Єдиний унікальний номер 235/1063/16-к
Номер провадження 11-кп/775/594/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000063 від 11 січня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч АР Крим, громадян України, повна загальна середня освіта, не одружений, не працює, інвалід ІІІ групи, раніше судимого:

1) 06 листопада 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1700,00 гривень, звільнено від покарання на підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;

2) 18 листопада 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 125 КК України 1960 року до штрафу у розмірі 850,00 гривень;

зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 15.08.2015 року, в денний час доби, точного часу досудовим слідством та судом не встановлено, перебуваючи біля локомотивного депо на залізничній станції м.Красноармійськ, яке розташоване за адресою: Донецька область, м.Красноармійськ, вул. Шмідта,139а виявив в заростях буряну дикорослий кущ наркомісткої рослини роду коноплі.

Достовірно знаючи про те, що придбання та зберігання наркотичних засобів незаконне та тягне за собою кримінальну відповідальність, обвинувачений ОСОБА_7 умисно, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, зірвав даний кущ, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який приніс за місцем свого проживання, а після того як наркомістна рослина просохла природнім шляхом, подрібнив її руками та склав у паперовий аркуш, таким чином незаконно виготовивши особливо небезпечний засіб канабіс в невстановленій слідством та судом кількості, але не менше 15,62г та став незаконно зберігати її у внутрішній лівій кишені своєї куртки, без мети збуту для особистого вживання.

11.01.2016 року працівниками поліції під час особистого огляду ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 був виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості 15,62г, що в перерахунку на суху речовину становить 14,09г.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ті невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі та штрафу в розмір 850 гривень, який виконувати самостійно, звільнивши його від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_7 раніше судимий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 18.11.2015 року до покарання у виді штрафу 850 гривен, покарання не відбув, суд першої інстанції призначаючи покарання у порушення вимог ст. 71 КК України, не приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком у виді штрафу, та не визнав обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції, ніким не оспорюються і відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище обвинуваченого.

Згідно вимог ст. 71 КК України, про застосування якої ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, остаточне покарання призначається шляхом повного або часткового складання покарань.

Висновок про те, що покарання призначається остаточно, виходить зі змісту ч.2 ст. 71 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.

За таких обставин, покарання у виді позбавлення волі та штрафу, на підставі ст. 71 КК України є єдиним остаточним покаранням, що складається із двох основних покарань.

Як роз`яснено у п.9 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого покарання, ніж зазначеного у ч.1 ст. 75 КК України суд не вправі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що стаття 75 КК України застосовується при призначенні остаточного покарання, а якщо остаточне покарання складається із видів покарань, які складанню не підлягають, то звільнення обвинуваченого від призначеного покарання не можливо.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійсно повинен був при призначенні ОСОБА_7 покарання застосувати ст. 71 КК України.

Натомість, задоволення апеляційних вимог прокурора у вигляді ухвалення вироку із застосуванням ст. 71 КК України без застосування ст. 75 КК України суттєво погіршує становище обвинуваченого. Прийняття такого рішення, на думку колегії суддів, виходить за межі апеляційних вимог сторони обвинувачення, та враховуючи наведені вище вимоги ст. 404 КПК України, не можливо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді: