справа №176/2379/15-к
провадження №1-кп/176/15/16
В И Р О К
Іменем України
30 серпня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, маючого одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.10.2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України, відомості про яке 26 березня 2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №26 на підставі вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2009 року, яким він визнаний винним за ч.3 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

З 06.10.2012 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці останній переведений до дільниці соціальної реабілітації Жовтоводської виправної колонії №26 та працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «Склад маркетингу» ЖВК № 26.

26.03.2014 року приблизно о 8 годині ОСОБА_4 під час виконання робіт на дільниці соціальної реабілітації засуджених на складах маркетингу ЖВК № 26, розташованому за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, провулок Дальній, 11, діючи умисно без відповідного дозволу, з особистих спонукань, таємно, являючись особою засудженою до позбавлення волі, самовільно покинув територію ЖВК № 26. Зазначене вчинено шляхом перелазу через металеву огорожу «Складів маркетингу» установи, зник у невідомому напрямку.

У подальшому, а саме 30.09.2015 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_4 був затриманий працівниками ЖВК № 26 у місті Дніпропетровськ по вулиці Сільській Узвіз.

Обвинувачений на початку судового засідання відмовився давати показання та відповідати на питання, однак у подальшому змінив думку і, визнавши свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, надав відповідні покази. Так, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно згідно вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2009 року, яким він визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, відбував покарання у Жовтоводській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №26. При цьому, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 06.10.2012 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації Жовтоводської виправної колонії №26 та працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «Склад маркетингу» ЖВК № 26.

26.03.2014 року зранку він прийшов на відповідний об`єкт (склад), де працював. Однак, о другій половині дня побачив що його кличе раніше знайомий на прізвисько « ОСОБА_7 », якому він (обвинувачений) заборгував гроші. Під час розмови із «молдованином», останній неодноразово висловлював погрози життю та здоров`ю, як його безпосередньо, так і близьких йому людей, малолітнього сина, у випадку не повернення боргу. За таких обставин він добровільно сів до автомобіля на якому приїхав знайомий і нікому не повідомивши поїхав. З того часу і моменту його затримання працівниками ЖВК № 26, він знаходився у місті Дніпропетровську відпрацьовуючи борг.

Окрім визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він працював на посаді начальника відділення соціально- психологічної служби ЖВК № 26 і знає ОСОБА_4 , як засудженого, що відбував покарання у даній установі. Останній характеризувався задовільно і був переведений на дільницю соціальної реабілітації, де виконував роботи на об`єкті «склади маркетингу» ЖВК № 26, які розташовані на території відповідної дільниці. Засуджені згідно рознарядки, яка оголошується зранку, самостійно прибувають на відповідний об`єкт, де працюють, перебуваючи на робочому місці без конвою. У вечері проводиться перевірка, під час якої виявлена була відсутність ОСОБА_4 і повідомлено про це поліцію.

Свідок ОСОБА_9 , під час допиту у судовому засіданні пояснив, що виконуючі свої посадові обов`язки, приймав участь у розшукових діях засудженого ОСОБА_4 , що здійснив втечу із ЖВК № 26 у березні 2014 року. При цьому, вони виїжджали за місцем попереднього проживання засудженого у місто Синельникове, де мешкали мати, сестра та колишня дружина ОСОБА_4 , однак останній не був виявлений. Також вказав, що до даного факту будь-яких нарікань на поведінку останнього не надходило і самої втечі він особисто не бачив.

Свідок ОСОБА_10 , що являється працівником ЖВК № 26, у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений відбував покарання у відділенні № 13, а у подальшому на дільниці соціальної реабілітації ЖВК № 26. Згідно рознарядки, на час втечі березень 2014 року, ОСОБА_4 здійснював роботи на об`єкті «склади маркетингу» установи. На той час він особисто обіймав посаду начальника дільниці соціальної реабілітації ЖВК № 26, однак перебував у відпустці і його обов`язки виконував ОСОБА_8 . Вказав, що об`єкт «склади маркетингу» огороджені окремо від колонії і мають вільний вхід, без охорони, при цьому тут засуджені мають право насити цивільний одяг, мати гроші, прикраси і пересуватись без нагляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 показав, що у березні 2014 року він працював на посаді старшого уповноваженого ЖВК № 26, однак обставин вчинення втечі ОСОБА_4 він не знає. Також вказав, що у вересні 2015 року надійшла інформація про перебування останнього у місті Дніпропетровську, де він і був затриманий у робітничих майстернях, при цьому були перекриті усі виходи, на одному з яких і виявили засудженого, чинився останнім супротив затриманню чи ні йому не відомо. Однак, знає що ОСОБА_4 під час відбування покарання характеризувався позитивно і за місяці мав бути звільнений умовно-достроково.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що з 2012 по 2016 роки працював на дільниці соціальної реабілітації ЖВК № 26, де відбував покарання ОСОБА_4 . При цьому навесні 2014 року при вечірній перевірці виявлена була відсутність останнього, що працював на об`єкті «склади маркетингу» ЖВК № 26. Зазначений об`єкт знаходиться на відстані 200 метрів від ДСР ЖВК № 26 і засуджені прибувають на місце самостійно. До даного випадку нарікань на поведінку ОСОБА_4 не було, характеризувався він позитивно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що являється матір`ю обвинуваченого і до ув`язнення останнього вони разом із чоловіком та сином мешкали у АДРЕСА_1 , про втечу сина із установи відбування покарань їй стало відомо від працівників ЖВК № 26, які його шукали. За деякий час до цього, за місцем їх проживання приїздив невідомий чоловік, що висловлював погрози життю та здоров`ю її чоловіка, її та сина, у зв`язку із тим що останній заборгував йому гроші. За цим фактом ні вона ні чоловік до правоохоронних органів із заявою не звертались. На даний час вона, являючись особою похилого віку і страждаючі на ряд захворювань, мешкає сама, оскільки чоловік помер і їй окрім сина нікому допомагати. ОСОБА_4 завжди допомагав і поважав її, чоловіка, сусідів, не вживає алкогольних та наркотичних речовин.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_4 , на прохання якого допомагав по господарству батькам останнього. Навесні 2014 року він допомагав батькам ОСОБА_4 ремонтувати дах. У цей час під`їхав автомобіль зеленого кольору марки «Жигулі» із якого вийшов чоловік і під час розмови із батьком обвинуваченого, погрожував йому у випадку неповернення боргу, який винен ОСОБА_4 .. Чи звертались за цим фактом батьки ОСОБА_4 до правоохоронних органів йому не відомо. При цьому, зазначив, що перебував у місцях позбавлення волі разом із ОСОБА_4 і характеризувався останній завжди добре, не вживав ні алкогольних, ні наркотичних речовин.

