АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1132/16 Справа № 199/6369/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

адвоката в інтересах скаржника ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року, про накладення арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року було задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області про арешт майна, а саме автомобіль марки Mitsubishi Lancer НОМЕР_1 , заявленого в рамках кримінального провадження № 0002649.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав на те, що прокурором 31.08.2016 року до ЄРДР внесено відомості про скоєння злочину за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 263 КК України, в зв`язку з чим просить накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження. Слідчий суддя вказав про правову підставу для арешту майна та вказав, що з метою забезпечення виконань завдань кримінального провадження, щодо швидкого та неупередженого розслідування, необхідно клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вищезазначене майно.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, скаржник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
В обґрунтування своєї апеляції, ОСОБА_9 посилається на те, що автомобіль Mitsubishi Lancer НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому, вважає що у даному кримінальному провадженні відсутні докази, що вказують на вчинення саме ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вважає, що прокурором взагалі не вказано правову підставу для арешту майна, що на його думку є порушенням чинного КПК України. Крім того, зазначає, що слідчим суддею не в повному обсязі було досліджено підстави для накладення арешту, оскільки не було взято до уваги той факт, що ним, під час вилучення зброї, яка знаходилась в автомобілі, були надані дозвільні документи на вказану зброю. Крім того вважає, що у клопотанні слідчого не дотримано жодної вимоги ст.ст. 171, 172 КПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 , та просила задовольнити їх в повному обсязі, виступ слідчого, який підтримав раніше подане клопотання про накладення арешту на майно, думку прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги просив залишити без задоволення, вивчивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши інших осіб у судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів за клопотанням вбачається, що 09 вересня 2016 року слідчий звернувся до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про накладення арешту на майно. У клопотанні слідчий вказує на те, що в провадженні слідчого знаходяться матеріали кримінального провадження № 0002649 від 31.08.2016 року про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України.
У клопотанні слідчого вказано на те, що вході досудового розслідування встановлено,що 30.08.2016 до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт співробітника СКП про те, що під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вулиця Передова, 206, в автомобілі «MITSUBISHI» LANCER, 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 була виявлена та вилучена зброя, а саме: два магазини з патронами в кількості 5 штук, 9мм; ніж довжиною 25 см., клинок довжиною 13 см., пістолет ЛН 32, 1963 року випуску («ВІЙ» 9 мм.) з номером НОМЕР_2 .

В ухвалі слідчого судді вказано про те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на зазначене майно, - є необхідним.
З вказаним висновком колегія суддів не може погодитись, оскільки слідчий суддя не звернув увагу, що в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР внесено 31.08.2016 року за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме щодо зброї виявленої в автомобілі «Мерседес» д.н. НОМЕР_3 тобто щодо іншого автомобіля «Мерседес», а не до вилученого ОСОБА_12 НОМЕР_1 .
Крім цього у своєму клопотанні до слідчого судді, слідчий не навів передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на автомобіль «MITSUBISHI» LANCER, і не зазначив за яким саме, передбаченим законом критерієм та з якою метою на нього може бути накладено арешт, тим паче, що по кримінальному провадженню, ч. 1 ст. 263 КК України не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, а також спеціальної конфіскації. Також незаконним зберіганням вогнепальної зброї не завдано жодній особі будь якої матеріальної шкоди.

Крім цього слідчий суддя не звернув належної уваги на наявність дозвільних документів на окрему зброю.

Колегія суддів зауважує, що частиною першою статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, слідчий не надав доказів, які б свідчили про те, що автомобіль «MITSUBISHI» LANCER д.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, що він зберіг на собі сліди вказаного кримінального правопорушення, які саме та з якою метою необхідно провести експертизи тадослідження цього автомобіля. Також слідчий не зміг пояснити необхідність накладення арешту саме на даний автомобіль

Будь яких доводів, щодо необхідності накладення арешту на зазначений автомобіль, в клопотанні слідчого не зазначено та не надано.
Тому з огляду на викладене, жодних передбачених законом підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль Mitsubishi моделі Lancer об`єктивно не вбачається.
Положеннями ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна, зокрема, може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням володільця майна, якщо він доведе, що арешт накладено не обґрунтовано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про арешт майна не звернув увагу на його необґрунтованість, прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно необхідно відмовити. Тому апеляційна скарга ОСОБА_11 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року про накладення арешту скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi моделі Lancer, випуску 2007 року, номер шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: