Справа № 209/5040/15-к
Провадження № 1-кп/209/82/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має середню професійно-технічну освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ВСТАНОВИВ:
18.09.2015 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_5 керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , який належить його батьку ОСОБА_7 , рухаючись по проїзній частині біля зупинки громадського транспорту «4-й мікрорайон» по бульвару Героїв в м. Дніпродзержинську, де побачив раніше незнайомого гр. ОСОБА_4 , який, в порушення ПДР, поза межами пішохідного переходу, перейшов дорогу в безпосередній близькості перед автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , який вимушений був гальмувати щоб запобігти ДТП. З цього приводу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в процесі якого вони ображали один одного. Потім ОСОБА_5 вийшов з автомобіля та пішов до ОСОБА_4 , а той пішов йому назустріч. Підійшовши до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на грунті виниклих неприязних стосунків, навмисно наніс йому два удари кулаками рук в обличчя в ділянку щелеп, від чого ОСОБА_5 впав на проїзну частину дороги. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 111-Е від 15.10.2015 р., були завдані, пошкодження у вигляді перелому нижньої щелепи з 2-х сторін, які відносяться до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів та надав показання про те, що 18.09.2015 року він керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в лівобережній частині м. Дніпродзержинська по проспекту Металургів зі сторони 2-го мікрорайону, а на 4-му мікрорайоні біля ринку звернув направо на бульвар Героїв. Побачив як від ринку до проїзної частини, по якій він рухався ішов п`яний раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_4 , який побачивши автомобіль призупинився. Він також трохи пригальмував автомобіль, а коли приблизився до потерпілого, той знову почав переходити дорогу, хоча пішохідний перехід був приблизно за 10 - 15 м. від нього по ходу автомобіля. Він ще раз загальмував, даючи можливість потерпілому перейти дорогу, а потім проїжджаючи далі повз нього запитав через вікно, чи не надоїло йому жити, що він кидається під автомобіль. Після цього потерпілий повернувся і пішов до нього, а він в цей час проїхав трохи далі і зупинився, бо попереду стояли маршрутні автобуси, а по зустрічній полосі їхав транспорт. Він також вийшов з машини і пішов назустріч потерпілому, спитавши його, що сталося. Той почав протягувати до нього руки, намагаючись схопити його, а він злякався і наніс йому декілька ударів кулаками в обличчя, від яких потерпілий упав на дорогу. Лежачого потерпілого він не бив. З автомобіля вийшла його мати і почала відтягувати його до автомобіля. Підійшов ще якийсь чоловік в сказав, що все бачив та щоб він їхав звідти поки потерпілий не підвівся. Після цього вони сіли в автомобіль, де також була його сестра з трирічною дитино і поїхали, а потерпілий в цей час піднімався на ноги. Він не згоден з обвинуваченням його в хуліганстві, бо його дії не були направлені на порушення громадського порядку, а були направлені тільки проти потерпілого.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується показаннями допитаного в суді потерпілого, свідків.
Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив у суді, що 18.09.2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин він переходив дорогу навпроти ринку на 4-му мікрорайоні, на відстані 10 - 15 м. до пішохідного переходу. Пройшовши по проїзній частині приблизно 1,5 м. побачив автомобіль ВАЗ зеленого кольору, що наближався до нього. Він перейшов дорогу перед автомобілем, а водій з вікна запитав, чи йому не надоїло жити. Він сказав водію: "Куди ти преш?". Водій вийшов з машини вони пішли назустріч один одному і між ними стався словесний конфлікт, вони почали ображати один одного. Потім він повернувся і пішов через дорогу. Водій проїхав трохи далі, зупинився, вийшов з автомобіля, підійшов до нього на протилежній частині дороги і двічі вдарив кулаками в обличчя. Від ударів він впав на асфальт, вдарившись головою, а обвинуваченого відтягнула його мати, яка вийшла з автомобіля, після чого вони поїхали. Коли він встав з асфальту, в роті в нього була кров. Поруч знаходилися люди, але ніхто не втручався і нічого не говорив. Потім до нього підійшов брат ОСОБА_9 , який завів його до кафе, де він вмився. Брат визвав машину "швидкої допомоги", якою його доставили до 8-ї міської лікарні, де у нього виявили перелом щелепи і направили до обласної лікарні. Він туди їхав на таксі, а 19.09.2015 року його прооперували і він знаходився там до 24.09.2015 року, а потім лікувався амбулаторно. Завдана матеріальна і моральна шкода обвинуваченим йому не відшкодована. Він підтримує заявлений у справі цивільний позов, але не бажає щоб обвинуваченого позбавляли волі.
Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що в вечірній час, в кінці літа 2015 року, дату вона не пам`ятає, вони їхали на автомобілі під керуванням її сина ОСОБА_11 . В салоні також була її племінниця ОСОБА_12 з трирічною дитиною. Вони повернули праворуч на 4-й мікрорайон і трохи на доїхавши до ринку побачили, як потерпілий хотів перейти дорогу попереду їх автомобіля. Побачивши автомобіль він зупинився, а син пригальмував автомобіль. Потім син продовжив рух автомобілем, а потерпілий, який був п`яний, знову почав переходити дорогу перед самим автомобілем. Син різко загальмував, а дитина вдарилася об переднє сидіння автомобіля і заплакала. Потерпілий перейшов дорогу попереду автомобіля обпираючись рукою на капот. Син почав рух автомобілем і сказав через вікно: "Тобі жити надоїло, що кидаєшся під автомобіль!". Потерпілий, який ще повністю не перейшов дорогу, розвернувся і пішов в напрямку їх автомобіля. Попереду стояли маршрутні автобуси, а назустріч рухався транспорт. Син зупинив автомобіль і вийшов до потерпілого. Вона не чула їх розмови, а потім побачила, що потерпілий замахнувся і вдарив сина в область лівого плеча. Син ударив потерпілого, але куди вона не бачила. Потім потерпілий знову пішов до її сина, а той вдарив його в обличчя, від чого потерпілий упав. Вона підійшла до сина, обхопила його руками с сказала, що їм треба їхати. Там був якийсь чоловік, який сказав, що все бачив і щоб вони їхали поки потерпілий не встав. Вона побачила, як потерпілий вставав і в нього на обличчі була кров. Через деякий час вона зустрічалася з потерпілим ОСОБА_4 і пропонувала заплатити за його лікування, а він сказав щоб йому заплатили 10000 грн. Вона вирішила, що це занадто багато і більше з ним не розмовляла.
Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що 18.09.2015 року приблизно о 17 годині вона на бульварі Героїв побачила свого чоловіка, який був закровлений. На дорозі також була кров. Хтось зателефонував його брату, який також підійшов до них. Вона запитала у чоловіка, що з ним сталося, але він не міг говорити, бо в нього була зміщена набік нижня щелепа і на голові за вухом також була рана, з якої текла кров. Чоловік в той день був випивши. Вона почала розпитувати про те, що сталося жінок, які там на узбіччі дороги торгують продуктами. Їй сказали, що між її чоловіком і якимсь водієм виник конфлікт і водій вдарив. Вона з дитиною пішла додому, а чоловіків брат викликав машину "швидкої допомоги", якою чоловіка доставили до 8-ї міськлікарні. Звідти його направили до обласної лікарні. Чоловік з братом і мамою поїхали туди на таксі, а вночі йому зробили операцію.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що потерпілий ОСОБА_14 його рідний брат. 18.09.2015 року вони знаходилися вдома і разом вживали спиртні напої. Потім брат пішов з дому щоб зустріти свою дружину. Приблизно через 20 хвилин йому зателефонували і сказали, що брат побитий, закровлений. Він пішов до зупинки "Ринок Кваки" де побачив брата у якого обличчя було в крові, він не міг говорити. Жінки які на узбіччі торгували продуктами, розповіли, що брат переходив дорогу, по якій їхав автомобіль. Водій автомобіля пропустив його, а потім, проїхавши приблизно 5 метрів, зупинився, вийшов з автомобіля, підійшов до брата, наніс два удари, від який брат упав, а водій поїхав. Він - свідок викликав "швидку допомогу" і брата відвезли у 8-му міську лікарню. Зробили рентген, виявивши подвійний перелом щелепи, і направили до обласної лікарні. На таксі він з мамою відвезли брата в обласну лікарню, де вночі його прооперували. За таксі вони заплатили 400 грн.

Свідок ОСОБА_15 підтвердила в суді, що на початку осені 2015 року, дату не пам`ятає, приблизно о 17 годині вона йшла з дитиною через дорогу від ринка "Кваки", де побачила ОСОБА_16 , у якого була кров на обличчі, на голові, на одязі. Він не міг говорити і вона подумала, що в нього пошкоджена щелепа. Він не міг пояснити, що сталося. Вона зателефонувала його сесті ОСОБА_17 і сказала щоб забрали його та викликали "швидку допомогу".

Вина ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими документами кримінального провадження.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2015 року, згідно якого ОСОБА_4 повідомив про заподіяння йому середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.7 т.2).

Висновком спеціаліста №1062 від 28.09.2015 року і висновком експерта №1111-е від 15.10.2015 року та висновком експерта №1132-Е-Д (а.с.10, 22, 31 т.2) підтверджується, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи з 2-х сторін, відносяться до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 дня; пошкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, можливо у термін указаний обстеженим. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, виявлених у потерпілого, вони могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого і нападника, та за механізмом, як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.10.2015 року за участі потерпілого ОСОБА_4 .
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.10.2015 року за участі потерпілого ОСОБА_4 він розповідав і показував, як йому були нанесені удари та як він упав (а.с. 25-28 т.2).

