Справа № 359/7766/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/533/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 27.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Іллічівськ, Одеської області, українці, громадянці України, із повною середньою освітою, раніше судимій вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2011,

скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2011 у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2011 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

05.08.2014 року Бориспільська міжрайонна кримінально-виконавча інспекція відповідно до ст. 166 КВК України звернулась до суду з поданням про скасування засудженій ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 систематично порушує покладений судом на неї обов`язок та дев`ять разів не з`явилася на реєстрацію без поважних причин та змінила місце свого проживання, не повідомивши про це інспекцію.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2011 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі

В апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання інспектора Бориспільського міського підрозділу КВІ УДПтСУ в м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 09.08.2011 року та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання призначеного судом відмовити.

Захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду з огляду на наступне. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, зазначив, що засуджена протягом іспитового строку, 08.11.2011, 27.12.2011, 13.03.2011, 14.05.203 року не з`явилася на реєстрації без поважних причин, за що їй було винесено письмові попередження. Із кінця травня 2014 року остання взагалі перестала з`являтися на реєстрацію, не повідомивши про причини своєї неявки. Також суд посилається на показання ОСОБА_9 (колишньої свекрухи ОСОБА_7 ), яка зазначає, що не бачила засуджену ОСОБА_7 з 30.04.2014. Згідно із показаннями ОСОБА_10 (брата ОСОБА_7 ) остання за адресою реєстрації у м. Іллічівськ Одеської області не з`являлася, адже у 2010 році виїхала до м. Бориспіль Київської області, подальше її місце проживання не відоме.

Також суд зазначив, що ОСОБА_7 два рази без поважних причин змінила адресу свого проживання, не повідомивши КВІ, що привело суд до висновку, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 вказує на те, що його підзахисна жодного разу не змінювала свого місця проживання без повідомлення КВІ, адже у своїх поясненнях від 05.05.2014 року просила направити її особову справу до Іллічівського МП КВІ Одеської області. Після чого, як було пояснено ОСОБА_7 , особова справа була відправлена до Іллічівського МП КВІ Одеської області. Відтак, ОСОБА_7 почала проживати за адресою АДРЕСА_1 , допомагаючи своїй тяжкохворій матері ОСОБА_11 .

У матеріалах особової справи міститься лист інспектора ОСОБА_12 від 04.06.2014 року до начальника Овідіопольського МРВ КВІ УДПтСУ в Одеській області, в якому останній просить запросити особову справу ОСОБА_7 . Проте, у матеріалах особової справи не було знайдено жодних доказів прийняття особової справи ОСОБА_7 . Іллічівським МП КВІ та матеріалів про виклик ОСОБА_7 на реєстрацію.

Висновок про те, що ОСОБА_7 на проживає за адресою у м. Іллічівськ було зроблено судом першої інстанції лише на показаннях ОСОБА_10 , проте не було допитано матері ОСОБА_11 та направлено листів на адресу у м. Іллічівськ. Уся кореспонденція ОСОБА_7 надходила на адресу у м. Бориспіль, де вона на той час уже не проживала

Відповідно до показань брата засудженої ОСОБА_7 . ОСОБА_10 пояснення в КВІ м. Іллічівськ він надавав у першій половині травня, а чому у документі стоїть інша дата, йому не відомо. У свою чергу ОСОБА_7 почала проживати з матір`ю в м. Іллічівськ приблизно з 15 17 травня 2014 року, що підтвердив і співмешканець ОСОБА_7 ОСОБА_13 .

У період із середини травня до початку серпня 2014 року ОСОБА_7 приїжджала до м. Борисполя та м. Києва з метою забрати власні речі та паспорт у квартирі ОСОБА_9 . Свідченням того, що ОСОБА_7 у цей період перебувала в м. Бориспіль є рапорт дільничного інспектора міліції від 16.06.2014 року і пояснення ОСОБА_7 від тієї ж дати. Тому твердження ОСОБА_9 , що вона не бачила ОСОБА_7 із травня 2014 року є неправдивими. Також захисник звертає увагу на те, що інспекторам КВІ м. Бориспіль було добре відомо, що починаючи із середини травня ОСОБА_7 не мала постійного місця проживання у м. Бориспіль, адже ОСОБА_9 заборонила їй проживати у своїй квартирі після смерті сина.

Таким чином, ОСОБА_7 добросовісно чекала в м. Іллічівськ на повідомлення про необхідність з`явитися для реєстрації у КВІ м. Іллічівськ. Захисник стверджує, що ОСОБА_7 взагалі не було нічого відомо про те, що її особова справа все ще знаходиться в м. Бориспіль, а її розшукує КВІ та суд. А після 09.08.2014 року ОСОБА_7 абсолютно обґрунтовано вважала, що іспитовий строк, визначений їй вироком суду першої інстанції закінчився, і вона може проживати будь де. Тому нез`явлення до Бориспільського МП КВІ починаючи з 27.05.2014 року і до 22.07.2014 року, як зазначено в ухвалі, не можна вважати такими, що відбулися без поважних причин.

