Справа
Номер провадження 1-кс/556/80/2016
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні скарги
Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець скаргу ОСОБА_3 на дій та рішення слідчого, -
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на дії слідчого ОСОБА_6 та інших працівників Національної поліції з приводу незаконного вилучення автомобіля «БМВ» н.з НОМЕР_1 , який не повернутий власнику всупереч вимогам чинного законодавства, а також оскаржив як незаконну постанову слідчого СВ Кузнецовського МВ УМВС України ОСОБА_6 від 30.10.2015 року про визнання вказаного автомобіля речовим доказом.
В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу та пояснив, що придбаний ним автомобіль «БМВ» було незаконно вилучено працівниками міліції, незаконність вилучення полягає в тому, що ознаки підроблення було виявлено у обліковій картці, а не у вузлах та агрегатах автомобіля, він давав згоду лише на огляд автомобіля на протязі короткого часу, а не на тривале вилучення майна, яке незаконно і неналежним чином зберігається в поліції. Заява про огляд автомобіля написана ним під тиском працівників міліції, які змусили його віддати автомобіль. Також вважає незаконною постанову слідчого ОСОБА_6 про визнання автомобіля речовим доказом, оскільки автомобіль немає ознак речового доказу, постанова винесена 30.10.2015 року без повідомлення власника, в постанові не визначено місце зберігання автомобіля. На його неодноразові звернення щодо повернення майна слідчий ухилявся, обіцяв провести експертизу та повернути автомобіль, однак цього не зробив. Оскільки тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт, підлягає поверненню власнику, просив повернути йому автомобіль «БМВ» н.з НОМЕР_1 .
Прокурор та слідчий заперечили проти задоволення вказаної скарги, надавши відповідні пояснення.
Так, слідчий СВ Володимирецького ВП Кузнецовського ВП ГУНП ОСОБА_5 у провадженні якої в даний час перебуває кримінальне провадження, пояснила, що 29.10.2015 року до ЄРДР було внесено відомості за ст.358 ч.1 КК України про виявлення підроблених документів на автомобіль «БМВ», реєстрацію якого в органах МРЕВ ДАІ здійснював ОСОБА_3 . Громадянин ОСОБА_3 добровільно видав цей автомобіль працівникам поліції, 30.10.2015 року автомобіль було визнано речовим доказом. Після передачі справи до її провадження, слідчим призначено по справі технічні експертизи облікової картки, а також вузлів та агрегатів автомобіля «ВМВ» н.з НОМЕР_1 , постанови направлені для виконання до Рівненського НДЕКЦ. Після завершення експертиз автомобіль дійсно може бути переданий ОСОБА_3 під відповідальне зберігання, однак в даний час це зробити неможливо, оскільки з речовим доказом проводиться експертне дослідження.
Аналогічні пояснення надав суду прокурор ОСОБА_4 .
В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено наступне.
Того ж числа ОСОБА_3 надав слідчому органу внутрішніх справ дозвіл на вилучення та огляд вказаного автомобіля та передав ключі і документи, що підтверджується його власноручними заявами. Пояснення ОСОБА_3 про те, що заяви написані ним під примусом працівників міліції, нічим не підтверджені.
Дані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, які оглянуті в судовому засіданні.
Законність постанови слідчого про визнання автомобіля речовим доказом не може бути предметом даного судового розгляду, оскільки оскарження слідчому судді таких постанов не передбачено чинним законодавством. Зокрема, у відповідності до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Що стосується неповернення тимчасово вилученого майна, то з цього приводу слідчим суддею встановлено наступне.
Як вже зазначалось, в ході судового розгляду скарги встановлено, що автомобіль «БМВ» н.з НОМЕР_1 добровільно передано слідчому його власником, що не суперечить вимогам ст.100 КПК України. При цьому, як вбачається зі ст.100 ч.2 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України
В даному випадку, речовий доказ, який було добровільно видано стороні обвинувачення, зберігається у неї, і доказів про неналежне його зберігання скаржник слідчому судді не надав.
01.08.2016 року по даній справі призначено експертизи документів та транспортного засобу, які направлені для виконання директору Ріненського НДЕКЦ, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя констатує, що відносно виданого добровільно стороні обвинувачення автомобіля «БМВ» 03 АО 7774 зберігання та дослідження речового доказу відповідає вимогам ст..100 КПК України, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги слідчий суддя не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 305 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого ОСОБА_6 та інших працівників Національної поліції з приводу незаконного вилучення автомобіля «БМВ» н.з НОМЕР_1 , який не повернутий власнику всупереч вимогам чинного законодавства, а також на постанову слідчого СВ Кузнецовського МВ УМВС України ОСОБА_6 від 30.10.2015 року про визнання вказаного автомобіля речовим доказом.
Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1