ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю обвинуваченого ОСОБА_6
з участю захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №0002980 від 19 червня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002980 від 19 червня 2014 року, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 21.06.2014 року о 13 годині, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , в ході проведення оперативної закупівлі, діючи навмисно, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, за 200 гривень збув ОСОБА_9 , паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, що згідно висновку судово-хімічної експертизи №1104 від 25.06.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом» вагою 0,5212 грама, який він придбав у невстановленої особи на території міста Харкова, більш точних даних про місце та час придбання особливо небезпечної наркотичної речовини «канабіс» не встановлено, та зберігав при собі з метою збуту.

У цей же день о 13 годині 23 хвилини, біля будинку №12-А по вулиці Ахсарова в місті Харкові, ОСОБА_9 добровільно видав працівникам міліції паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», який йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_6 .

Крім цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», діючи навмисно з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, повторно вирішив збути наркотичний засіб. Так, ОСОБА_6 30.06.2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №5, розташованому по вулиці Ахсарова в місті Харкові, в ході проведення оперативної закупівлі, за 200 гривень збув ОСОБА_9 паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, що згідно висновку судово-хімічної експертизи №1153 від 01.07.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом» вагою 0, 6352 грама, який він придбав у невстановленої особи на території міста Харкова, більш точних даних про місце та час придбання особливо небезпечної наркотичної речовини «канабіс» не встановлено, та зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, 30.06.2014 року о 22 годині 40 хвилин злочинні дії ОСОБА_6 біля будинку №5, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, були припинені працівниками міліції, якими у ОСОБА_6 було вилучено отримані від збуту особливого небезпечного наркотичного засобу «канабіс» грошові кошти в сумі 200 гривень.

01 липня 2014 року о 01 годині під час складання протоколу затримання в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_6 , 30.09.1978 року у приміщенні службового кабінету №423 СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, у останнього під час особистого обшуку з правої кишені надітих на ньому спортивних штанів сірого кольору, було вилучено паперовий згорток, з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, що відповідно висновку судово-хімічної експертизи №1185 від 04.07.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», вагою 7, 7374 грама, яку ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів придбав у невстановленої особи,більш точних даних про місце та час придбання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» не встановлено, та зберігав при собі до моменту затримання працівниками міліції 30.06.2014 року, о 22 годині 40 хвилин біля будинку №5, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, з метою подальшого збуту ОСОБА_9 .

Отже, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту, та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, а також частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту, та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно, а також частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту, та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненому повторно.

Суд, оцінивши усі надані сторонами кримінального провадження докази по справі в їх сукупності, вважає, що ОСОБА_6 підлягає виправданню за пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
У відповідності до частини 2 та 3 статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із статтею 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Пунктом 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип презумпції невинуватості, як один із основних засадничих принципів кримінального судочинства, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно частини 3 статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011, обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

У відповідності до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Відповідно до статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

При цьому, згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, атакож розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України не визнав та пояснив наступне. Нічим протизаконним не займається, за все своє життя до наркотичних засобів не мав ніякого відношення, нічого нікому не продавав, нічого не вживав. З приводу епізоду затримання може пояснити, що того вечора гуляв з собакою, коли зайшов у двір, під`їхало два автомобілі, вийшли люди з автоматом, які наділи на нього наручники, в яких він просидів до ранку. У райвідділку в кабінеті слідчого брудною ваткою провели по руках. Нічого у нього не вилучали, кишені не перевіряли, з собою були ключі, телефон, близько 80 грн. Коли його затримували, понятих не було з працівниками міліції, вони з`явились лише в кабінеті у слідчого. Його огляд при затриманні не здійснювався.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Свідок обвинувачення ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив наступне. Літом 2014 року, числа та місяця не пам`ятає, вони гуляли з товаришем на прізвище ОСОБА_11 у районі міста - Олексіївка, більш точної адреси не пам`ятає, до них підійшли працівники міліції, які показали посвідчення та попросили бути присутніми при закупівлі наркотиків без затримання. Він погодився, це було цікаво. Була особа, яку він не бачив, та яка пішла купувати наркотики та повернулася з ними. Після цього їх з товаришем повезли у райвідділок, вони сиділи чекали, розписались та пішли додому. На уточнюючі запитання свідок відповів, що вони підійшли до машини, вийшла особа, яка представилася видуманим ім`ям, його оглянули, у нього нічого не було, йому дали мічені гроші, наділи камеру, він сходив купив наркотики, повернувся, віддав, його знову обшукали. Вони розписувались в документах, не пам`ятає яких, потім з`їздили в райвідділок, знов розписались і поїхали додому. Грошові кошти, які видавали цьому закупному, були у сумі, напевно, 200 грн. Речові докази, а саме трава зелено-коричнуватого кольору, в чому вона була він не пам`ятає, при ньому опечатувались, бірки були. Передача відбувалась метрів за 30-40 від них, в дворі вдень, проте їх було видно. Сам факт передачі видно не було. Бачив ОСОБА_6 , проте як він себе вів при передачі не бачив.

Окрім пояснень єдиного свідка, у судовому засіданні в якості доказів вини обвинуваченого ОСОБА_6 зі сторони обвинувачення надано постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 01.07.2014 року, відповідно до якої об`єднано кримінальні провадження за №0002980, №0003038, №0003193; постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 24.07.2014 року, відповідно до якої об`єднано кримінальні провадження №0002980, №0003038, №0003193, №0003204. Також надано акт огляду покупця ОСОБА_9 від 21.06.2014 року, якому були видані для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «канабіс» грошові кошти в розмірі 200 грн.; протокол огляду грошових засобів від 21.06.2014 року для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу «канабіс»; протокол добровільної видачі від 21.06.2014 року паперового згортку з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у сухому подрібненому вигляді; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 20.06.2014 року; протокол оперативної закупівлі від 23.06.2014 року; протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео-контроль від 29.07.2014 року; флешка мікро СД з проведенням негласної слідчої (розшукової) дії 0 аудіо, відео-контролю за вчиненням злочину, проведеного 19.06.2014 року; протокол заходу №2 від 19.08.2014 року; висновок експерта №1104 від 25.06.2014 року, в якому зазначається, що надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 0, 5212 грам.; протокол огляду і помітки грошових засобів від 30.06.2014 року; акт огляду покупця від 30.06.2014 року; протокол добровільної видачі від 30.06.2014 року; постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.06.2014 року; протокол оперативної закупівлі від 01.07.2014 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.07.2014 року; висновок експерта №1153 від 01.07.2014 року, в якому зазначається, що надана на дослідження речовина рослинного походження, масою 0, 6934 грама, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 0, 6352 грам.; висновок експерта №1185 від 04.07.2014 року, в якому зазначається, що надана на дослідження речовина рослинного походження, масою 8, 5805 грам, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 7, 7374 грама.; висновок експерта №96 від 14.07.2014 року, в якому зазначається, що спеціальна хімічна речовина,що виявлена на поверхні грошових купюр сумою 200 гривень, спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні ватних тампонів зі змивами з долоней рук гр. ОСОБА_6 , мають спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошової купюри на поверхні фрагменту аркуша паперу; акт судово-наркологічної експертизи від 11.07.2014 року, в якому зазначено що даних про наркотичну залежність ОСОБА_6 не виявлено, у лікуванні немає необхідності; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.07.2014 року; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.07.2014 року; речові докази по кримінальному провадженню, а саме змиви з лівої та правої руки ОСОБА_6 від 30.06.2014 року, грошові купюри по 100 грн., кожна з поміткою люмінесцентного препарату, зразок люмінесцентного препарату, зразок з контрольним ватним тампоном, опечатані біркою з надписом «ЭКО УВД Харьковской обл. - Вещдок» №96л (2014).
Суд приходить до висновку, що дані докази отримані у спосіб, не передбачений вимогами статей 246, 271 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, у відповідності до положень частини 1 статті 271 КПК України, контрольована та оперативна закупка відноситься до такої слідчої (розшукової) дії як контроль за вчиненням злочину.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину з зазначенням строку її проведення.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність» передбачено, що у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно - розшукової діяльності заводиться оперативно - розшукова справа. Постанова про заведення такої справи підлягає затвердженню начальником органу Національної поліції або начальником відокремленого підрозділу територіального органу Національної поліції, органу Служби безпеки України, оперативного підрозділу органу Державного бюро розслідувань, Державної прикордонної служби України, охорони вищих посадових осіб, Служби зовнішньої розвідки України, оперативного підрозділу органів доходів і зборів, органу, установи виконання покарань чи слідчого ізолятора, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, підрозділу Національного антикорупційного бюро України або його уповноваженим заступником.

Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність» забороняється приймати рішення про проведення оперативно - розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених у цій статті.

Відповідно до частини 3 статті 9 цього Закону без заведення оперативно - розшукової справи проведення оперативно - розшукових заходів забороняється.