.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про не обґрунтованість апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та ухвали суду першої інстанції, 31.10.2011 року в інспекції ОСОБА_7 були роз`яснені обов`язки суду та наслідки їх невиконання, а також порядок та умови відбуття покарання (а.п. 17). В цей же день засудженій було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - по другим та четвертим вівторкам кожного місяця. Було відібрано зобов`язання про недопущення порушення обов`язків суду, порушення громадського порядку та скоєння нових злочинів (а.п. 18).

Однак, протягом іспитового строку з випробуванням засуджена порушувала покладені на неї судом обов`язки, свідомо ухилялася від відбуття призначеного покарання.

Так, 08.11.2011, 27.12.2011, 13.03.2011 року ОСОБА_7 не з`явилася на реєстрацію без поважної причини, за що 10.11.2011, 28.12.2011 та 02.07.2012 року в інспекції їй було винесено застереження у виді письмових попереджень за неявку на реєстрацію без поважної причини.

11.05.2012 року ОСОБА_7 була знята з обліку Бориспільського МП КВІ так як змінила місце проживання, і особову справу останньої було направлено до Овідіопольського МРВ КВІ в Одеській області для виконання вироку суду за територіальністю.

18.06.2012 року з Овідіопольського МРВ КВІ в Одеській області особова справа була повернута до Бориспільського МП КВІ для виконання вироку суду за територіальністю, оскільки засуджена ОСОБА_7 знову змінила місце проживання.

02.07.2012 року ОСОБА_7 повторно було роз`яснено обов`язки покладені на неї судом та наслідки їх невиконання. Винесено постанову встановлення днів явки на реєстрацію - по другим та четвертим вівторкам кожного місяця. Повторно відібрано зобов`язання про недопущення порушення обов`язків суду та про недопущення вчинення нових злочинів та правопорушень.

Однак, ОСОБА_7 й надалі систематично порушувала покладені обов`язки та свідомо ухилялася від відбуття призначеного покарання. Так, 14.05.2013 року засуджена не з`явилася на реєстрацію до інспекції (а.п. 68), за що 15.05.2013 року їй винесено офіційне застереження у виді письмового попередження за неявку на реєстрацію без поважної причини.

З кінця травня 2014 року ОСОБА_7 взагалі перестала з`являтися до інспекції на реєстрацію (27.05.2014р., 10.06.2014р., 24.06.2014р., 08.07.2014р., 22.07.2014р.) (а.п. 68). Причину неявки не повідомила.

03.07.2014 року в бесіді з ОСОБА_9 , яка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 та колишньою свекрухою ОСОБА_7 встановлено, що останній раз вона бачила засуджену 30.04.2014 року після похорон свого сина. Де на даний час може проживати ОСОБА_7 їй не відомо.

У своїх поясненнях від 08.07.2014 року громадянка ОСОБА_9 зазначила, що бачила засуджену ОСОБА_7 02.05.2014, коли остання приїхала до м. Борисполя Київської області забрати власні речі (а.п. 168), що спростовує доводи захисника ОСОБА_8 щодо неправдивості показань ОСОБА_9 .

Із огляду на зазначене вище суд доходить висновку, що засуджена ОСОБА_7 , порушуючи п.3 ч.1 ст.76 КК України, змінила місце проживання не повідомивши про це інспекцію.

Також, засуджена була перевірена за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до отриманих пояснень брата засудженої - ОСОБА_10 від 03.07.2016 року встановлено, що за даною адресою він проживає разом з матір`ю, сестра приблизно в 2010 році виїхала до м. Борисполя Київської області. Після того стосунки вони не підтримують. Протягом цього часу ОСОБА_7 телефонувала з різних номерів, постійно змінювала сім-картки мобільного оператора. Місце проживай сестри йому не відоме. (а.п. 150)

Під час першочергових розшукових дій було встановлено, що ОСОБА_7 до Бориспільської ЦРЛ не зверталася, до Бориспільського відділення КОБСМЕ та Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи моргу №1 труп останньої не доставлявся, до кримінальної та адміністративні відповідальності не притягувалася. (а.п. 161-166)

04.08.2014 року до Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області направлено подання з матеріалами початкових розшукових заходів для подальшого розшуку ОСОБА_7 (а.п.169-170).

Таким чином, протягом строку з випробуванням ОСОБА_7 на шлях виправлення не стала, 9 разів не з`являлася на реєстрацію до інспекції без поважних причин та 2 рази змінила місце проживання, не повідомивши про це інспекцію. При проведенні профілактичних бесід засуджена неодноразово попереджалась про правові наслідки ухилення від виконання обов`язків або систематичного порушення громадського порядку та скоєння нових злочинів, однак належних висновків для себе не зробила Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення та виконувати обов`язки, визначені судом згідно вироку від 09.08.2011 року при призначенні їй іспитового строку.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як зазначено в ч. 3 ст. 166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції додержався цих вимог закону і мотивовано задовольнив клопотання.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2014 року щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:
Судді :