26 лютого 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
сторони захисту адвоката ОСОБА_4
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_5
представника служби у справах
неповнолітніх ОСОБА_6
представника служби у справах
неповнолітніх Підволочиського
ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_8 17 листопада 2015 року близько 12.10 год., перебуваючи в господарському приміщенні на території господарства ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю по місцю проживання власника, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, таємно викрав телевізор «ALBA», належний ОСОБА_9 вартістю 600 грн., з яким з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 17 листопада 2015 року близько 12.10 год. зайшов в господарське приміщення на території господарства ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , двері якого були відчиненими, побачивши, що власник відсутній та переконався, що за ним ніхто не спостерігає, викрав телевізор марки «ALBA», який мав намір продати, а виручені кошти витрати на власні потреби та продукти харчування. У вчиненому щиро розкаявся та просить його суворо не карати.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник та законний представник повністю погодились зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч. 1 ст. 185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та його законним представником зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання та навчання характеризується з посередньої сторони.
Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, думки потерпілого, суд приходить до переконання, що ОСОБА_10 слід притягнути до кримінальної відповідальності відповідно до санкції статті обвинувачення, що передбачене ч.1 ст. 185 КК країни і призначити покарання з урахуванням важкого матеріального становища в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 104, 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_8 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 104, 76 КК України, слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме телевізор марки «ALBA», який переданий потерпілому ОСОБА_9 під зберігальну розписку, повернути законному володільцю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави судові витрати на проведення судової авто-товарознавчої експертизи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався, цивільного позову не заявлено.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Зобов`язати ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 104, 76 КК України в період дії іспитового строку не виїжджати за межі території України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме телевізор марки «ALBA», який переданий потерпілому ОСОБА_9 під зберігальну розписку, повернути законному володільцю.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався, цивільного позову не заявлено.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.