Матеріали кримінального провадження не містять інформації та стороною обвинувачення під час судового процесу не надано будь-яких відомостей про законність проведення таких дій щодо ОСОБА_6 , а також те, що останній раніше збував наркотичні засоби крім легендованої особи ще й третім особам, а тому за таких обставин не можна вважати доведеним, що від попередніх незаконних дій обвинуваченого могли в подальшому настати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді збуту наркотичних засобів. Матеріали, надані стороною обвинувачення не містять інформації про винесення прокурором постанов про проведення контролю за вчиненням злочину в рамках оперативно-розшукової справи. За таких обставин неможливо зробити висновок про правомірність проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів.
Відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 20.06.2014 року, винесеної старшим прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3 , проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_6 для отримання доказів злочину збуту на території м. Харкова наркотичної речовини, з відкритим фіксуванням результатів, без затримання особи та втратою грошових коштів доручено слідчому СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_12 ; безпосереднє проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки доручено громадянину ОСОБА_9 ; проведення дії з 20.06.2014 року по 20.08.2014 року.
Відповідно до статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з протоколом огляду грошових засобів від 21.06.2014 року, складеного о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_13 , 21.06.2014 року у період часу з 12:35 год. по 12:43 год. по адресу: м. Харків, вул. Котельниківська, 3, був проведений огляд грошових купюр, призначених для проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» в розмірі 200 грн. купюрами номіналом по 100 гривень.
Відповідно до акту огляду покупця від 21.06.2014 року, складеного о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_13 , 21.06.2014 року у період часу з 12:45 год. до 12:55 год. по адресу: м. Харків, вул. Котельниківська, 3, був проведений огляд ОСОБА_9 , якому доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс». На момент огляду громадянин ОСОБА_9 був одягнутий у коричневу куртку, коричневу футболку, сині джинси, сірі туфлі. В ході огляду у взутті та одязі ОСОБА_9 сторонніх предметів не виявлено. ОСОБА_9 для проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» були видані грошові кошти в розмірі 200 грн. купюрами номіналом по 100 гривень.
Суд, вирішуючи питання про допустимість даних доказів, приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання їх допустимими з огляду на те, що останні отримано не у спосіб, передбачений частиною 4 статті 246 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено у відповідності до положень статті 92 КПК України його отримання у процесуальний спосіб, тобто шляхом проведення слідчої (розшукової) дії за постановою прокурора з дотриманням тих вимог, які закон пред`являє до таких документів.

Так, дані документи не містять даних про те, чи дала свою добровільну згоду залегендована особа під ім`ям « ОСОБА_9 » на такі дії у письмовому вигляді, а протилежне свідчить про можливу залежність даної особи від працівників правоохоронного органу. Також, згідно з Інструкцією про порядок оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої наказом МВС України №023/0134, для проведення оперативної закупівлі використовуються грошові кошти МВС, СБУ та інші засоби. Їх отримання і використання здійснюється згідно з відомчими нормативними актами МВС і СБУ. У той же час, в матеріалах кримінального провадження відсутні та в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано документального підтвердження законного використання коштів МВС при оперативній закупівлі наркотичної речовини у ОСОБА_6 , а саме, відсутнє платіжне доручення, яке свідчить про видачу працівникам СБНОН видатків спеціального призначення для проведення оперативно-розшукових заходів (200 грн. для проведення оперативної закупівлі). Таким чином, за відсутності видатків спеціального призначення, оперативні працівники міліції об`єктивно не могли видати покупцеві оперативної закупівлі ОСОБА_9 грошові кошти, необхідні для проведення оперативної закупівлі та відповідно, останній об`єктивно не міг купити у обвинуваченого ОСОБА_6 наркотичну речовину. Таким чином, при розгляді матеріалів кримінального провадження відсутні дані про те, як грошові кошти були отримані для проведення оперативної закупівлі, тобто немає даних про законність їх походження.

Додані у якості доказів ксерокопії із зображенням грошових купюр суд взагалі позбавлений можливості оцінити, оскільки дані документи не можна віднести до доказів у розумінні положень статті 99 КПК України, оскільки не містять в собі ніяких зазначень на спосіб їх отримання.

