У х в а л а

12 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_9, розглянувши заяву захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі. Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 7 квітня 2015 року вирок суду першої інстанції змінено. Ухвалено зазначити у вступній частині вироку дані про судимості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і постановлено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати на правову допомогу по 1933,33 грн. з кожного. В решті вирок суду залишено без зміни.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 травня 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_2 та інших засуджених залишила без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_8 порушує питання про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року та просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалу касаційного суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а справу в частині їх засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 115 КК, направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Захисник зазначає, що підставами для перегляду судових рішень є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), а саме передбаченої статтею 384 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_2 висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України щодо застосування норми права, передбаченої статтею 384 КПК.

На обґрунтування наявності підстав для перегляду Верховним Судом України судових рішень заявник надає копії рішень суду касаційної інстанції від 26 лютого 2015 року, 17 березня 2016 року та від 21 червня 2016 року (пункт 2 частини першої статті 445 КПК), а також копію постанови Верховного Суду України від 25 червня 2015 року (пункт 3 частини першої статті 445 КПК).

Вивчивши заяву захисника ОСОБА_10 та долучені до неї копії судових рішень, вважаю, що заява не відповідає вимогам частин другої, третьої статті 448 КПК. Зокрема, відповідно до вимог зазначеного закону, заява повинна містити обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, передбачених статтею 445 КПК, та до неї мають бути додані оформлені належним чином документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає заяву.

Цих вимог заявник не дотримав.

Так, за змістом заяви захисник стверджує, що суд першої інстанції у справі ОСОБА_2 порушив вимоги статті 384 КПК, яка регламентує порядок роз'яснення обвинуваченому права на суд присяжних, чим допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, тобто такі порушення, які перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а щодо цього порушення суд касаційної інстанції зробив висновок, який, з огляду на інші рішення касаційного суду, свідчить про неоднакове застосування ним норми процесуального закону.

Однак при цьому захисник не врахував, що стаття 384 КПК містить ряд положень, викладених у двох частинах, що потребувало конкретизації у заяві, норма якої саме частини цієї статті неоднаково застосована судом касаційної інстанції.

Також підстави, передбачені пунктами 2, 3 частини першої статті 445 КПК, встановлює необхідність здійснення заявником порівняння оспореного ним рішення суду касаційної інстанції з іншими рішеннями цього ж суду на предмет однаковості/неоднаковості застосування норми процесуального закону, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, чи з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України щодо застосування такої самої норми закону.

Як видно із заяви захисника, він при порівнянні судових рішень суду не навів належних обґрунтувань неоднаковості застосування норми процесуального права судом касаційної інстанції і невідповідності рішення касаційного суду висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Так, захисник послався на те, що у справі щодо ОСОБА_2 та інших прокурор не роз'яснив письмово обвинуваченим можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, а суд у підготовчому судовому засіданні лише з'ясував у них, чи бажають вони розгляду кримінального провадження судом присяжних, без відповідного роз'яснення особливостей такого розгляду.

Водночас захисник у заяві не конкретизував, які саме особливості та правові наслідки, роз'яснення яких не було здійснено, перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, щоб визнати його постановленим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і яким чином це співвідноситься з наданими для порівняння іншими судовими рішеннями, за змістом яких істотні порушення вимог кримінального процесуального закону полягали в тому, що ні прокурор, ні суд не здійснили роз'яснень права обвинувачених на розгляд кримінального провадження судом присяжних і не з'ясували їхню думку щодо такого розгляду.

Також заява містить суперечності, зокрема, в ній зазначається, що невиконання прокурором вимог статті 384 КПК тягне повернення судом першої інстанції обвинувального акта прокурору, однак порушується питання про скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а не на стадію підготовчого провадження).

Крім того, висловлюючи позицію щодо скасування судових рішень, постановлених щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4, захисник не долучає до заяви належно оформлених документів, які б підтверджували його повноваження діяти в інтересах зазначених засуджених.

Ураховуючи викладене, вважаю, що заявнику належить встановити строк для усунення недоліків заяви.

Керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и л а:

про вказані недоліки заяви повідомити захисника - адвоката ОСОБА_10

Надати йому строк для усунення недоліків до 7 жовтня 2016 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не будуть усунуті у встановлений строк, заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_9