Окрім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкрімінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення:

- копією журналу № 6454 обліку перевірок засуджених ДСР на контрагентськиї об`єктах відповідальними особами від керівництва Жовтоводської ВК-26 та обліку погодинних перевірок наявності засуджених на даних об`єктах нагляду, де міститься відмітка про відсутність на робочому місці засудженого ДСР ОСОБА_4 26.03.2014 о 08 годині 03 хвилини (а.с.п. 91-92);

- наказом про забезпечення охорони та нагляд на добу № 276 від 26.03.2014 року начальника Жовтоводської ВК № 26 (а.с.п. 93);

- відомістю про забезпечення нагляду на добу у Жовтоводській ВК-26 з 8 години 26.03.2014 по 08 27.03.2014 року (а.с.п. 94);

- рознарядкою на вивід засуджених ДСР на роботу з 21 березня 2014 року по 27 березня 2014 року, затвердженою начальником установи Жовтоводська ВК № 26, згідно якої ОСОБА_4 визначено місце роботи "Склад маркетингу" (а.с.п. 95);

- довідкою по особовій справі засудженого ОСОБА_4 (а.с.п. 99);

- довідкою начальника ПЕВ, щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_4 (а.с.п. 101);

- постановою про переведення засудженого ОСОБА_4 з колонії середнього рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації колонії (а.к.п. 108);

- схемою Жовтоводської ВК № 26 та маршруту слідування до контрагентського об`єкту ФГ "Сім вітрів", де зазначено "Склад маркетингу" (а.с.к. 109);

- актом про можливість працевикористання засуджених Жовтоводської ВК № 26 (а.с.п. 110-111);

- протоколом огляду теритої "Склад маркетингу" фототаблиці до нього (а.с.п. 112-115);

-довідками по результатам розшуку ОСОБА_4 ( а.с.п. 116,117,118,119,120,121,122,123);

- вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2009 року, яким ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного майна (а.с.п. 125-133).

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, оцінивши наведені докази у їх сукупності, а також що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, суд вважає, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження винність обвинуваченого ОСОБА_4 у втечі з місць позбавлення волі, вчиненій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, і кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.393 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують, обтяжують покарання.При цьому суд виходить із принципів обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, судом встановлено і враховується, що ОСОБА_4 скоїв умисний середньої тяжкості злочин, яким не завдано шкоди.

Також враховуєтьсяособа винного, який за місцем відбування покарання характеризувався задовільно, мав зразкову поведінку та сумлінно ставився до праці (а.к.п. 98), і до нього, як до особи, що стала на шлях виправлення, була застосована пільга, передбачена ст. 101 КВК України, має сина ОСОБА_15 2008 року народження, та матір, яка досягла похилого віку і потребує сторонньої допомоги, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п. 152).

Судом визнаються обставинами, що пом`якшують покарання підсудного - щире каяття ОСОБА_4 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці останнім своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловлення жалю з приводу вчиненого. Також суд враховує, що після скоєння втечі з місць позбавлення волі, обвинувачений був вимушений проживати без родини, близьких, не мав можливості виховувати свого сина, що, за висновком суду, і так створювало обстановку психологічної напруги, дискомфорту і суттєво погіршувало якість його життя. При цьому в період переховування з 26 березня 2015 року до 30 вересня 2015 року ОСОБА_4 за скоєння інших злочинів не засуджувався.
Всі ці обставини в сукупності характеризують меншу ступень небезпечності як самого діяння, скоєного ОСОБА_4 , так і особи обвинуваченого, і на підставі ч.2 ст. 66 КК України суд відносить їх до таких, що пом`якшують покарання останнього.
Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_16 можливо тільки в умовах, пов`язаних з ізолюванням від суспільства, при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що лише такий вид покарання є необхідним і достатнім для попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів.
Одночасно, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 і суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого ним, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим застосувати ст. 69 КК УК України і призначити покарання нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 393 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
При цьому, враховуючи що, дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 до відбуття ним покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2009 року, суд остаточно призначає йому покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
Враховуючи обґрунтованість висунутої підозри у вчинені особо тяжкого злочину, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід, у вигляді взяття під варту без зміни. При цьому, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України.
У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили з 21.01.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368,373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.10.2009 року, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років дев`яти місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з 21.01.2016 року.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.01.2016 року по день набрання вироком законної сили, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1