печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000243 від 28.04.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта професійно-технічна, який неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в редакції Закону України № 194-VIII від 12.02.2015),-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних причин до військової частини в умовах особливого стану, за наступних обставин.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15 січня 2015 року № ПЗ-VІІІ, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21 жовтня 1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Київської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

На виконання Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 10.08.2015 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 32 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий мотопіхотний батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_3 »).

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 284 від 11.08.2015 (по особовому складу ) ОСОБА_4 у військовому званні солдата зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду номер обслуги гранатометного відділення роти вогневої підтримки.

Згідно з ст.24 ч.1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу » № 2232-XII від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогам ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом Україні № 551- XVI від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Згідно наказу командира військової частини польова пошти НОМЕР_2 № 36 від 10.02.2016 старшому солдату ОСОБА_4 була надана відпустка на 11 діб з 10.02.2016 по 20.02.2016.

20.02.2016 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилятися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст.. 216 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548- ХІV від 24.03.1999, вирішив не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел старший солдат ОСОБА_4 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до місця проходження служби та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 20.02.2016 о 08:00, умисно без поважних причин не з`явився на службу та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для проведення до місця проходження служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

29.04.2016 о 09:00 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону ( АДРЕСА_2 ) і заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду номер обслуги гранатометного відділення роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні старший солдат, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути на службу та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548- ХІV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551- ХІV від 24.03.1999, у визначений час 20.02.2016 о 8:00 год., в умовах особливого періоду, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини польова НОМЕР_2 та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, поки 29.04.2016 о 09.00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону ( АДРЕСА_2 ) і заявив про себе.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що на початку серпня 2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий мотопіхотний батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_3 »). Згідно наказу командира військової частини польова пошти НОМЕР_2 № 36 від 10.02.2016 йому була надана відпустка на 11 діб з 10.02.2016 по 20.02.2016, але діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та проводив час на власний розсуд, поки 29.04.2016 о 09:00 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, де заявив про себе.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення на службу без поважних причин до військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

При призначенні покарання судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, офіційно не працює, а відтак, суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують його покарання, а також істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, в тому числі те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій в зоні проведення АТО, а тому, суд вважає за можливе призначити останньому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті цього Кодексу.

Крім того, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 має визначене місце реєстрації і проживання, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 , на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, а тому, при призначенні покарання підсудному можливо також застосувати і ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання та наклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням вимог 69 КК України призначити покарання у виді 1 /одного / року позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного йому покарання якщо він протягом іспитового строку на 1 /один/ рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1