У Х В А Л А

Справа № 183/6141/16

№ 1-кс/183/855/16

14 листопада 2016 року

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровський області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню, та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою щодо скасування постанови слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровський області ОСОБА_4 , та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим, яку мотивував тим, що слідчим ведеться досудове розслідування по кримінальному провадженню, яке було відкрито за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення про виявлення ним стихійного сміттєзвалища, на території Орлівщанської сільської ради, яке останнім часом горить, забруднює атмосферне повітря, а голова Орлівщанської сільської ради ОСОБА_5 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків, щодо вживання заходів щодо ліквідації сміттєзвалища. Згідно ст. 55 КПК України він вже є потерпілим, як особа, яка подала заяву про скоєння стосовно неї кримінальної злочину, але слідчий тривалий час не виконує вимоги КПК в частині надання йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав, та вказав, що відповідно до вимог КПК України він, як особа, що подала скаргу є автоматично потерпілою особою. Внаслідок горіння сміттєзвалища йому на членам його сім`ї завдано моральної шкоди, яка виразилася у тому, що він потерпав від диму та сморіду внаслідок горіння сміття, крім того істотно порушені його права, як громадянина внаслідок порушення законодавства про природнє середовище. Він, як заявник, був допитаний свідком, але його не визнано потерпілим, однак він не повинен доводити факти завданої йому моральної шкоди, так як вона є очевидною, а тому слідчий повинен доводити під час досудового розслідування вид та розмір завданої шкоди. Згідно вимог закону слідчий повинен довести, яким діями завдано шкоди особі, що звернулася з заявою, а він не повинен доводити мотивацію завданої йому шкоди, а слідча таких мотиві у постанові не навела, що також є порушенням вимог КПК України.

Слідча ОСОБА_4 заперечила в задоволенні скарги, так як ОСОБА_3 не надав доказів, про вид та розмір завданої шкоди, а стаття по якій відкрито кримінальне провадження передбачає завдання істотної шкоди, про яку заявник не повідомив слідству, тому вона і прийняти рішення про визнання його потерпілим вона не могла.

Суд дослідивши обставини викладені у скарзі, заслухавши заявника, вважає, що у задоволенні скарги повинно бути відмовлено.

Судом встановлено, що 28.09.2016 р. слідчий відділення СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровський області ОСОБА_4 винесла постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні відкритого за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 367 КК України.

Диспозиція частини 1 вказаної статті вказує, що злочином є службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. З вказаної норми суд робить висновок, що визнання особи потерпілої обов`язкове надання слідчому відомостей про завдану істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

Питання про те, чи є шкода істотною, якщо вона полягає у заподіянні наслідків нематеріального (морального, організаційного тощо) характеру, вирішується у кожному окремому випадку з урахуванням конкретних обставин справи, бо в таких випадках істотна шкода - це категорія оціночна. При вирішенні цього питання потрібно враховувати ступінь негативного впливу протиправного діяння на нормальну діяльність органів влади та управління, роботу підприємств, установ та організацій, характер завданої нематеріальної шкоди, кількість потерпілих громадян, розмір моральної шкоди тощо. Судова практика визнає істотною таку шкоду, яка, зокрема, полягає у порушенні охоронюваних Конституцією чи іншими законами прав та свобод людини й громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права тощо), підрив авторитету та престижу органів державної влади чи місцевого самоврядування, порушення громадської безпеки та громадського порядку, створення обстановки й умов, що утруднюють виконання підприємствами, установами, організаціями своїх функцій тощо (п. 6 ППВСУ від 26 грудня 2003р.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженню може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Під час розгляду скарги заявник послався на обов`язок слідчого доводити той факт, що йому завдано моральної шкоди, так як звернення з заявою про вчинений злочин, зобов`язує слідчого автоматично визнавати заявника потерпілим, а цього слідча не зробила. Сам він позбавлений законної можливості доводити розмір завданої шкоди, так як не є стороною кримінального провадження.

Однак з таким доводом суд погодитися не може, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим стає особа, що зазнала моральної шкоди, яка в свою чергу і повинна бути доведена тією особою, яка вважає себе потерпілим. КПК України допускає можливість відмови визнанні особо потерпілою. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення, або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у очевидній відсутності причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою та неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Особа яка вважає себе потерпілою повинна заявити та довести наявність завданої злочином їй шкоди.

Будь яких беззаперечних та достатніх доказів завдання ОСОБА_3 моральної або іншої шкоди заявником суду не надано, посилання на ст. 55 КПК України в частині автоматичного визнання його потерпілим, тому, що він звернувся зі скаргою про злочин, суд вважає хибним, та вчиненим на власний розсуд трактування цієї статті заявником, оскільки встановлення наявності шкоди та її розміру є обов`язком особи під час подання заяви про вчинення злочину, яка вважає себе потерпілою, чого заявником не зроблено, тому суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України, -

постановив :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровський області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим, та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим по кримінальному провадженню №0003908 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1