Справа № 755/3794/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням враховуючи наявність у криіманльному провадженні у відношенні підозрюваного обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у мотивувальній чатсині клопотання, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного та її соцільний статус, а саме те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, зокрема: 27.06.1996 року Києво Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 142 ч. 2, 81 ч. 3, 140 ч. 2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 26.02.2000 року по відбуттю строку покарання; 15.01.2003 року Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 215 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік; 28.08.2003 року Голосіївським районним судом м. Києва до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився умовно достроково 11.04.2007 року на підставі ухвали Білоцерківського міського суду від 03.04.2007 року на невідбутий строк 6 місяців 25 днів; 12.03.2008 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік; 14.09.2010 року Києво Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 15, 185 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки; 10.05.2011 року Києво Святошинським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 08.05.2014 року по відбуттю строку покарання; має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілих та іншої особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення; може перешкоджати встановленню іншої особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення; може вчинити інші кримінальні правопорушення, адже підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до пяти років та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Підозрюваний просив відмовити у задоволенні даного клопотання враховуючи, що всі докази у кримінальному провадженні ґрунтуються на припущеннях, зазначені у клопотанні ризики не відповідають дійсності, обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є не доведеними.
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 16.01.2016 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаходилися на зупинці громадського транспорту «Ленінградська площа» в м. Києві, де у них виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, гр. ОСОБА_4 , знаходячись на вказаній зупинці, здійснив посадку в маршрутне таксі № 211, в яке також здійснила посадку раніше невідома їм ОСОБА_6 , а невстановлена досудовим розслідуванням особа, залишилась біля вхідних дверей в салон вказаного маршрутного таксі. Після чого, гр. ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, із лівого зовнішнього бокового карману куртки, яка була одягнена на потерпілій ОСОБА_6 , таємно викрав майно, що належить останній, а саме: мобільний телефон «Samsung GT S5610», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 900 грн., в якому знаходилась сім карта оператору мобільного зв`язку «лайф» з номером НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 17 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 942 грн.
Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, передав вказаний викрадений мобільний телефон невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка знаходилась біля входу у вказане маршрутне таксі, яка отримавши вказане викрадене майно з місця злочину зникла.
25.02.2016 року підозрюваному повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрювана об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, як-то: протоколом огляду місця події від 17.01.2016 року; протоколом огляду від 19.01.2016 року; речовими доказами; протоколами допиту свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненне діяння, може чинити перешкоди досудовому розслідуванню, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, потерпілих; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
У судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, доведеною наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків, у цьому провадженні, з числа регламентованих ст. 177 КПК України, як-то переховування, впливу на свідків та потерпілого, вчинення інших злочинів, достовірність підозри, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.
Однак, слідчий суддя не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
Також слідчий суддя вважає надуманими доводи заявника про наявність ризиків типу впливати на іншу особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, та є , на цей час не встановленою взагалі, перешкоджати встановленню іншої особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, оскільки вон ст. 177 КПК Укораїни не передбачені, а наявний ризик можливість впливу на конкретного підозрюваного, тобто того,я кий є таким у силу ч. 1 ст. 42 КПК України, а не на неідентифікованого.
За таких умов, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне у задоволенні клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відмовити, та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 25 квітня 2016 року.
Негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання - АДРЕСА_1 .
Зобовязати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у рамках даного кримінального провадження до слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти до 25 квітня 2016 року наступні обв`язки:
? прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора із встановленою періодичністю;
? не відлучатися із населеного пункту - смт. Чабани, Києво Святошинський район, Київська область без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
? повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;
? здати при наявності на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського управління поліції Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1