АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001697 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України.

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою підготовчого судового засідання Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001697 щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що в обвинувальному акті в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 , що визначена ст. 366 КК України, не містить посилання на редакцію вказаної норми закону, враховуючи, що вона неодноразово змінювалась, а обвинувачення за ст. 340 КК України зводиться виключно до обвинувачення за ст. 366 КК України, і його об`єктивна сторона не розкрита. Крім того, у фактичних обставинах кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , відсутні посилання на мотив їх вчинення, а також на спосіб їх вчинення в частині обізнаності останнього щодо даних транспортних засобів, які рухалися в автоколоні, з метою подальшого складання підроблених рапортів.

Також суд вказав на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України через відсутність у ньому відомостей щодо внесення даних про кримінальне провадження №0001697 до ЄРДР, як і відомостей про його виділення з іншого кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні, просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні №0001697 щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити нове підготовче судове засідання у суді першої інстанції.

За доводами прокурора, всі встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень в обвинувальному акті викладені в повному обсязі із зазначенням дій та з посиланням на фактичні обставини їх вчинення, і у даному випадку дії обвинуваченого утворюють два кримінальних правопорушення в ідеальній сукупності. В разі ж наявності суперечностей щодо кваліфікації дій обвинуваченого, то це, на переконання прокурора, не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а при встановленні певних обставин під час судового розгляду прокурор відповідно до положень ст. 338 КПК України не позбавлений права змінити обвинувачення у суді.
Також прокурор зазначає, що під час Революції Гідності відбувалась мирна акція протесту «Автомайдан», а саме автопробіг до резиденції колишнього Президента України, та на виконання злочинних вказівок влади, яка була на той час, ОСОБА_5 склав завідомо неправдиві рапорти про нібито порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху з метою подальшого позбавлення їх прав керування транспортними засобами, внаслідок чого останні не змогли б приймати участь у подібних мирних акціях протесту. І у даному випадку ця акція протесту є загальновідомою, набула значного резонансу у суспільстві, та питання про те, хто саме її організував або проводив, не є предметом доказування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .
Що ж стосується висновків суду про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, то прокурор зазначає, що кримінальне провадження №0001697 було виділено з кримінального провадження №0000046, і про це зазначено безпосередньо в обвинувальному акті.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження за обвинувальним актом та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає.
Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0001697 щодо ОСОБА_5 правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 366 КК України не містить відомостей про редакцію вказаної норми Закону, враховуючи, що вона неодноразово змінювалась, зокрема, і з часу, в який згідно обвинувального акта вчинено дане кримінальне правопорушення.
Крім того, згідно з вимогам ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. А згідно положень ст. 337 КПК України саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001697, формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ст. 340 КК України повністю дублює обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, без розкриття об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а його зміст, як і викладення фактичних обставин провадження за вказаним складом кримінального правопорушення, зводиться до того, що ОСОБА_5 , який працював старшим інспектором 4-го взводу роти СП полку ДПС ДАІ, підпорядкованого ГУ МВС України в м. Києві, будучи службовою особою, шляхом складання завідомо неправдивих офіційних документів рапортів про нібито невиконання водіями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 вимог про зупинку транспортних засобів, на підставі яких в подальшому складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ст.1222 КУпАП, якою передбачено накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, перешкоджав організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Таким чином, в обвинувальному акті не зазначено, які конкретно дії вчинив ОСОБА_5 , які згідно обвинувачення є незаконним перешкоджанням організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Крім того, диспозиція ст. 340 КК України передбачає відповідальність за незаконне перешкоджання організацій або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчинене службовою особою. Кожен із зазначених заходів має свої ознаки. Разом з тим, обвинувальний акт не містить даних про те, чому саме перешкоджав ОСОБА_5 ,проведенню чи організації зборів, мітингів, вуличних походів або демонстрацій і шляхом вчинення яких дій, а також не визначено виду мирного зібрання, передбаченого у диспозиції вказаної статті Закону.

За наявності наведених недоліків обвинувального акта колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність його повернення прокурору.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції не вказував на необхідність зазначення у ньому відомостей про те, хто організовував або проводив акцію протесту, а лише зазначив, що в обвинувальному акті повинні бути викладені обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Що ж стосується посилань суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України через відсутність у ньому відомостей щодо внесення даних про кримінальне провадження №0001697 до ЄРДР, як і відомостей про його виділення з іншого кримінального провадження, то, хоча вказані недолікисамі по собі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, проте з огляду на наявність інших підстав для повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001697, вказаних в ухвалі суду першої інстанції, колегія суддів вважає і ці посилання прийнятними, оскільки вони є небезпідставними та можуть бути усунуті разом з тими, що передбачені ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0001697 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001697 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3