Номер провадження: 11-кп/785/1240/16
Номер справи місцевого суду: 511/2449/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
31.08.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Великомихайлівського районного судуОдеської області від 09.08.2016 року у кримінальному провадженню №0002078 від 28.12.2014 року,-

встановив:
Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.08.2016 року, під час судового розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженню №0002078 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,було відмовлено у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 від 25.05.2016 року та від 06.07.2016 року про визнання доказів недопустимими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватиухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09.08.2016 року скасувати та постановити нову, якою визнати всі судові експертизи, які є у справі, недопустимими.

Вивчивши апеляційну скаргу обвинуваченого вважаю, що в відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він оскаржує ухвалу районного суду, яка була постановлена під час судового розгляду обвинувального акту по суті.

Разом з цим, положеннями ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали, постановленні під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України окремому оскарженню не підлягають, крім випадків визначених цим кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він має право на оскарження узвали суду, яка була постановлена під час судового розгляду обвинувального акту, з посиланням на постанову Верховного суду України від 11 лютого 2016 рокупо справі №5-331кс15 та рішення Конституційного суду України від 11 грудня 2007 року по справі №11-рп/2007, а також на те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України не містить заборони на апеляційне оскарження ухвал суду постановлених під час судового розгляду по суті, є безпідставними, з огляду на наступне.

Правова позиція Верховного суду України викладена в постанові від 11.02.2016 року по справі №5-331, стосується перегляду судових рішень у касаційному порядку, які стосуються застосування амністії.

Рішення Конституційного суду України від 11.12.2007 року по справі №11-рп/2007розгляді стосувалося питання розгляду Верховним судом касаційних скарг на рішення місцевих та апеляційних судів у справах щодо оскарження постанов про відмову в порушенні кримінальної справи.

Вирішуючи питання про можливість прийняття до провадження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо оскарження ухвали районного суду, яка була постановлена під час судового розгляду обвинувального акту по суті,апеляційний суд виходить з наступного.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України, який визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, частина 1 статті 392 КПК України, що регламентує вичерпний перелік рішень судів першої інстанції, які можуть бути перевірені в апеляційному порядку, перебувають у системному зв`язку.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.ст. 55, 129 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду першої інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності, у відповідності до положень ч.2 ст.392 КПК України,забороняє процедуру оскарження рішень районного суду, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень передбачених ч.1 ст.392 КПК України, але забезпечує право на подання запереченьна такі рішення, які включаються до апеляційних скарг на судові рішення зазначені в ч.1 ст.392 КПК України, і саме цим встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення апеляційних скарг на рішення суду, забезпечуєтьсяправо на оскарження у кримінальному процесі.

Зокрема, Главою 31 КПК України і передбачений інститут оскарження судових рішень, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частина 1 статті 392 КПК України наводить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 оскаржує ухвалу районного суду, яка була постановлена під час судового розгляду обвинувального акту відносно нього, а остаточне рішення за результатами судового розгляду на даний час районним судом по справі не прийняте, що свідчить про те, що зазначене рішення не перешкоджає подальшому провадженню у справі

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних рішень, а визначена особлива процедура оскарження зазначених дій на відповідній стадії кримінального провадження, яка в даному випадку не була дотримана обвинуваченим, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав у відповідній стадії кримінального провадження.

Таким чином, за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.
Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ч. 1 ст.392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, виконуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не може бути предметом перегляду Апеляційним судом Одеської області, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргоюслід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

постан овив:
Відмовити обвинуваченому ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження по справі за його апеляційною скаргою на ухвалу Великомихайлівського районного судуОдеської області від 09.08.2016 року у кримінальному провадженні №0002078 від 28.12.2014 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2