. 7 КПК України засади диспозитивності, вимог ст. 26 ч.3 КПК України, згідно якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на їх розгляд сторонами, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_14 задоволенню не підлягає і з тієї підстави, що останній свою заяву на підтримав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 459, 467 УПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_14 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Саксаганського районного суду від 25 липня 2013 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України залишити без задоволення.

Заяву засудженого ОСОБА_15 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Саксаганського районного суду від 25 липня 2013 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу на протязі 7 діб з дня її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1