Дата документу Справа № 335/4384/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1439/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.191 ч.5 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2016 року прокурору повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 через невідповідність даного акту вимогам ч.2 ст.291 КПК.

Прокурор і потерпілий кожен в своїй апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вважаючи, що обвинувальний акт складений згідно всіх передбачених КПК вимог, а право обвинуваченої на захист не було порушено. Тому апелянти просять ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; прокурора і потерпілого, якій підтримали апеляційні скарги, вважаючи їх такими, що підлягають задоволенню; захисника обвинуваченої, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити її без змін.

Згідно з вимогами ст.314 КПК суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, зокрема ст.291 КПК.

Із обвинувального акту слідує, що ОСОБА_9 , будучи головою правління ЖКС «Ти не один», в період 2001-2004 років прийняла від членів зазначеної кредитної спілки в якості основних і додаткових внесків грошові кошти на загальну суму 1080811 грн. 30 коп.

При цьому, ОСОБА_9 , використовуючи в своїх злочинних цілях отримані від членів кредитної спілки «Ти не один» грошові кошти, фактично повернула частину грошових коштів на загальну суму 271 482 грн. 39 коп., а також відсотки по вказаним вкладам на суму 28025 грн. 18 коп., а згідно з первинними бухгалтерськими документами витратила на оплату оренди 14405 грн. 30 коп., оплату банківських послуг 595 грн. 40 коп., оплату послуг зв`язку 1934 грн. 67 коп., оплату товарів і послуг 10065 грн., оплату податкових платежів 12186 грн., виплату заробітної плати 40390 грн., всього на суму 79576 грн. 37 коп. та видала кредити на загальну суму 416 463 грн.

Після часткового повернення вкладів, у розпорядженні ОСОБА_9 знаходилися грошові кошти в сумі 285264,36 грн., що підлягали подальшому поверненню вкладникам жіночої кредитної спілки «Ти не один», проте ОСОБА_9 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнила і розтратила на свій розсуд кошти кредитного союзу «Ти не один», а також на невстановлені в ході досудового розслідування, в сумі 285264,36 грн., що належали вкладникам, заподіявши збиток потерпілим.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в обвинувальному акті не зазначено місця та часу вчинення кримінального правопорушення, оскільки він не містить де, коли та яку суму коштів отримала обвинувачена від кожного потерпілого. На думку колегії суддів, зазначення в обвинувальному акті загальною фразою про отримання обвинуваченою від членів ЖКС «Ти не один» в якості основних і додаткових внесків грошових коштів на загальну суму 1080811 грн. 30 коп. за період 2001-2004 років свідчить, що формулювання обвинувачення є неконкретним.

В обвинувальному акті не конкретизовано, яку ж саме суму грошових коштів ОСОБА_9 привласнила, а яку розтратила, та не зазначено місця, дати та способу розтрати і привласнення отриманих нею від потерпілих грошових коштів.

На вказані недоліки обвинувачення прямо зазначено в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2016 року, якою скасовано попередній вирок суду відносно ОСОБА_9 , і зазначені висновки в силу вимог ч. 3 ст. 415 КПК були обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Обвинувальний акт також не містить чітко визначеного розміру шкоди, яка завдана потерпілим внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, тобто загальної суми грошових коштів, які за твердженням обвинувачення були розтрачені та привласнені обвинуваченою ОСОБА_9 , хоча вказані обставини відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК підлягають обов`язковому доказуванню під час судового розгляду кримінального провадження.

Як зазначено в обвинувальному акті, загальна сума частини повернутих грошових коштів становить 271 482,39 грн., проте, за наслідками математичного складання всіх сум, які повернуті потерпілим і про які зазначено в обвинувальному акті, загальна сума повернутих коштів становить 280 200, 92 грн. З огляду на викладені обставини є незрозумілою зазначена загальна сума частини повернутих вкладів «271482, 39 гривень».

Крім того, якщо виходити із викладених в обвинувальному акті обставин, а саме того, що ОСОБА_9 отримала від потерпілих грошові кошти на загальну суму 1 080 811 грн. 30 коп., із яких повернула потерпілим 271 482 грн. 39 коп., то загальний збиток потерпілим повинен складати 809 328 грн. 91 коп., проте, за підрахунком окремих сум по кожному потерпілому, загальна сума заподіяного потерпілим збитку становить 848 776 грн. 16 коп.

Незрозумілим в обвинуваченні є також і зазначення про те, що ОСОБА_9 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнила і розтратила на свій розсуд кошти кредитного союзу Ти не один, а також на невстановлені в ході досудового слідства потреби в сумі 285 264, 36 грн., при цьому, якщо підрахувати загальний розмір заподіяного потерпілим збитку, він становить 848 776, 16 грн.

Вищезазначені недоліки обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України тягнуть за собою правову невизначеність та неконкретність обвинувачення, що призводить до порушення права обвинуваченої на захист від пред`явленого їй обвинувачення, та прав потерпілих на повне відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків.

В зв`язку з чим, апеляційний суд вважає правильним рішення районного суду про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта в тій його редакції обвинувачення, що було висунуто ОСОБА_9 і надійшло на розгляд суду.

В зв`язку з чим, суд обґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 для усунення його недоліків.

Доводи апеляційних скарг прокурора і потерпілого ОСОБА_7 наведених мотивів суду не спростовують.

За таких обставин оскаржувану ухвалу суду можна визнати законною і обґрунтованою, а тому вона не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 407, 418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 серпня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_9 для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4