Провадження №1-кп/447/43/16
Справа №447/2989/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000768 від 10.07.2013 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берездівці, Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , -

за ст. 286 ч. 1 КК України

в с т а н о в и в :
9 липня 2013 року, приблизно в 16 год. 1 5 хв.. за ясної сонячної погоди, в м. Новий Розділ Львівської області, проїзною частиною вул.. Сагайдачного в напрямку вул. Ходорівської, із швидкістю, близько 60 км/год., в технічно справному стані, під керуванням водія ОСОБА_4 , рухався належний ОСОБА_8 автомобіль марки «СІТROEN» модель «ВЕRLINGO 1.9D» реєстраційний № НОМЕР_1 .

Покриття проїзної частини вулиці, по якій рухався вказаний транспортний засіб, було сухе, чисте, без дефектів.

В цей же час, проїзну частину вул. Сагайдачного, по пішохідному переходу, справа - наліво відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу, почала перетинати неповнолітній пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проїжджаючи вул. Сагайдачного, водій ОСОБА_4 не справився з керуванням транспортним засобом та вчинив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті цього наїзду, пішохід ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 310/2013 від 22.07.2013, отримала такі тілесні ушкодження: закритий перелом лівої плечової кістки, струс головного мозку, садна в правій скроневій ділянці голови, на задній поверхні лівого плеча, на передній поверхні правої гомілки, які утворились від контакту з тупими предметами, могли бути спричинені 09.07.2013 від удару виступаючими частинами автомобіля об задню поверхню лівого плеча з наступним падінням та ударом правою гомілкою та скроневою ділянкою голови справа до дорожнього покриття, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок грубого порушення водієм автомобіля марки «СІТROEN» модель «ВЕRLINGO 1.9D» реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_4 п. 1.5 ч. 1 «Правил дорожнього руху», а саме: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 1.7 «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти»; п.1.10 цих же правил в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід» п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни...»; п. 2.3 д) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; її. І."1.3 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Вищевказані вимоги «Правил дорожнього руху» водій ОСОБА_4 не виконав, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що наступили.

Таким чином, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «СІТROEN», модель «ВERLINGO 1.9D», реєстраційний № НОМЕР_1 , допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило до заподіяння неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.286 КК України.

Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю визнав, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та подав до суду заяву про застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих вину обставин у відношенні ОСОБА_4 судом не встановлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«в`ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнена від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014році» від 08 квітня 2014року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження: свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні дитину ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

У кримінальному провадженні законним представником неповнолітньої потерпілої заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Даний позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 10000 гривень, оскільки на думку суду неправомірними діями обвинуваченого потерпілій завдано моральну шкоду, яка виразилася у її душевних стражданнях, пов`язаних із лікуванням від завданих внаслідок наїзду на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , появою негативних психоемоційних змін, тривога з приводу її майбутнього.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням керувати транспортними засобами терміном на 1 рік .

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 635 грн. 70 коп. витрат на проведення експертизи.

Речові докази, а саме автомобіль марки «Сітроен Берлінго» р.н. НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити у власності законного власника.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 завдану моральну шкоду неповнолітній ОСОБА_5 в розмірі 10000 гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1