Справа № 534/723/14-к
№ 1-кп/534/2/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурорів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих:ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Горішні Плавні кримінальне провадження №0000948 від 19.08.2013 року за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.10.2013 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з однорічним строком випробуванням; 2) за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.03.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.1,ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, з трирічним строком випробування в порядку ст.75 КК України; 3) за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 18.01.2016 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
29 липня 2013 року близько 00 год. 00 хв., перебуваючи поряд з літнім майданчиком кафе «Перехрестя», що розташоване по вул.Портовій,1а у м.Комсомольську (Горішні Плавні) Полтавської області, ОСОБА_9 помітив як неповнолітній ОСОБА_11 обронив мобільний телефон марки «Nокіа 520», належний його матері потерпілій ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 підняв з підлоги зазначений телефон і повторно таємно викрав його, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 2306,40 грн.

18 серпня 2013 року близько 17 год. 55 хв., знаходячись в палаті №1 хірургічного відділення Комсомольської міської лікарні, розташованої по вул.Миру,10 у м.Комсомольську (Горішні Плавні), ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з тумбочки гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 500 грн., що належали ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на загальну суму 500 грн.

02 лютого 2014 року близько 18 год. 40 хв., знаходячись в палаті №6 терапевтичного відділення Комсомольської міської лікарні, розташованої по вул.Миру,10 у м.Комсомольську (Горішні Плавні), ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з тумбочки гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 400 грн., що належали ОСОБА_7 , чим заподіяв останній майнової шкоди на загальну суму 525 грн.

02 лютого 2014 року близько 20 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав нетбук марки «ASUS» вартістю 2500 грн., який належав ОСОБА_8 , чим заподіяв останній майнової шкоди у вказаній сумі.

Викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами викрадення чужого майна та пояснив, що встановлені судом злочини скоїв так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Вартість викраденого майна не заперечував та показав, що у вчиненному повністю розкаявся.

З приводу викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 обвинувачений уточнив, що на час вчинення злочину він співмешкав із потерпілою і вчинив крадіжку після того, як вона відмовилася зайняти йому гроші.

Окрім показань обвинуваченого, наданих ним в суді, винуватість ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, під час проведення з участю ОСОБА_9 слідчих експериментів, останній підтвердив та деталізував свої показання щодо обставин викрадення майна потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на місцях вчинення злочинів (т.1а.с.187,192, 198, 207).

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили в судовому засіданні, що коли проходили стаціонарне лікування в Комсомольській міській лікарні, на незначний час залишили свої гаманці в незачинених палатах, після чого виявили їх зникнення.

Потерпіла ОСОБА_5 показала в суді, що її син ОСОБА_11 користувався мобільним телефоном марки «Nокіа 520». Одного ранку він повідомив їй, що минулого вечора під час відпочинку у кафе «Перехнестя» зазначений телефон зник.

Потерпіла ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні, що у лютому 2014 року вона та обвинувачений перебували в інтимних відносинах. Коли потерпіла не дала ОСОБА_9 гроші для ігрових автоматів, він непомітно для неї виніс з квартири її нетбук і більше додому не повернувся.

Крім того, вина ОСОБА_9 підтверджується результатами проведених по справі оглядів місця пригоди, в ході яких оглянуті місця вчинення злочинів (т.1а.с.181,197,204), про вчинення яких повідомили потерпілі в заявах про вчинення кримінального правопорушення (т.1а.с.180,191,196,202).

Відповідно до бланку прийому телефону від 14.11.2013 року мобільний телефон марки «Nокіа 520», викрадений у потерпілої ОСОБА_5 , було здано на реалізацію до магазину «Південний» гр-ном ОСОБА_12 (т.1а.с.213). Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що попрохав ОСОБА_13 продати викрадений ним мобільний телефон.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності. Його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємні викрадення чужого майна повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 має три непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, у тому числі і тяжких. Крім того, ОСОБА_9 засуджувався за вчинення аналогічних злочинів проти власності судом Російської Федерації. Обвинувачений неодружений, ніде не працює і соціально корисною діяльністю не зайнятий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1а.с.135,214-230).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, також добровільне відшкодування завданої злочином шкоди за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 (т.1а.с.211). Обставин, що обтяжує його покарання, судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт за цим провадженням надійшов до суду 28 березня 2014 року (т.1а.с.1), проте ОСОБА_9 на шлях виправлення не став, тривалий час перебував у розшуку та 08 червня 2015 року вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності, що підтверджується вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року (т.1а.с.141), що у свою чергу негативно характеризує обвинуваченого.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведенні вище дані, що характеризують особу обвинуваченого, його антисоціальний образ життя та вперте небажання виправлятися, навіть з урахуванням пом`якшуючих вину обставин, свідчать про те, що ОСОБА_9 становить особливу суспільну небезпечність і його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тому суд вважає, що остаточне покарання за цим вироком має бути у виді позбавлення волі.

Тільки реальне відбуття такого покарання у визначених кримінальним законом межах є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання засудженому ОСОБА_9 суд визначає шляхом часткового складення покарань за цим вироком та попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі (т.1а.с.135).

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діє на момент постановлення вироку, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту переведення з місць позбавлення волі до слідчого ізолятора 12 серпня 2016 року по дату постановлення вироку 24 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також у відбуту частину покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за вироком суду від 18 січня 2016 року.

Потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 525 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. (т.1а.с.42).

Свої вимоги в частині стягнення відшкодування майнової шкоди потерпіла ОСОБА_7 мотивує вартістю викраденого майна. Розмір моральної шкоди душевними стражданнями, яких вона зазнала в результаті крадіжки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 позовні вимоги потерпілої визнав повність та пояснив, що після звільнення буде вживати заходи для відшкодування завданої злочином шкоди, при визначенні розміру моральної шкоди поклався на розсуд суду.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначених ст.ст.1166 та 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування майнової шкоди підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що факт заподіяння моральної шкоди є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілій страждань, пов`язаних із викраденням її майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди для потерпілої ОСОБА_7 має становити 3000 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання, асаме з 03 вересня 2015 року (т.1а.с.135).

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з 03 вересня 2015 року по 18 січня 2016 року та з моменту переведення з місць позбавлення волі до слідчого ізолятора 12 серпня 2016 року по дату постановлення вироку 24 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 525 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Речові докази: бланк прийому телефону залишити при справі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1