В И Р О К
іменем України
"25" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/755/1253/15, кримінальне провадження під час досудового розслідування №0015874, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 17 жовтня 2015 року приблизно о 17 годині 35 хвилин в м.Києві по вулиці Миропільській неподалік будинку №27/16, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, помітив ОСОБА_5 .
В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_5 належного останньому майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний час, у вказаному місці, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій застосував щодо ОСОБА_5 фізичне насилля, яке не є небезпечним для його здоров`я, а саме підійшов до ОСОБА_5 ззаду, схопив обома руками за плечі та штовхнув, внаслідок чого останній упав на землю.
В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 самовільно витягнув у потерпілого з кишені штанів мобільний телефон марки «Нокиа», вартістю 200 грн., з сім-картою «МТС» вартістю 15 грн., заподіявши потерпілому своїми умисними злочинними діями матеріальну шкоду на загальну суму 215 грн.
Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, однак в послідуючому був затриманий прохожими громадянами.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, підтвердив, що штовхнув ОСОБА_5 на землю, а потім забрав його мобільний телефон. Щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), що поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, згідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обтяжуючою обставиною, суд визнає перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має 2 х неповнолітих дітей; також суд враховує його стан здоров`я.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, відношення до скоєного злочину, ступеню тяжкості вчиненого діяння, обставин та способу скоєного злочину, суд призначає ОСОБА_4 покарання у межах, мінімальної санкції ч.2 ст. 186 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_4 , беручи до уваги особу обвинуваченого, позицію потерпілого, що викладена у його письмовій заяві, відшкодування матеріальної шкоди, конкретні обставини справи (сума заподіяної шкоди становить 215 грн) суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України. Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 17 жовтня 2015 року по 25 грудня 2015 року, включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити - із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити - із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 17 жовтня 2015 року по 25 грудня 2015 року, включно.
Речові докази: мобільний телефон залишити потерпілому ОСОБА_5 , куртку повернути ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: