АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1585/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«13» жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисників підозрюваної при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами підозрюваної ОСОБА_8 та її захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року про задоволення клопотання слідчого слідчого відділу Управління служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року клопотання слідчого слідчого відділу Управління служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , задоволено. Продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області в межах строку досудового розслідування на 27 днів, тобто до 23 жовтня 2016 року, без визначення застави. Зобов`язано слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_8 про продовження тримання під вартою останньої.
З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 24 червня 2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, здійснила передачу ОСОБА_11 грошових коштів с розмірі 1 000,00 доларів США, які 24 червня 2016 року приблизно о 12 годині 50 хвилин були передані за попередньою домовленість ОСОБА_11 , через посередника ОСОБА_13 , голові громадської організації «Моє місто Південне» - ОСОБА_14 , за сприяння у прийнятті міською радою м. Південне Харківського району Харківської області рішення про призначення голів місцевих державних адміністрацій, а також суддів судів першої інстанції шляхом проведення виборів, який в свою чергу повинен був передати грошові кошти міському голові м. Південне ОСОБА_15 , який повинен був сприяти прийняттю вказаного рішення.
В подальшому, за результатами позитивного голосування на сесії Південної міської ради за вищевказане питання та отримання ОСОБА_8 підтвердження прийняття рішення з цього питання, останньою, через невстановлену слідством особу на прізвище « ОСОБА_16 », було передано ОСОБА_11 другу частину грошових коштів в розмірі 8 000,00 доларів США, яку останній повинен був передати через посередників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , міському голові м. Південне ОСОБА_15 , з метою отримання підозрюваною копії протоколу сесії та звернення зазначеного міського голови до Президента України та Верховної Ради України з пропозицією щодо внесення змін до Конституції України в частині призначення голів місцевих державних адміністрацій та суддів судів першої інстанції, шляхом проведення виборів, з метою подальшого розповсюдження вказаних рішень в засобах масової інформації та через мережу Інтернет.
За даним фактом порушено кримінальне провадження №0000147 від 18 червня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КК України.
ОСОБА_8 повідомлена про підозру, причетність до інкримінованих їй діянь не визнала.
Ухвалою слідчого суддів Київського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 серпня 2016 року, без визначення застави.
19 серпня 2016 року заступником прокурора Харківської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000147 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 28 жовтня 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2016 року підозрюваній ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 15 днів, до 09 вересня 2016 року, без визначення застави.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року продовжено строк триманні під вартою підозрюваної ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування на 50 днів, до 28 серпня 2016 року, без визначення застави.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року в частині строку тримання під вартою ОСОБА_8 змінено, визначено новий строк тримання під вартою до 01 жовтня 2016 року.
В обґрунтування вищевказаного клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий посилається на факт неможливості завершення досудового розслідування в строк до закінчення строку тримання під вартою з причини необхідності проведення процесуальних та слідчих дій, результати яких мають значення для судового розгляду, таких як проведення та отримання висновків судової комп`ютерно-технічної експертизи, комплексної судової портретної експертизи, судової психологічної експертизи та експертизи звукозаписів, розшук та допит підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , та інші процесуальні та слідчі дії.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 дій, викладених у вищевказаному клопотанні, та ризиків, які не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та підозрюваних, слідчий просив суд продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою на 27 діб, до 28 жовтня 2016 року.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року, ОСОБА_8 та її захисниками адвокатами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, відсутність обґрунтованої підозри, недоведеність існування ризиків. Не взято до уваги факту недоведеності підозри, відсутність в її діях ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, неправильну кваліфікації її дій. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не знаходять свого підтвердження в досліджених під час судового розгляду доказах. Крім того, судом не взято до уваги факту наявності ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року, якою зменшено строк тримання під вартою у зв`язку з тим, що він є занадто значним. Крім того, суд першої інстанції продовжив строк тримання під вартою з тих самих підстав, що й при попередньому його продовженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 посилався на необґрунтованість та невмотивованість ухвали, що підлягає оскарженню. Зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не надано оцінку обґрунтованості підозри. Незважаючи на те, що суд встановив зменшення ризиків та недоведеність ризику перешкоджання кримінальному провадженню, було необґрунтовано продовжено строк тримання під вартою. Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою судом першої інстанції порушено розумні строки тримання під вартою. Суд необґрунтовано, в межах того ж строку досудового розслідування, продовжив строк тримання під вартою, який виходить за межі, що вже були визначені в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року. Судом не взято до уваги репутацію підозрюваної, її вік та стан здоров`я, а саме наявність хвороби, яка за умови неналежної медичної діагностики та лікування є загрозливою для життя та здоров`я останньої. Судом також не взято до уваги неправильну кваліфікацію діянь ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 також посилався на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Зазначив, що судом не надано належної оцінки тому факту, що аналогічне клопотанням слідчого, в якому були вказані ті ж самі підстави для продовження строку запобіжного заходу, вже було задоволено судом першої інстанції та змінено судом апеляційної інстанції. Не взято до уваги факту достатності часу для завершення досудового розслідування. Не встановлено нових процесуальних дій, які б перешкоджали закінченню досудового розслідування. Також не надано належної оцінки погіршенню стану здоров`я підозрюваної, наявності діагнозу серцевої недостатності та прогресування хвороби, що є підставою для звільнення від відбування покарання. Не взято до уваги загрозу ускладнень хвороби, що може викликати раптову зупинку серця та дихання. Також слідчий судді не врахував відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованої підозри. Дії ОСОБА_8 не підпадають під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 110 КК України. Судом також не враховано особу підозрюваної, похилий вік, позитивну характеристику, наявність нагород, відсутність судимостей та наявність поручителів. Крім того, судом не було враховано практику Європейського суду з прав людини в частині застосування запобіжних заходів та обов`язку національних судів перевіряти обґрунтованість підозри та можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. На підтвердження доводів навів практику ЄСПЛ по справах «Расул Джафаров проти Азербайджана», «Чеботар проти Молдови», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Тимошенко проти України», «Нештяк проти Словаччини», «Луценко проти України», «Белчев проти Болгарії» та ін. Рішенням суду першої інстанції порушено розумні строки тримання під вартою.

В судовому засіданні, під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження, підозрювана ОСОБА_8 та її захисники - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 апеляційні скарги підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної, захисників та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання та продовження строку тримання підозрюваної під ватрою в межах строку досудового розслідування на 27 днів, до 23 жовтня 2016 року, без визначення застави, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КК України, яка підтверджується свідченнями осіб, зафіксованими в процесуальних документах під час проведення досудового слідства. Зазначені свідчення не містять суперечностей та в своїй сукупності спростовують пояснення ОСОБА_8 щодо її непричетності до інкримінованого їй діяння. Метою продовження строку тримання під вартою є неможливість завершення досудового розслідування до закінчення попередньо визначеного строку тримання під вартою, зважаючи на необхідність виконання значної кількості слідчих та інших процесуальних дій. Також слідчим суддею встановлено наявність та продовження існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може незаконного впливати на свідків та потерпілих, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку даним про особу підозрюваної, незадовільний стан здоров`я, тяжкість покарання, що загрожує останній, у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, трудовий стаж, міцність соціальних зв`язків, постійне місце проживання сина в Російській Федерації. Слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність посилань на такий вид ризику як можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вимоги кримінального процесуального законодавства виключають можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою з наступних підстав:
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні слідчого відділу УСБ України в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000147, внесене в ЄРДР 18 червня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КК України (аркуш м.к.п. 6).
28 червня 2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України (аркуші м.к.п. 26-30).

Також 28 червня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КК України (аркуші м.к.п. 31-33).
Допитана в якості підозрюваної ОСОБА_8 свою причетність до інкримінованих їй діянь не визнала.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26 серпня 2016 року, без визначення застави (аркуші м.к.п. 236-241).

Постановою про продовження строку досудового розслідування від 19 серпня 2016 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 18 червня 2016 року, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України та за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КК України, до 4 місяців, тобто до 28 жовтня 2016 року (аркуші м.к.п. 249-252).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2016 року продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 15 днів, до 09 вересня 2016 року, без визначення застави (аркуші м.к.п. 241-245).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 50 днів, до 28 жовтня 2016 року, без визначення застави (аркуші м.к.п. 246-248).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року увалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року скасовано. Клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 задоволено частково. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування на 23 дня, до 01 жовтня 2016 року (аркуші м.к.п. 163-166).

