АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/562/16 Справа № 692/167/16-к Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка смт. Новоолександрівка Краснодонського району Луганської області, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, останній раз вироком Станично-Луганським районним судом Луганської області від 15.11.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 429 грн. 66 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 11.01.2016 року близько 03 години по АДРЕСА_2 повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи намір вчинити крадіжку через незамкнуті двері проникла у приміщення господарської споруди домоволодіння ОСОБА_8 , звідки таємно викрала належне останній майно на загальну суму 939 грн. 43 коп., чим завдала потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини справи і правильність кваліфікації своїх дій, порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та просить призначити їй покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із звільненням від відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з урахуванням того, що вона визнала свою винуватість в повному обсязі, активно сприяла у розкритті злочину, повністю відшкодувала заподіяні потерпілій збитки, працює неофіційно по найму, а злочин вчинила внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та безпідставність апеляційних вимог обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до ст. 94 КПК України та ніким не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана в повному обсязі.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням в приміщення, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нєю злочину, данні про її особу, яка за місцем проживання характеризується позитивно, має чотири судимості, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, обставину, що пом`якшує покарання останньої щире каяття і що його обтяжує рецидив злочинів, і обгрунтовано призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

При встановлених обставин та з урахуванням наявності у обвинуваченої раніше не знятих і не погашених судимостей, за вчинення в тому числі аналогічних і тяжких кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства при призначенні їй покарання у виді реального позбавлення волі, а тому доводи останньої про застосування до неї закону про звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необгрунтованими і до задоволення не належать, оскільки саме призначене покарання у виді реального позбавлення волі на певний строк забезпечить її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Твердження обвинуваченої про відшкодування потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки викрадене останньою майно органом досудового розслідування було вилучене у сособи, яка його придбала у обвинуваченої та передано потерпілій на відповідальне зберігання. В подальшому потерпіла заявила про відсутність щодо обвинуваченої матеріальних та моральних претензій з приводу вчиненого злочину та про своє небажання заявляти цивільний позов, інших даних про отримання потерпілою компенсації від обвинуваченої, матеріали провадження не містять.

Колегією суддів не приймаються до уваги і доводи обвинуваченої про вчинення нею злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, оскільки наявність вказаних обставин останньою не доведено, а посилання на неможливість працевлаштування та соціальну неадаптованість останньої такими обставинами не являються.

З огляду на наведене апеляційною інстанцією не встановлено передбачених процесуальним законом підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :