Провадження № 11-кп/779/308/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003569 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання:

за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст.309 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_7 з 31 серпня 2015 року.

На підставі ст.72 КК України зараховано в час відбуття покарання час перебування ОСОБА_7 під вартою з 31 серпня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2210 (дві тисячі двісті десять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок витрат за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно; незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

31.08.2015 року близько 18:00 години ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму вікна проникли до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand Prime SM-G530H» вартістю 2169,00 гривень із сім-картками мобільних операторів «Київстар» та «МТС» вартістю 12,00 гривень кожна, золоті вироби, а саме: перстень із золота 585 проби, загальною вагою 2 грама, вартість якого згідно довідки НБУ станом на 31.08.2015 року становить 879,08 гривень, сережки із золота 585 проби, загальною вагою 2 грама, вартість яких згідно довідки НБУ станом на 31.08.2015 року становить 879,08 гривень, набір із сережок та персня 585 проби, загальною вагою 12 грам, вартість яких згідно довідки НБУ станом на 31.08.2015 року становить 5274,48 гривень, позолочений перстень із каменем, загальною вагою 10 грам, вартістю 3867,00 гривень, позолочена ланка від ремінця годинника «Сейко», вагою 2 грама, вартістю 874,00 гривень, колекційну монету «Kingdom of Cambodia» вартістю 9064,00 гривень, вервицю вартістю 71,00 гривень, металеву запальничку вартістю 216,00 гривень, запальничку марки «ZHENGDA JS 309» вартістю 131,00 гривень, чорнильну ручку вартістю 427,00 гривень, грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., 200 доларів США, що згідно довідки НБУ становить 4236,00 гривень, 55 євро, що згідно довідки НБУ становить 1312,85 гривень, наручний годинник марки «Tissor» вартістю 11253,00 гривень, наручний годинник марки «Сейко» вартістю 4848,00 гривень, ікона із срібла вартістю 1420,00 гривень, колекційна монета «Mennica Polska» вартістю 798,00 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 53743,49 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 спільно із невстановленою особою намагався скритися із місця вчинення злочину, однак був затриманий працівниками Державної служби охорони, а невстановлена слідством особа покинула місце злочину.

31.08.2015 року о 19:30 години ОСОБА_7 було затримано у порядку ст.208 КПК України по АДРЕСА_2 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході затримання ОСОБА_7 та проведення його обшуку, у нього при собі було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет, всередині із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору, що згідно висновку експерта №09/12-1150 від 23.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), кількість якого в сухому стані становить 6,786 грама.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання надто суворим.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психлікарні не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки: проживає з матір`ю та наразі перебуває на її повному утриманні у зв`язку із знаходженням під вартою. Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На вищевказану апеляційну скаргу потерпілим ОСОБА_9 подано заперечення, в якому посилається на її безпідставність, оскільки суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 законне та обґрунтоване покарання, врахувавши всі пом`якшуючі обставини. А тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник його захисник підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити, вирок суду змінити, призначивши більш м`яке покарання;

- потерпілий ОСОБА_9 та його представник заперечили з приводу поданої апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції за наступних підстав.

Так, зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 .

Разом з тим, визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється є правом, а не обов`язком суду, який відповідно до ст.22 КПК України повинен, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції не встановив, чи правильно розуміють обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 зміст фактичних обставин, які ними не оспорюються та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

В той же час встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення не відповідають правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та показанням обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_9 .

Так, судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2015 року ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, шляхом віджиму вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 53743,49 гривень, однак у порядку ст.208 КПК України був затриманий працівниками Державної служби охорони на місці злочину.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів знайшла своє підтвердження і вказав на те, що вищевказані дії останнього необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб.

Вказана правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи, з яких вбачається, що обвинувачений не довів свій злочин до кінця, оскільки був затриманий на місці злочину з викраденим.

Разом з тим, зі змісту пояснень потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що останній дійсно був затриманий на місці злочину з майном, яке намагався викрасти на загальну суму 23875 грн. 64 коп. Вилучене у обвинуваченого ОСОБА_7 майно було повністю повернуто потерпілому ОСОБА_9 . Однак, невстановлена слідством особа, з якою ОСОБА_7 вчиняв злочин, скрилась з місця злочину з грошовими коштами, наручними годинниками, іконою із срібла та колекційною монетою, які належали потерпілому і не повернуті останньому до теперішнього часу.

Вищевказані фактичні обставини вчиненого злочину істотно відрізняються від тих фактичних обставин, які були визнані судом першої інстанції такими, які ніким не оспорюються та викладені в обвинувальному вироку.

Правильне встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення необхідно для надання правильної правової оцінки дій обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого необхідно правильно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та надати відповідну правову кваліфікацію діям обвинуваченого ОСОБА_7 .

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_7 , колегія суддів, враховуючи положення ст.ст. 176-178, 183 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін, продовживши строк тримання його під вартою на шістдесят днів, тобто до 20 серпня 2016 року, включно.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області.

Обрану ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, тобто до 20 серпня 2016 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.