Справа № 164/1285/16-к
п/с 1-кп/164/56/2016
Категорія 33
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
законних представників неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ,
представника Маневицького ВП ОСОБА_12 ,
представника служби у справах дітей
Маневицької райдержадміністрації ОСОБА_13 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, учня Колківського ВПУ, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, учня Колківського ВПУ, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 29 лютого 2016 року, в період з 13.30 год. до 16.20 год., з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, порушуючи порядок, встановлений Законом України „Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними від 18.11.1997 року, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 1.06.2000 року, що передбачає надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення у встановленому порядку документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, перебуваючи в лісовому масиві між селами Вовчицьк та Велика Ведмежка Маневицького району Волинської області, в 30 кварталі 20 виділу Куклинського лісництва ДП „Поліське лісове господарство, на землях лісового фонду, які входять до Маневицько-Зарічненської зони Прип`ятського бурштиноносного басейну родовища корисних копалин, переконавшись, що їх ніхто не бачить, за допомогою трьох штикових лопат, які привезли з собою, шляхом викопування ями, розміром 200х450 см, глибиною 400-450 см, незаконно видобували бурштин-сирець, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року „Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, являється корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення, внаслідок чого незаконно видобули 0.95 гр. бурштину-сирцю.
Такі дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як вчинення незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 2 ст. 240 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них в разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цілком розуміють положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
При вирішенні питання про можливість затвердження угод про визнання винуватості суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особи обвинувачених, їх майновий стан, а тому вважає, що призначення покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій вони притягуються до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи наявність у обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, беручи до уваги дані про особи цих обвинувачених, а також те, що тяжких наслідків від вчиненого ними злочину не настало, суд вважає за можливе призначити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у відповідності зі ст. 69 КК України, основне покарання за вчинений ними злочин, передбачений ч. 2 ст. 240 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України, по якій вони притягуються до кримінальної відповідальності.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості, укладених між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з іншої, і призначення вказаним обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази: три штикові лопати, камінець бурштину-сирцю, вагою 0.95 гр., слід конфіскувати в доход держави.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання 7004 (сім тисяч чотири) гривень штрафу.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання 7004 (сім тисяч чотири) гривень штрафу.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 240 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 3502 (три тисячі п`ятсот дві) гривень штрафу.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 240 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 3502 (три тисячі п`ятсот дві) гривень штрафу.
Речові докази: три штикові лопати, камінець бурштину-сирцю, вагою 0.95 гр., - конфіскувати в доход держави.
На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя районного суду ОСОБА_1