У Х В А Л А
судового засідання
22.11.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
в ході розгляду у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувального акта та долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 30 січня 2016 року, колегією суддів , -
В С Т А Н О В Л Е Н О:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 25 серпня 2016 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, українцю, громадянину України, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз 11 березня 2016 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі,

18 серпня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.152, п. п.9, 10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: « Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2016 року у період з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., точний час не встановлено, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи разом із ОСОБА_6 неподалік АЗС «Укрнафта» №13004, що розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Гамаліївська сільська рада, на автодорозі «Київ-Чоп», 0+500 м, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на заволодіння банківською карткою ОСОБА_6 та грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, доступ до якого здійснюється за допомогою вказаної банківської картки, під надуманим приводом завів останню у безлюдне місце в лісовому масиві, що відноситься до Борщовецького лісництва та знаходиться на відстані близько 130 м від автодороги «Київ-Чоп», де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, шляхом нанесення удару долонею своєї руки по обличчю ОСОБА_6 , відкрито викрав офіційний документ банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я останньої.

За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_5 даними своїми умисними діями вчинив викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України. Згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 , обвинувачується також у тому, що у цей же день та в межах вказаного часу, після вчинення викрадення банківської картки у ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у зазначеному вище місці, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу, маючи умисел на зґвалтування потерпілої ОСОБА_6 , використовуючи її безпорадний стан, а саме сильне алкогольне сп`яніння, застосовуючи при цьому свою переважаючу фізичну силу, з метою подолання опору ОСОБА_6 , повалив її на землю, після чого, всупереч волі останньої, вступив із нею в статеві зносини природнім способом, тобто зґвалтував ОСОБА_6 .
Відтак, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 з метою приховання раніше вчинених ним злочинів, а саме зґвалтування ОСОБА_6 та викрадення у неї банківської картки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої, розпочав здушувати пальцями своїх рук шию ОСОБА_6 , від чого та втратила свідомість. Продовжуючи задумане та використовуючи невстановлений предмет, ОСОБА_5 розпочав вводити його в піхву та анальний отвір потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №22/2016 від 18.02.2016, у потерпілої виявлено рвану рану в ділянці промежини заднього проходу, піхви, розрив круглої зв`язки матки, розрив в ділянці прямо кишково-маткової заглибини, розрив шийки матки, стінки піхви, зовнішнього стискача ануса, розрив лівої маткової труби з оточуючими крововиливами навколо розривів, які в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що привели до травматичного шоку і смерті ОСОБА_6 .
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що ОСОБА_5 даними своїми умисними діями вчинив зґвалтування, а саме, статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, що спричинило особливо тяжкі наслідки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України, а також умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, поєднане із зґвалтуванням та з метою приховати інший злочин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п.9, 10 ч.2 ст.115 КК України. Органи досудового розслідування та прокурор, що здійснював процесуальне керівництво і затвердив обвинувальний акт, обвинувачують ОСОБА_7 ще й у тому, що він, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є мертвою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрав із її сумки мобільний телефон марки «DONOD» ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку експерта №9/297 від 24.05.2016, становить 412 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», яка матеріальної цінності не становить, та мобільний телефон марки «Асеr S510», SNID: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , вартість якого, згідно висновку експерта №9/308 від 17.06.2016, становить 1399 гривень, чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 1811 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел, на заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на банківському рахунку, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , 11 січня 2016 року о 20 год. 52 хв., продовжуючи перебувати в стані алкогольного сп`яніння уже за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи вищевказану викрадену у ОСОБА_6 банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» №8884 повторно, таємно викрав із банківського рахунку грошові кошти в сумі 1000 гривень, а об 21 год. 06 хв. повторно зняв ще 40 грн., завдавши потерпілій майнової шкоди на суму 1040 грн.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор дані дії ОСОБА_5 кваліфікують як самостійні злочини, і як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, тобто кримінальні правопорушення,передбаченіч.2ст.185ККУкраїни.
Сторона обвинувачення - прокурор
Прокуратури Львівської області
ОСОБА_8
Сторона захисту - адвокат
ОСОБА_9

Представник потерпілої сторони
ОСОБА_10 Обвинувальний акт на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває з 21 вересня 2016 року , у зв`язку із визначенням підсудності відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року.
В черговому судовому засіданні прокурор повідомив про закінчення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний відповідно до ухвали суду від 26 вересня 2016 року, дія якої закінчується 24 листопада 2016 року.
У зв`язку з цим, прокурор клопоче про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , мотивуючи тим, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.
Адвокат в судовому засіданні з позицією прокурора не погодився, просить суд звернути увагу на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, хоч і не відпали, проте суттєво знизились. Привертає увагу на право його підзахисного на справедливий розгляд справи у розумні строки, як це передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Вважає, що його підзахисному може бути обрана міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Обвинувачений в судовому засіданні з доводами захисника погодився.
Судом встановлено, що обраний обвинуваченому у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 24 листопада 2016 року, а відтак, доречним є розгляд доцільності продовження запобіжного заходу у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.
Так, відповідно до вказаної норми закону, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відтак, суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника , дослідивши матеріали кримінального провадження в частині поданих прокурором доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, приходить до висновку, щодо необхідності продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до двох місяців, але не більше ніж на 60 днів.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам, у тому числі й вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та ухилятися від суду.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому наявність судимостей, розмір майнової шкоди, як це передбачено ст. 178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 вказаного закону, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини про наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність підстав застосувати більш м`який запобіжний захід.
Розглядаючи дане питання, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та вимоги ст. 176 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою.
Приймаючи дане рішення, суд як і раніше, однак з урахуванням нових обставин, а саме, що станом на 22 листопада 2016 року, й надалі залишаються актуальними ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, і в першу чергу : переховування від суду. Впливати на свідків, покази яких ще не перевірені судом; наявність обґрунтованої підозри, що випливає з доказів наданих прокурором; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини.
При цьому, колегія суддів враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, не знаходить достатніх підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176,177,178, 183, 197, 331,369, 372 ,375 КПК України,
У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів у кримінальному провадженні № 0000154 від 30 січня 2016 року.
Строк дії ухвали встановити з 22 листопада 2016 року по 20 січня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_11

суддя ОСОБА_12

суддя ОСОБА_13