Колегія суддів погоджується з неоднократно встановленою в вищезазначених судових рішеннях та в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч.3 ст. 369 КПК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_8 від 28 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 34-37);
- даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 28 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 41-47);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 25 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 111-115);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 28 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 123-127);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 21 липня 2016 року та додатками до нього (аркуші м.к.п. 128-151);
- даними протоколу огляду місця події від 24 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 11-18);
- даними протоколу огляду речей від 28 червня 2016 року та додатками до нього (аркуші м.к.п. 19-26);
- даними протоколу обшуку від 28 червня 2016 року (аркуші м.к.п. 119-122).
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що свідчення, надані ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 не містять суперечностей та в своїй сукупності спростовують надані ОСОБА_8 пояснення щодо необґрунтованості підозри.
З матеріалів справи вбачається, що застосований в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був двічі продовжений. Востаннє, ухвалою апеляційного суду Харківської області строк тримання під вартою ОСОБА_8 було продовжено на 23 дні, до 01 жовтня 2016 року, з підстави необхідності отримання висновків призначених раніше експертиз та вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які не перебувають у розшуку.

В обґрунтування необхідності втретє продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 в клопотанні слідчого слідчого відділу УСБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 від 23 вересня 2016 року повторно наведено підстави необхідності завершення проведення та отримання висновків експертиз, розшуку підозрюваних та проведення інших процесуальних і слідчих дій, пов`язаних із закінченням досудового слідства.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 та пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що держава гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Згідно до ст. 13 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого судом порушення, а також усунення підстави для надходження до суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в суді.
Відповідно до зазначених положень, колегія суддів вважає за необхідне, під час вирішення питання щодо продовження, втретє, строку тримання під вартою ОСОБА_8 , врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини за ст. 5 Конвенції, яка є обов`язковою у справах щодо України, та викладена в рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Зазначена правова позиція також викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Яблонський проти Польщі», «І.А. проти Франції, «Іловецький проти Польщі».

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодних інших підстав, окрім тих, що були наведені в попередніх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , органом досудового розслідування зазначено не було.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за результатами якого було постановлено ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року, органом досудового розслідування було уточнено, що у кримінальному провадженні залишилось отримати висновки призначених раніше експертиз і вирішити питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які не перебувають у розшуку.

Станом на час розгляду клопотання органом досудового розслідування не було надано обґрунтування поважності причин невиконання неоднократно зазначених процесуальних та слідчих дій які є необхідними для ефективного проведення досудового розслідування та для продовження строку тримання під вартою. Також не було надано будь-яких доказів, що свідчать про продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків з тих підстав, що ОСОБА_8 підтримує стосунки з сином, який проживає в Російській Федерації, має організаційні здібності, певну репутацію та популярність у жителів регіону, була депутатом Верховної Ради України 4-х скликань та секретар Харківського обласного комітету «Комуністична партія України».

Такі обставини як певна репутація та популярність у жителів регіону, обрання ОСОБА_8 депутатом Верховної ради України 4 скликання, свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваної, що навпаки свідчить про зниження наявність ризику незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного та ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Колегією суддів не встановленого нових ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою.

Судом першої інстанції також не розглядалися будь-які нові процесуальні та слідчі дії, проведення яких є обґрунтованим та необхідним для продовження досудового розслідування та строку тримання під вартою підозрюваної.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має биту «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що задоволення вищевказаного клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не відповідає меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка полягає в недопущенні свавільного позбавлення свободи.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що обмеження розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи ОСОБА_8 є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції, що прямо суперечить правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у справах «Харченко проти України» та «Белевитський проти Росії».

Також слід зазначити, що під час розгляду клопотання судом першої інстанції хоча й вказані обставини, зазначені в ст. 178 КПК України, що повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, але їм в сукупності не надано належної оцінки та ретельного обґрунтування.

ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Підозрювана раніше не судима, є вдовою, пенсіонеркою, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 проживає за вказаною адресою з 1982 року. За місцем проживання характеризується позитивно. Має міцні стосунки з родинами своїх синів. Приймає активну участь у вихованні онуків (аркуш м.к.п. 205).
З характеристики, наданої Харківською установою виконання покарань вбачається, що ОСОБА_8 вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку не порушує, стягнень не має. Адміністрацією установи не заохочувалась. З іншими ув`язненими конфліктів не має, з представниками адміністрації тактовна, виконує їх вимоги (аркуш м.к.п. 206).
10 лютого 2004 року ОСОБА_8 була нагороджена Верховною Радою України почесною грамотою за особливі заслуги перед Українським народом (аркуш м.к.п. 204).
Крім того, матеріали кримінального провадження містять клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. З тексту даних клопотань вбачається, що ОСОБА_19 1948 року народження, ОСОБА_20 1946 року народження, ОСОБА_21 1970 року народження, ОСОБА_22 1948 року народження, ОСОБА_23 1979 року народження, ОСОБА_24 1955 року народження, ОСОБА_25 1970 року народження, поручалися за виконання ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків (аркуші м.к.п. 181-188).
Як було вищезазначено, вказані факти свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність довіри до даної особи певного кола осіб, стабільність соціального положення особи в суспільстві, що значно знижує неоднократно приведені органом досудового розслідування ризики та не можуть бути проігноровано колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції слідчим суддею не було надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз.

Під час вирішення питання щодо продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою слідчим суддею також не було надано належної оцінки стану здоров`я підозрюваної.
Відповідно до ст.ст. 3, 27, 49 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є жінкою похилого віку, має низку тяжких захворювань.

Відповідно до висновку експерта № 3983-Ая/16, складеному за результатами проведеної на підставі постанови про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 15 липня 2016 року, додаткової судово-медичної експертизи, у ОСОБА_8 встановлені наступні захворювання: ішемічна хвороба серця, нестабільна стенокардія спокою, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба (ризик високий), екстра систолічна аритмія, серцева недостатність з нападами серцевої астми, виразкова хвороба 12-палої кишки в стадії ремісії (аркуші м.к.п. 193-198).
З консультативного висновку від 05 серпня 2016 року вбачається, що в порівнянні з даними огляду, проведеного 30 червня 2016 року, відзначається видиме погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 . Зросли ознаки серцевої недостатності, з`явилися ознаки нестабільності гемодинаміки-падіння АД, зросли ознаки недостатності мозкового кровообігу, переважно в вертебно-базилярних відділах головного мозку, з`явилися ЕКГ-ознаки ішемії міокарда (аркуш м.к.п. 231).
З консультативного висновку від 06 серпня 2016 року, наданого на запит з приводу діагнозу, вбачається, що проведення реанімаційних заходів під час зупинки серця поза клінікою, в 80 відсотках випадків відбуваються з незворотними наслідками головного мозку (аркуш м.к.п. 232).
Також консультативним висновком, складеним 09 вересня 2016 року за результатами огляду ОСОБА_8 в залі судового засідання Київського районного суду м. Харкова, встановлено, що у зв`язку з тяжкість стану та наявність нестабільності (недостатність) кровообігу в ВББ, що має велику вірогідність трансформації в гостре порушення мозкового кровообігу (ішемічний інсульт), хвора потребує ургентну госпіталізацію в неврологічне або терапевтичне відділення для динамічного нагляду та надання невідкладної спеціалізованої допомоги (в умовах багатопрофільного стаціонару за умови наявності невропатолога, кардіолога, терапевта) з метою уникнення фатальних або інвалідизуючих ускладнень (аркуш м.к.п. 233).
З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 24442 вбачається, що з 22 серпня 2016 року по 25 серпня 2016 року ОСОБА_8 надійшла до стаціонару в комунальний заклад охорони здоров`я м. Харкова «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Повний діагноз: ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія III ф.к., кардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ступеню, ризик дуже великий, серцева недостатність II-Б ступеню з нападами серцевої астми, ожиріння 2 ступеню, виразкова хвороба 12-палої кишки в стадії ремісії, автоімунний тиреоїдит (аркуш м.к.п. 234).
Відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року хвороби органів кровообігу, до яких віднесені загрозливі шлуночкові аритмії високих градацій на тлі ішемії міокарда та зниженої систолічної функції лівого шлуночка, є підставою звільнення від відбування покарання.
Таким чином, з вищенаведених медичних документів вбачається погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 під час тримання її під вартою, прогресування хвороби серця, потреба в госпіталізацію в неврологічне або терапевтичне відділення для динамічного нагляду та надання невідкладної спеціалізованої допомоги.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріально-технічна та кадрова база медичної частини Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 не має можливості забезпечити ефективне та якісне проведення заходів інтенсивної невідкладної терапії та якісної діагностики, які потребує ОСОБА_8 з урахуванням наявних вищевказаних захворювань.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Конвенції право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання. Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили: для захисту будь-якої особи від незаконного насильства; для здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою; при вчиненні правомірних дій для придушення заворушення або повстання. Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Під час постановлення слідчим суддею суду першої інстанції ухвали, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , не було детально досліджено та надано оцінку незадовільному стану здоров`я останньої та факту страждання від низки саме серйозних захворювань, стать та вік, чим порушено вищевказані положення ст.ст. 2, 3 Конвенції.
В своїх рішеннях по справах «Кудла проти Польщі», «Ухань проти України», «Хумматов проти Азербайджану», «Петухов проти України», Європейського суду з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції.

Стаття 3 Конвенції є втіленням однієї з основоположних цінностей демократичного суспільства. Конвенція категорично забороняє катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання, незважаючи на обставини чи поведінку потерпілого

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що сам факт огляду підозрюваної лікарем та призначення певного виду лікування автоматично не може призвести до висновку, що медична допомога була належною. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хумматов проти Азербайджану».

Крім того, колегія судді вважає за необхідне наголосити на тому факті, що в Харківській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27 не створено умов, необхідних для фактичного надання ОСОБА_8 лікування та запобігання ускладненню хвороби, а не лише усунення симптомів.
Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляд клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді суду першої інстанції та постановлення нової ухвали.

Враховуючи фактичні обставини даного провадження та вагомість наявних доказів, а саме: незадовільний стан здоров`я підозрюваної, відсутність ознак неналежної поведінки підозрюваної та спроби втечі під час перебування на стаціонарному лікуванні з 22 серпня 2016 року по 25 серпня 2016 року в КЗОЗ м. Харкова «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», міцність соціальних зв`язків, похилий вік підозрюваної, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, наявність постійного місця проживання, позитивна характеристика, трудовий стаж, високу довіру жителів регіону, де вона проживає та здійснювала трудову діяльність, відсутність судимостей, факт недоведення стороною обвинувачення факту продовження існування ризиків, колегія судді вважає, що продовження строку тримання під вартою є недоцільним та таким, що грубо порушує положення ст.ст. 2, 3 та 5 Конвенції.
Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , з урахуванням незадовільного стану здоров`я та наявності хвороби, що прогресує та ставить під загрожу життя, не можу бути виправдане міркуваннями безпеки.
Таким чином, ухвала слідчого судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, ухваленою без детального та ефективного дослідження обставин. Судом не надано належної оцінку тяжкості хвороби, її прогресуванню, загрози життю, зниження раніше встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, відсутність інших підстав для продовження тримання під вартою, окрім існування обґрунтованої підозри, які орган досудового розслідування був зобов`язаний надати суду з обґрунтування продовження строку тримання під вартою, не відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини і нормам КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, за викладених та детально проаналізованих обставин в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, зважаючи на що частково задовольняє апеляційні скарги підозрюваної та її захисників, відмовляє у задоволенні клопотання слідчого та з урахуванням наявності у ОСОБА_8 на праві приватної власності житла, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована та постійно проживає, постановляє нову ухвалу, якою застосовує до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з обов`язковим наданням на зберігання до відповідного органу державної влади належного підозрюваній паспорту громадянки України, та застосуванням електронних засобів контролю.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року про задоволення клопотання слідчого слідчого відділу Управління служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати, а підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Управління служби безпеки України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонити їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, та покласти на підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;
-не відлучатися із місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) громадянки України - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.
Строк дії даної ухвали - в межах строку досудового розслідування, до 23 жовтня 2016 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст.424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4