Єдиний унікальний номер 201/9308/16-к
Номер провадження 1-кп/201/334/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Вуктил, Федеративна республіка Комі, Російська Федерація, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10 червня 2016 року за вироком Петриківського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
23 березня 2016 року, близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи злочинний корисний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_5 .
Знаходячись біля вказаного будинку, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій корисний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, маючи при собі заздалегідь підготовлений предмет, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, підійшов до вікна вказаного будинку, та викруткою здійснив «віджим» металопластикового вікна, таким чином незаконно проник всередину будинку АДРЕСА_3 .
Перебуваючи в середині будинку, біля підвіконня, ОСОБА_4 з метою залишитися непоміченим, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, вжив необхідних засобів конспірації, роззувся та одягнув на свої руки одягнені на ньому шкарпетки, таким чином, імітуючи рукавички з метою не залишити слідів у приміщенні будинку.
Далі, ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, помітив відкриті двері розташовані в кімнаті, які ведуть в іншу окрему кімнату вказаного будинку та переконавшись, що його злочинні дії залишаються таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, таємно, вільно проник до кімнати «спальня дитини», де помітив ноутбук марки «Asus», що належить потерпілому ОСОБА_5 , який визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 разом із викраденим майном покинув приміщення будинку через раніше відкрите ним вікно, таким чином з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на зальну суму 2 624 гривень 65 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду показав, що потерпілого ОСОБА_5 раніше не знав. 23 березня 2016 року приблизно о 13 годині, він прибув до будинку АДРЕСА_3 з метою викрадення майна, з собою у нього була металева викрутка та будівельні рукавчики. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, він підійшов до металопластикового вікна та за допомогою викрутки здійснив «віджим» вікна та проник до домоволодіння, де нікого не було. Тоді, знаходячись у середині будинку, він роззувся та одягнув на руки свої шкарпетки для того, щоб не залишити слідів і пішов по кімнатах. В одній із кімнат він викрав ноутбук марки ASUS та зарядний пристрій до нього. Після цього, він покинув будинок через відкрите ним вікно. В подальшому на його прохання його знайомий ОСОБА_6 здав викрадений ним ноутбук та зарядний пристрій до ломбарду «Онікс» у м. Дніпропетровську, отримані грошові кошти він витратив на особисті потреби. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що
ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований та суспільно-корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, відповідно до інформації з Петрівської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 20 травня 2016 року за № 734 останній перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться.
Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 судимий за вчинення умисного злочину, судимість за який у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив умисний тяжкий злочин.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає - рецидив злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вироком Петриківського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту.
Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Петрівським районним судом Кіровоградської області 10 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 , останній винен ще в зазначеному у даному вироку злочині, передбаченому ст. 185 ч. 3 КК України, вчиненому ним до постановлення наведеного вище вироку.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу. Отже, за наведених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Петриківського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року, більш суворим, призначеним за цим вироком.
Під час судового розгляду стороною обвинувачення надано суду ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2016 року, відповідно до якої відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний у вигляді тримання під вартою.
При цьому, протокол про затримання особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не складався.
Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Отже, призначаючи покарання, суд зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України (в редакції зазначеного вище Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку.
Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто у вигляді 5 місяців 08 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2016 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 14 травня 2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області необхідно залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок, та на залучення експерта для проведення судово-трасологічної експертизи у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 (сімдесят шість) копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення зазначених експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- дві рукавички будівельні білого кольору з синіми крапками, дві рукавички будівельні синього кольору, викрутку з ручкою чорного кольору, предмет металевий за зовнішнім видом схожий на зубило, вилучені у ОСОБА_4 , які відповідно до квитанції № 916 передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити;
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Петриківського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 14 травня 2016 року, при цьому, в строк призначеного останньому остаточного покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у вигляді 5 (п`яти) місяців 08 (вісім) днів.
До набрання вироком законної сили обраний під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судово-трасологічної експертизи у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 76 (сімдесят шість) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- дві рукавички будівельні білого кольору з синіми крапками, дві рукавички будівельні синього кольору, викрутку з ручкою чорного кольору, предмет металевий за зовнішнім видом схожий на зубило, вилучені у ОСОБА_4 , які відповідно до квитанції № 916 передані на зберігання до камери схову Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити;
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1