Оцінюючи в сукупності всі досліджені, зазначені вище докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 18.09.2015 року о 17 годині 30 хвилин умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 зазначені вище тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи з 2-х сторін, та пошкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока.
Ці діяння правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_5 обвинувачується також в тому, що 18.09.2015 р. в вечірній час він знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , який належить його батьку ОСОБА_7 , який рухався по проїзній частині та біля зупинки громадського транспорту «4 мікрорайон» по б. Героїв в м. Дніпродзержинськ, тобто у громадському місці, побачив раніше незнайомого гр. ОСОБА_4 , який намагався перейти дорогу, після чого ОСОБА_5 18.09.2015 о 17.30 годині, зупинивши автомобіль та вийшовши з нього, підійшов до ОСОБА_4 та безпричинно, з хуліганських намірів, грубо порушуючи громадський порядок по мотивам явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, в присутності прохожих громадян, почав висловлюватися в бік ОСОБА_4 грубою нецензурною лайкою та ображати останнього.
Далі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку по мотивам явної неповаги до суспільства, а також, маючи намір на навмисне спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_4 , проявляючи особливу зухвалість навмисно наніс потерпілому ОСОБА_4 два удари кулаками рук в обличчя в ділянку щелеп, та після нанесених ударів потерпілий впав на землю.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , були завдані, згідно висновку судово-медичної експертизи № 111-Е від 15.10.2015 р., пошкодження у вигляді перелому нижньої щелепи з 2-х сторін, які відносяться до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня, (п.п. 2.3.5 Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року).
Злочинні дії ОСОБА_5 продовжувались на протязі декількох хвилин та були припинені його матір`ю ОСОБА_18 , яка руками відтягнула ОСОБА_5 від потерпілого, після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник.
Своїми навмисними діями ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч. 1 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Проте, суд вважає, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Частиною 1 статті 296 КК України передбачено, що хуліганством є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок.
З суб`єктивної сторони хуліганство характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства. Це злочин, який вчиняється з прямим умислом. Винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства.
Але суд вважає, що умисел обвинуваченого ОСОБА_5 був направлений не на грубе порушення громадського порядку, а був направлений виключно на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_4 , на грунті виниклої неприязні після взаємних образ та сварки, що виникла між ними, через те, що потерпілий у невстановленому місті переходив проїзну частину дороги, в безпосередній близькості перед транспортним засобом, яким керував ОСОБА_5 , створюючи тим самим аварійну ситуацію для водія.
Конфлікт між обвинуваченим та потерпілий, в процесі якого обвинувачений наніс потерпілому два удари в обличчя, продовжувався не значний період часу. І хоча це сталося в громадському місці, ніхто із сторонніх осіб не робив зауважень обвинуваченому, а громадський порядок фактично порушений не був.
Мати обвинуваченого - свідок ОСОБА_10 не припиняла його хуліганські дії, а забирала його до автомобіля, щоб припинити конфлікт між ним та потерпілим, боячись за свого сина.
Суд не вбачає в діях обвинуваченого ОСОБА_5 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю.
З урахуванням викладеного, обвинувачений ОСОБА_5 має бути оправданий за звинуваченням його в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 122 КК України суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи обставини і тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, жаліє про скоєне, суд вважає можливим його виправлення без відбування призначеного судом покарання, і, що він може бути звільненим від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Заявлений в процесі досудового розслідування та уточнений і збільшений в процесі судового розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в результаті заподіяних обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному, а потім на амбулаторному лікування, що підтверджується також доданими до позовної заяви випискою із медичної карти стаціонарного хворого №Є6597 та листками непрацездатності. Тому, відповідно ст. 1166 ЦК України, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 715,00 грн. понесених ним затрат на лікування, як про це заявлено в позові і підтверджується доданими до уточненої позовної заяви чеками про оплату медичних препаратів, матеріалів та процедур.

Суд також вважає, що злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із заподіяними йому тілесними ушкодженнями, а також у душевних стражданнях, викликаних протиправною поведінкою відносно нього обвинуваченого ОСОБА_5 . Відповідно статей 23, 1167 ЦК України, з обвинуваченого на користь потерпілого має бути стягнуто 10000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з обвинуваченого на користь потерпілого також необхідно стягнути 400,00 грн. понесених ним витрат за надання йому правової допомоги адвокатом.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Оправдати ОСОБА_5 за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого.1 ст. 296 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки в період іспитового строку: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Задовольнити заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_4 . Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 715,00 грн. на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, 10000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди та 400,00 грн. витрат понесених за надання правової допомоги, а всього 10815,00 грн. (десять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1