Провадження №1-в/359/623/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

представник БВК №119 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком від 18.11.2013 року Деснянського районного суду м. Чернігова за ст.152 ч.3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі ,

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2016 року зараховано строк відбування попереднього ув`язнення з 22.06.2013 року по 24.09.2014 року

про застосування умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИВ :

09.03.2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання Відбув 3/4 строку покарання , працевлащтований, має 4 заохочення. Початок строку 23.06.2013 року, кінець строку 21.03.2017 року

В судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги підтримав, просить вимоги задовольнити.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 також просить задовольнити клопотання.

Заслухавши думку прокурора, який заперечень проти задоволення клопотання не надав, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи, а саме характеристики від 21.03.2016 року та 27.04.2016 року , засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 25.06.2013 року. Під час знаходження в Чернігівському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. В Бориспільській виправній колонії № 119 відбував покарання з 04.06.2014 року. За час відбування покарання характеризувався з позитивного боку, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує тісні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Працевлаштований робітником пекарні установи. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує.

За характером спокійний, врівноважений.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Приймає участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує звязки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. Згідно вироку позову не має. Вину у скоєному злочині визнав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин,

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд вважає, що відносно засудженого можливо застосувати умовно - дострокове звільнення вiд відбування покарання, беручи до уваги той факт, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, враховуючи позитивну характеристику БВК від 27.04.2016 року. Також суд враховує наявність на час розгляду у ОСОБА_5 4-х заохочень ( 17.10.2014, 12.01.2015, 20.04.2015, 31.07.2015, стягнень не має.

Початок строку покарання засудженого 23.06.2013 року, кінець строку 21.03.2017 року. Право на умовно-дострокове звільнення виникло з 20.12.2015 року. Станом на 01.06.2016 року невідбута частина покарання складає 9 місяців 20 днів.

Відповідно до висновку комісії БВК №119 від 27.04.2016 р ОСОБА_5 заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений за особливо тяжкий злочин , але своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Тому суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 536-539 КПК України, , суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком від 18.11.2013 року Деснянського районного суду м. Чернігова за ст.152 ч.3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі ,- звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання 09 місяців 20 днів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1