Провадження № 11-кп/792/719/16
Категорія: ч. 2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003495 від 7 червня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, утриманців немає, не працює, раніше судимого:
- 14 листопада 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 16 серпня 2013 року апеляційним судом м. Києва вказаний вирок змінено та призначено покарання у виді 2 років 5 місяців 1 дня позбавлення волі та звільнено у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 11 листопада 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. (штраф сплачений);
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.
Постановлено строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 644т від 29 червня 2016 року в розмірі 351,84 грн.
Речові докази:

-кухонний ніж з клинком з вуглецевої сталі марки «DUE BUOI» виробництва країни Італії, переданий законному володільцю під розписку, - залишено у його розпорядженні.

За вироком суду, 4 червня 2016 року близько 09 год. 40 хв. ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні супермаркету „Таврія Плюс, що по вул. Старокостянтинівське шосе, 2/1Б в м. Хмельницькому, скористався відсутністю працівників супермаркету „Таврія Плюс та умисно, таємно, повторно викрав із прилавку продажу товару кухонний ніж з клинком із вуглецевої сталі марки «DUE BUOI», виробництва Італії, вартістю 980 грн. та помістив в лівий рукав своєї куртки, виніс з супермаркету „Таврія Плюс, чим завдав ПП „Таврія Плюс матеріальної шкоди на зазначену суму.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді 7 днів арешту. Вказує на те, що призначене йому покарання є суворим і більш м`яке покарання буде достатнім для його виправлення, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно з`явився до правоохоронних органів та повідомив про факт скоєння крадіжки, видав викрадений ніж. Має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з батьками, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Звертає увагу, що у вступній частині обвинувального вироку помилково зазначено, що він судимий „судом Донецької області за ч. 2 ст. 206, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 9 місяців позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за викладених у вироку обставинах, грунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам справи і не оспорюються учасниками процесу.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочин, який є злочином середньої тяжкості; обставинами, що пом`якшують його покарання, суд врахував визнання вини; обставиною, що обтяжує його покарання рецидив злочину. Обираючи вид та строк покарання, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Ті обставини, що ОСОБА_7 щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству, видавши ніж працівникам правоохоронного органу, що колегія суддів визнає пом`якшуючими покарання обставинами, проживає з батьками, в сукупності з вищевказаними обставинами справи та даними, що стосуються особи обвинуваченого, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання в виді арешту на строк, наближений до мінімального, визначеного санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання, в виді чотирьох місяців арешту, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відтак твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Суд в повній мірі врахував обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, навіть з врахуванням встановлених апеляційним судом пом`якшуючих покарання обставин, підстави для призначення більш м`якого покарання відсутні.
Твердження апелянта про необхідність застосування ст. 69 КК України та призначення йому покарання в виді 7 днів арешту на увагу не заслуговують так як суперечать положенням ст. 60 КК України, де передбачено мінімальний строк арешту місяць, тому навіть в разі наявності підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не має права призначати покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Колегія суддів враховує, що в даному провадженні відсутні обставини, які б вказували, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, відтак висновки суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання в виді арешту, на визначений судом першої інстанції строк, є обґрунтованими, зважаючи на підвищену суспільну небезпечність вчиненого, систематичність вчинення обвинуваченим кримінально караних діянь, за які той відбував покарання в виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий злочин невдовзі після постановлення вироку щодо нього, що вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Однак, обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, зважаючи на особу винного, який неодноразово притягувався до відповідальності за аналогічні умисні злочини, в даному провадженні відсутні.

Доводи апелянта про отримання ним травм ніг, та що його в липні 2016 року, ще до ухвалення вироку, прооперували, не впливають на висновки суду першої інстанції, позаяк не вказують на неможливість відбуття покарання, а положеннями ст. 536 КК України, за наявності підстав, передбачених цією статтею, передбачена відстрочка виконання вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Помилка у зазначенні у вступній частині вироку, що ОСОБА_7 „судимий судом Донецької області за ч. 2 ст. 206, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 9 місяці може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2