УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/2382/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.289 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 206 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Кримок Радомишльського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
виправданого у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кодра Макарівського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 ,
виправданого у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
виправданого ОСОБА_7
виправданого ОСОБА_8
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілого ОСОБА_12
представника потерпілого ОСОБА_13
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок Малинського районного суду Житомирської області від 21.06.2016 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК та призначити їм покарання у вигляді 5 років позбавлення волі кожному з конфіскацією усього належного майна.
Також просить провести часткове дослідження обставин кримінального провадження та обрати до вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Зазначає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен був дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку, однак, судом у вироку надана лише поверхнева оцінка показанням свідків, натомість інші докази, які досліджувались у судовому засіданні повністю залишені поза увагою суду, що свідчить про однобічність суду у оцінці доказів.
Вказав, що посилання суду на неможливість правильно кваліфікувати дії ОСОБА_8 через відсутність конкретизації обвинувачення, способу вчинення злочину, мотивів, цілей і наслідків вчинення ним дій суперечить підставам його виправдання, зазначеним у вироку. Крім того, суд дійшов до суперечливих висновків, зазначивши, що для правильної кваліфікації дій ОСОБА_14 потрібно визначитися з кваліфікацією дій ОСОБА_7 , що суперечить підставам виправдання ОСОБА_15 .
Зазначив, що посилання суду на те, що органами досудового розслідування проігноровано вимоги ухвали Радомишльського районного суду від 24.04.2015 року про повернення обвинувального акту прокурору, в якій наголошувалось на відсутність дати, часу, способу та мотиву вчинення кримінального правопорушення, а отримавши обвинувальний акт, прокурор без відновлення провадження, вчинення будь-яких процесуальних дій, усунення недоліків обвинувального акту, повідомив сторонам про завершення досудового розслідування та затвердив обвинувальний акт 08.06.2015 року, є безпідставними. Такі доводи суду суперечать вимогам ч. 8 ст. 223 КПК України, якою передбачено, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 КПК. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Апелянт вказав, що судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні ряду клопотань щодо проведення судових доручень для встановлення обставин, що були зазначені в клопотаннях, які є обов`язковими, так як могли б підтвердити мотиви та мету інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину.
Зазначив, що посилання суду на порушення стороною обвинувачення вимог глави 24 КПК України щодо відкриття та вручення обвинувального акту сторонам провадження є безпідставними, оскільки після повернення обвинувального акту прокурору слідчі дії не проводилися, а тому потреби у повторному відкритті матеріалів досудового розслідування не було.
На апеляційну скаргу прокурора, виправданим ОСОБА_8 подані письмові заперечення, в яких він просить вирок Малинського районного суду Житомирської області від 21.06.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду провадження та постановлення виправдувального вироку, повно та об`єктивно провів судове слідство, висновки суду, викладені у вироку відповідають фактичним обставинам справи, правильно застосував кримінальний закон, якій підлягав застосуванню, а також дотримався норм кримінально - процесуального закону під час розгляду провадження.
Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 21.06.2016р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виправдано у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Речовий доказ в провадженні: - автобус «King Long Buss» KLQ 6891GA, д.н.з. НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику - залишено ОСОБА_12 , після вступу вироку в законну силу.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що на початку червня 2014 року, маючи на зберіганні у ОСОБА_7 ключі та свідоцтво про реєстрацію автобуса «King Long Buss» KLQ 6891GA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 та знаходився в господарстві ОСОБА_16 по АДРЕСА_4 домовилися незаконно заволодіти цим транспортним засобом.
З цією метою, за попередньою змовою між собою, умисно, з метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, у кінці липня 2014 року, обвинувачені за грошову винагороду залучили до транспортування автобуса ОСОБА_17 , якому не було відомо про їх злочинні наміри, надавши йому ключі, документи на автобус, паливо та мастильні матеріали наказали перевезти автобус до м. Києва.
В кінці липня 2014 року ОСОБА_17 транспортував автобус до м. Києва та передав у розпорядження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які доводячи спільний злочинний намір до завершення, розпорядились автобусом на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 991 тисячу грн.
Таким чином, ОСОБА_18 та ОСОБА_8 обвинувачуються у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, потерпілого ОСОБА_12 та його представника, які частково підтримали вимоги апеляційної скарги, просили вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з статтею 409 КПК України однією з підстав скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п.3 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 (спеціальне судове провадження) чи статтею 381 (спрощене провадження щодо кримінальних проступків).
Згідно п. 24 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підготовче судове засідання Малинським районним судом, яке згідно до п. 24 ст. 3 КПК України є складовою частиною судового провадження, 22 жовтня 2015 року було проведено у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За змістом положень ч. 2 ст. 314, ст. 315 КПК України підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляд за обов`язкової участі прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника, законного представника, тощо.
Після виконання вимог, передбачених статтями 342345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, а також приймає інші рішення, в тому числі, про закриття провадження, повернення обвинувального акту прокурору, призначення судового розгляду, розв`язує клопотання про виклик свідків для допиту, витребування речей і документів, залучення захисника, тощо.
В порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, судове засідання 22 жовтня 2015року проведено без участі обвинуваченого та його захисника, при цьому суд послався на клопотання захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , яке не засвідчене належним чином підписом особи, про проведення засідання без участі обвинуваченого.
За статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно п.1 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо правильної оцінки фактичних обставин справи, встановлених судом, від яких залежить юридична кваліфікація дій обвинувачених.
Як убачається з вироку, суд 1-ї інстанції, безпосередньо дослідивши докази сторони обвинувачення, послався на них у вироку, однак не навів їх повного змісту, а також належних й достатніх мотивів та підстав, з яких вказані докази відкинуті. Суд навів у вироку лише загальні мотиви відсутності складу злочину у діяннях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тоді як відповідно до вимог чинного КПК України повинен кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту дати належну оцінку у судовому рішенні.
Викладене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване рішення по суті обвинувачення, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, позбавлений можливості дослідити вказані докази, оскільки з таким клопотанням ніхто з учасників кримінального провадження під час апеляційного розгляду не звертався.
В зв`язку з тим, що вирок скасовується, а кримінальне провадження повертається на новий судовий розгляд, суду першої інстанції необхідно врахувати викладені доводи та ухвалити рішення відповідно до вимог закону.
Керуючись ст. 404, 405, 407,409,412 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року щодо виправданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ: