АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2217/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 622/428/16-К
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000055 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Золочівського районного суду Харківської області від 21 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівське Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, який тимчасово не працює, раніше неодноразово судимого, останній раз: 27.04.2010 року вироком Золочівського районного суду Харківської області за ч 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, звільнений 27.04.2015 року з Олексіївської ВК Харківської області №25 за відбуттям строку покарання, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з відбуванням в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою. Термін відбування покарання визначено рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 21.06.2016 року.
Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно вироку, в період часу з 27.01.2016 року по 31.01.2016 року, точні дата та час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна і переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, шляхом вільного доступу, проник на неогороджену територію дачного двору розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де відкрив руками запірний пристрій на дверях господарчого приміщення та проник до нього в середину, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: 2 алюмінієвих бідона, 2 точильних нових круга, вартістю 15,00 грн. один круг. Після чого доводячи свій злочинний умисел на крадіжку чужого майна до кінця, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, проник через незаперті двері до середини дачного будинку, розташованого у дворі за вищевказаною адресою, а саме до кухні, звідки таємно викрав: м`ясорубку механічну, вітчизняного виробництва, вартістю 207,00 грн., 2 сковороди ТМ «Чародейка», діаметром 30 см, вартістю 83,00 грн. одна сковорода, конвектор електричний ТМ «Atlantic CMA-D CK 1500», вартістю - 1454,00 грн., електроплиту TM «DEX DCS 101» вартістю 464,00 грн. Продовжуючи доводити свій злочинний умисел на крадіжку до кінця, ОСОБА_7 з даху дачного будинку, розташованого у дворі за вищевказаною адресою, руками зняв алюмінієвий злив вагою 20 кг вартістю 440,00 грн. Після чого ОСОБА_7 з викраденим вищевказаним майном з місця скоєння злочину зник розпорядившись ним на власний розсуд заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2761,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити та пом`якшити йому покарання, оскільки, на думку апелянта, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців є занадто суворим.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. ст. 404, 421 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. Сторони кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
При цьому належить врахувати, що переглядаючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи зміст доводів та вимог апелянта про невиправдану суворість покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, що поєднано з проникненням до житла та іншого приміщення, у виді позбавлення волі в умовах його реального відбування, але строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, тобто наближеного до мінімальних меж цього покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому належить взяти до уваги те, що суд, обираючи покарання за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував декілька обставин, що пом`якшують покарання за вчинення тяжкого злочину, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Разом з цим, судом об`єктивно враховано стосовно ОСОБА_7 що він неодноразово судимий, має непогашену судимість за умисний, корисливий, тяжкий злочин, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

За таких обставин, апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо пом`якшення призначеного покарання, на думку колегії суддів вочевидь - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину або інші обставини що пом`якшують покарання, ніж встановлені судом, а твердження апелянта, щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 50-51).
На думку колегії суддів, решта апеляційних доводів обвинуваченого щодо усвідомлення ним неприпустимості злочинної поведінки в майбутньому не можуть вважатися обставинами що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину. Разом з цим, наявність непогашеної судимості за вчинення корисливих тяжких злочинів не може бути належною підставою для призначення найбільш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 185 КК України. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, були досліджені, встановлені та об`єктивно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підтверджується змістом висновків суду, зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку.

Отже, з огляду на викладене, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість для пом`якшення покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть об`єктивно вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за вчинений ОСОБА_7 злочин.

При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 про щире каяття, пов`язане з визнанням вини під час досудового розслідування та судового розгляду, усвідомленням неприпустимості злочинної поведінки в майбутньому, тобто наявності обставини у формі щирого каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що пом`якшують покарання, - належно враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, тяжкості вчиненого злочину та об`єктивно досліджених даних про його особу, в тому числі щодо наявності непогашеної судимості, негативної характеристики за місцем проживання, рецидиву злочину, відсутності постійного місця роботи, які суд брав до уваги при призначені покарання саме у виді позбавлення волі.

Отже, твердження обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 32, 50, 65, 66, 67 КК України, призначивши покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто тримання його під вартою в умовах СІЗО з 21 червня 2016 року по 20 вересня 2016 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок Золочівського районного суду Харківської області від 21 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою з 21 червня 2016 року по 20 вересня 2016 року включно, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4