У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , його захисників: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, смт. Середнє, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001479 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив тяжкий злочин при наступних обставинах:

Так, у період часу з 01 листопада 2015 року по 16 листопада 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом підбору ключа до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 проник в середину будинку, звідки таємно викрав: два комплекти керамічної плитки з оздоблювальними елементами, загальна ринкова вартість якої, відповідно до висновку експерта №0-20 від 15.02.2016 року становить 3355 гривень; ікону «Іверської Пресвятої Богородиці» вартість якої відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи №1 від 23.02.2016 року на час вчинення злочину становить 500 гривень. Вказаними умисними діями ОСОБА_5 заподіяв шкоду потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на загальну суму 3855 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ознаками якого є: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, вчинена повторно».

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.11.2015 року, протоколом огляду місця події від 16.11.2015 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 27.11.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.11.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.11.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.02.2016 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.02.2016 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.02.2016 року, протоколом огляду від 02.02.2016 року, протоколом огляду від 03.02.2016 року, протоколом огляду від 03.02.2016 року, висновком товарознавчої експертизи №0-20 від 15.02.2016 року, висновком мистецтвознавчої експертизи від 23.02.2016 року.

24 лютого 2016 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України громадянину ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході проведення подальшого досудового розслідування в порядку ст. 40 КПК України в оперативний підрозділ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області неодноразово надавались доручення для забезпечення явки підозрюваного ОСОБА_5 . З додержанням положень ст.135 КПК України оперативними працівниками Ужгородського ВП неодноразово здійснювались виклики підозрюваного ОСОБА_5 , однак за викликами підозрюваний не з`являвся, про поважні причини неприбуття, передбачені ст.138 КПК України, не повідомляв, а тому 14.03.2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 прийнято рішення про подання клопотання до Ужгородського міськрайонного суду про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно з яким до Ужгородського міськрайонного суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою від 14 березня 2016 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук у зв`язку з переховуванням його від органу досудового розслідування та отримано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_14 №308/2558/16-к про дозвіл на затримання підозрюваного, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

16 березня 2016 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_14 винесено ухвалу №308/2558/16-к - залишити без розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через не явку підозрюваного в судове засідання для розгляду клопотання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, тобто злочин який відносяться до категорії тяжких злочинів, даний злочин вчинив під час дії щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні №0001479 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, де він є обвинуваченим, чим у відповідності до ст. 181 КПК України грубо порушив вимоги перебування під запобіжним заходом «Домашній арешт», а тому є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжких злочинів, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 раніше скоював аналогічний злочин, та маючи запобіжний захід «Домашній арешт» скоїв новий корисливий злочини, належних висновків для себе не зробив, а тому існують ризики його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_5 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання та особистої поруки стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть.
Прокурор та слідчий підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.
Захисники обвинуваченого заперечили проти зазначеного клопотання з підстав викладених у письмових запереченнях та подали суду докази, які характеризують особу обвинуваченого. Зазначили що вважають, що підозра повідомлена обвинуваченому є необґрунтованою. Просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час та покласти на нього визначені судом обов`язки.
Підозрюваний підтримав своїх захисників.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Проаналізувавши вищезазначене та надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.

В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування зазначив у якості ризиків наступні обставини: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжких злочинів, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Проаналізувавши надані суду документи, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тобто який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд також оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст. 178 КПК та приймає до уваги те, що наявні достатньо доказів та обґрунтована підозра про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; він підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років; ОСОБА_5 є людиною молодого віку, стан здоров`я якої не перешкоджає триманню під вартою; має міцні соціальні зв`язки, а саме: є уродженцем Закарпатської області, Ужгородського району, смт. Середнє, має постійне, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає спільно із родиною; одружений із ОСОБА_15 із 04.02.20006 року; має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; не має постійного місця роботи; за місцем проживання характеризується Колочаївською сільською радою позитивно.
Підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.09.2013 року у справі № 302/890/13-к, який набув законної сили 15.10.2013 року, за ч. 2 ст. 249 КК України та йому було призначене покарання у вигляді 2 років обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим терміном в 1 рік, тобто іспитовий строк закінчився відповідно 15.10.2015 року.
ОСОБА_5 підозрюється у кримінальному провадженні № 00001479 у вчинені злочину за ч. 3 ст. 185 КК України на протязі періоду з 16.09.2015 року по 19.09.2015 року, тобто за межами іспитового строку. У цьому кримінальному провадженні Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ухвалою від 20.10.2015 року у справі № 308/12696/15-к до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю.
За ухвалою від 14.03.2016 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цьому кримінальному провадженні було надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки як було встановлено судом ОСОБА_5 з моменту вчинення кримінального правопорушення він переховувався від органів досудового розслідування. В ході розгляду клопотання судом також було встановлено, що місце перебування ОСОБА_5 невідоме, у зв`язку із чим 14.03.2016 року було винесено постанову про оголошення останнього у розшук.
Наданими суду документами також підтверджується заведення щодо ОСОБА_5 ОРС «Розшук» № 1104116 від 30.03.2016 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, як було з`ясовано судом у судовому засіданні за цією адресою підозрюваний був зареєстрований до 15.04.2006 року, а із 25.09.2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично зазначена слідчим у клопотанні.
При цьому органом досудового розслідування безпідставно направлялися виклики задля забезпечення його явки за адресою: АДРЕСА_3 , за якою він не проживав останні 10 років, що підтверджується рапортом ст. о/у Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 03.03.2016 року та листом від 03.03.2016 року № 8594/106/25/1-2016.
ОСОБА_5 також повідомлено 24.02.2016 року повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженню.
Відповідно до протоколу його було затримано 20.04.2016 року о 19 год. 10 хв. за ухвалою суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вчасно доставлено до суду для розгляду клопотання.
З урахуваннями викладеного суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні; оскільки фактично повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 проводилося органом досудового розслідування за адресою, за якою він останні 10 років не зареєстрований і не проживає, тобто належними та допустимими доказами суду не доведено ризик, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування; та підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування; суду не доведено, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений під час іспитового строку; вчинення іншого злочину на цей час не підтверджена належними і допустимими доказами (вироком суду); тому суд вважає доведеними існування лише ризиків: усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжких злочинів, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуваннями викладеного суд дійшов висновку, що для запобігання вищезазначеним ризиками, достатньо застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання. Суд також вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду та органу досудового розслідування і прокурора, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:
-прибувати до слідчого і прокурора із встановленою ними періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування із свідками і потерпілою у цьому кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 183-187, 193, 194, 196, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрати запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду та органу досудового розслідування і прокурора, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:
-прибувати до слідчого і прокурора із встановленою ними періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування із свідками і потерпілою у цьому кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Строк дії зазначеної ухвали в частині покладення обов`язків на підозрюваного два місяці з дня її винесення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1