Справа №: 127/7640/16-к
Провадження №: 1-кп/127/806/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2016 р. за № 0002025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Гребля Козятинського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, працюючого за цивільною угодою, не одруженого, проживаючого в громадянському шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

18.03.2016 р. перебуваючи на ринку Привокзальний по вул. Привокзальна в м. Вінниці, ОСОБА_6 підійшовши до торгового контейнера за №7/1 звернувся до продавця ОСОБА_4 маючи намір придбати предмети жіночої білизни, де на його прохання остання поклала на стіл полімерний пакет, поміщаючи до нього предмети жіночої білизни на які вказував ОСОБА_6 . Під час пошуку жіночої білизни ОСОБА_4 відволіклась та скориставшись цим ОСОБА_6 маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснив відкриту крадіжку жіночих трусів фасону «слип» голубого кольору з ажурної тканини, розміру М, вартістю 40,80 грн.; жіночих трусів фасону «стринги» коралового кольору з ажурної тканини, розміру XXL, вартістю 42,30 грн.; жіночих трусів фасону «стринги» салатового кольору з ажурної тканині розміром L, вартістю - 39,00 грн.; бюстгальтера на поролоні вишневою кольору з оздобленням ажурної тканини, розміром 38/85С, вартістю - 128,20 грн.; бюстгалтера на поролоні червоного кольору з оздобленням ажурної тканини чорною кольору розміру 38/85, вартістю 131,10 грн. та побіг від торгового місця, однак був викритий продавцем та в подальшому затриманий на території ринку Привокзальний в м. Вінниці.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій матеріального збитку, згідно з висновком товарознавчої експертизи №816/817/16-21 від 23.03.2016 р. на загальну суму 381,40 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дату вона не пам`ятає, зранку до неї підійшов обвинувачений і сказав, що бає придбати для дружини спідню білизну. Вона зібрала спідню білизну до пакету і поки обходила стійку, обвинувачений схопив пакет і почав тікати. В подальшому ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 та ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт відкритого заволодіння обвинуваченим майном потерпілої, що підтверджується їхніми чіткими та послідовними показаннями з цього приводу. Разом з тим, суд враховує роз`яснення, надані в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
В судовому засіданні, зокрема, з показань потерпілої, які узгоджуються з показаннями обвинуваченого, встановлено, що заволодіння майном потерпілої відбулось відкрито для останньої. При цьому обвинувачений в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що усвідомлював протиправність своїх дій, а також те, що заволодіння майном відбувається відкрито для потерпілої. Разом з тим, в судовому засіданні також було встановлено, що обвинувачений реальної можливості розпорядитись викраденим майном не мав, оскільки був затриманий працівниками поліції. Таким чином, суд приходить до переконання, що обвинуваченим не було вжито усіх заходів для закінчення свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Разом з тим, ч. 3 ст. 337 КПК України регламентовано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин суд приходить до переконання, що кваліфікація дій обвинуваченого за ознаками закінченого злочину здійснена безпідставно, а тому відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, за ознаками закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому розкаявся, в силу ст. 89 КК України є особою, раніше не судимою. Також суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування потерпілій викрадене у неї майно було повернуто і остання просила обвинуваченого суворо не карати.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілої щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, що передані на зберігання потерпілій, слід залишити останній.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичного дослідження слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Речові докази, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: