АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ст.286 ч. 2КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000425 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах представника ОСОБА_11 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 7 грудня 2015 року.

Цим вироком

ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Черепашенці, Калинівського району, Винницької області, громадянин України, українець, одружений, має н утриманні неповнолітню дитину, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2014 році» він звільнений від відбування покарання.

ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та

мешканець АДРЕСА_2 ,

громадянин України, українець, одружений, не

судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 1 п. «є» Закону України «Про амністію в 2014 році» він звільнений від відбування покарання.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_10 4642,3 грн. на відшкодування завданої шкоди; - 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 500 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_10 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 500 грн. судових витрат.

Стягнуто з КАТП -1628 на користь потерпілого ОСОБА_10 4642,3 грн. на відшкодування завданої шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду 24 жовтня 2013 року близько 12 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_13 керуючи автомобілем ЗІЛ- 130 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Полтавському в м. Кременчук до вул. Целіноградській.

При наближенні до перехрестя з вул. Комунарською в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком повороту ліворуч не переконався в тому, що не створить перешкоди іншим учасникам руху та створив небезпеку обвинуваченому ОСОБА_12 , який рухався на автомобілі «Mazda-323» д.н.з. НОМЕР_2 в попутному напрямку, здійснюючи обгін. Обвинувачений ОСОБА_12 в порушення п.п.12.3,12.4, 12.9б Правил дорожнього руху не вжив заходів до зниження швидкості, виїхав на ліве узбіччя де допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_17 , яка загинула на місці пригоди.

В апеляційних скаргах захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_8 просять вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_18 скасувати призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в зв`язку з неповнотою дослідження доказів, оскільки висновки судово-автотехнічних експертиз не враховують даних слідчих експериментів.

В апеляційних скаргах захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_15 просять вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_19 змінити пом`якшити призначене йому покарання з урахуванням ступеню його вини у настанні наслідків ДТП, даних про особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро покаявся, частково відшкодував завдану шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, а також зменшити розмір моральної шкоди до 100 000 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_11 просять вирок суду змінити стягнути солідарно з ОСОБА_20 та КАТП -1628 на відшкодування потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди 9248,59 грн. та 600 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, стверджуючи, що особи які завдали шкоду спільними діями несуть солідарну відповідальність, а обвинувачений ОСОБА_18 не може нести цивільну відповідальність оскільки не є цивільним відповідачем.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, обвинувачених, їх захисників, потерпілого та його представника, які підтримали свої апеляції, заперечення прокурора проти їх задоволення, перевіривши їх доводи колегія приходить до наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена і не заперечується в апеляційних скаргах.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 , який не заперечуючи факту порушення ним Правил дорожнього руху, стверджував, що причиною виїзду керованого ним автомобілю на узбіччя, став маневр повороту вліво автомобіля під керуванням ОСОБА_13 , в зв`язку з чим він ухиляючись від зіткнення прийняв ліворуч і виїхавши на узбіччя втратив керованість автомобілем здійснив наїзд на потерпілу.

Показання ОСОБА_12 в цій частині об`єктивно підтверджуються переглядом відеофайлів з камер відеоспостереження, вилучених з місця пригоди з яких вбачається, що автомобіль «ЗИЛ-130» під керуванням ОСОБА_13 здійснював маневр повороту ліворуч (а.п.216 т.1), а також, протоколом огляду місця пригоди згідно кому зафіксовані сліди бокового юзу на смузі руху автомобіля під керування ОСОБА_12 (а.п.170-185 т1).

За висновками судово-автотехнічних експертиз дії водія ОСОБА_22 .Ію не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху на з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а.п.2-13 т. 1,232-238 т.1

В кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 керуючи автомобілем «Mazda-323» в порушення п.п.12.3, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху, рухався з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкістю, здійснював обгін декількох транспортних засобів на перехресті, на ділянці дороги позначеної дорожньою розміткою1.1.(вузька суцільна лінія) але підставою зміни ним напрямку руху та виникнення дорожньо-транспортної пригоди, стало створення обвинуваченим ОСОБА_13 перешкоди для його руху, а тому висновок суду про обоюдну вину обвинувачених у вчиненні злочину є обґрунтованим, оскільки кожен з них мав технічну можливість уникнути наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційних скаргах в інтересах ОСОБА_13 відсутні доводи на спростування наведених вище доказів його винуватості, а отже, твердження про неповноту дослідження відеозаписів ДТП і не проведення на їх основі судово-автотехнічної експертизи є надуманими.

Покарання обвинуваченим призначене відповідно до положень ст. 65 КК України з врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину даних про особи обвинувачених і за свої розміром є співрозмірним вчиненому, а тому підстав до його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно позовної заяви потерпілого відповідачами за завдану шкоду ним визначені обвинувачений ОСОБА_12 , Кременчуцьке КАП- 1628 та страхові компанії, обвинувачений ОСОБА_13 залучений, як третя особа, а отже, стягнення з нього завданої шкоди є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом наведеної норми закону відповідачами в кримінальному процесі є підозрюваний, обвинувачений або до фізична чи юридична особа, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з роз`ясненням, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки страховик несе відповідальність за шкоду не на підставі закону, а в силу договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності він не може бути відповідачем при вирішенні позову в порядку ст. 128 КПК України, такі позови повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Оскільки судом першої інстанції не дотримані вказані положення вирок в частині цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в поряду цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах представника потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 7 грудня 2015 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4