Відповідно до положень статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, відповідно до протоколу добровільної видачі від 21.06.2014 року, складеного о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_13 , 21.06.2014 року у період часу з 13:14 год. по 13:23 год. по адресу: м. Харків, вул. Ахсарова, 12-А, ОСОБА_9 добровільно видав паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у сухому подрібненому вигляді. Добровільно видане поміщено в поліетиленовий пакет, який був прошитий та опечатаний біркою з підписами всіх учасників.
Відповідно до протоколу оперативної закупівлі від 23.06.2014 року, складеного о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітаном міліції ОСОБА_13 , 21.06.2014 року, було заплановано проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» в ОСОБА_6 . Після проведення закупки, паперовий згорток був поміщений в окремий поліетиленовий пакет, який був перев`язаний ниткою та опечатаний біркою.
Надаючи оцінку протоколу суд, враховуючи положення статті 252 КПК України стосовно фіксації і результатів негласних слідчих (розшукових) дій, вважає, що останній повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. В протоколі зазначаються відомості про осіб, які проводили негласні слідчі дії або були залучені до їх проведення.
Як вбачається із протоколу про хід негласної розшукової дії - оперативної закупки, ОСОБА_9 добровільно видав паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у сухому подрібненому вигляді. Однак, у порушення вимог статті 252 КПК України, дана речовина не була вказана у якості додатку до вказаного протоколу, не вказано ідентифікуючих ознак даного паперового згортку, його розміри, колір, вид, обриси та інше. Окрім того, протокол не відповідає вимогам, які пред`являються до протоколів відповідно до положень статті 104 КПК України, а саме стосовно вказання відомостей виявлених речей в результаті певної процесуальної дії, спосіб їх ідентифікації, спосіб ознайомлення учасників із змістом протоколу з боку учасників процесуальної дії, їх зауважень та доповнень, їх підписів про ознайомлення з його текстом та інше. Також у відповідності до вимог статті 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані, а також засвідчені підписами слідчого, інших осіб, які брали участь у такому виготовленні.
Таким чином, оцінюючи даний доказ з точки зору його належності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання останнього належним, оскільки він не містить даних, які б могли вказувати на існування події вчиненого кримінального правопорушення-злочину та про наявність вилученого наркотичного засобу у закупного ОСОБА_9 та проведення даної слідчої (розшукової) дії за участю понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , які вказані при добровільній видачі ОСОБА_9 паперового згортку, та акті огляду покупця від 21.06.2014 року, врученні ОСОБА_9 коштів.
Щодо доказу протоколу добровільної видачі від 21.06.2014, в якому зафіксовано, що ОСОБА_9 добровільно видав бумажний згорток з речовиною рослинного походження у сухому подрібненому вигляді, то суд не може вважати його допустимим та належним, виходячи з того, що протокол не містить в собі опису ані згортку, ані речовини та її розмірів, що на думку суду є обставиною, яка свідчить про відсутність даних, вказуючих на подію кримінального правопорушення-злочину.
Показання свідка ОСОБА_10 , який був понятим під час документування оперативної закупки від 21.06.2014 року, та допитаний в судовому засіданні як свідок не мають самостійного доказового значення, оскільки не містять відомостей щодо обставин збуту наркотичного засобу, які він сприймав безпосередньо, дані пояснення не деталізують подію кримінального правопорушення-злочину. Його показання в частині щодо особи з вигаданим іменем « ОСОБА_9 » про обставини придбання наркотичного засобу, в силу частини 7 статті 97 КПК України є неприпустимими доказами, оскільки є показаннями з чужих слів. Його показання в частині обставин документування лише дублюють інформацію, викладену у відповідних актах та протоколах, тим більше, що свідок не пам`ятає, в яких документах він ставив підпис.

Згідно протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контроль від 29.07.2014 року, складеного о/уСБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_15 вбачається, що в ході проведення заходів, щодо оперативної закупки у ОСОБА_6 слідчим суддею Апеляційного суду Харківської області винесено рішення від 19.06.2014 року про проведення оперативно - розшукових заходів з використанням технічних засобів - аудіо, відео-контроль у відношенні ОСОБА_6 21.06.2014 року покупець під вигаданими даними ОСОБА_9 зустрівся біля дому №5 по вулиці Ахсарова з ОСОБА_6 , де покупець передає грошові засоби, а ОСОБА_6 передає паперовий пакет з наркотичним засобом «маріхуана». Після чого ОСОБА_6 іде, а покупець ОСОБА_9 направляється провести добровільну видачу. При цьому, в матеріалах кримінального провадження міститься флешка мікро СД з проведенням негласної слідчої (розшукової) дії 0 аудіо, відео-контролю за вчиненням злочину, проведеного 19.06.2014 року, на який сторона обвинувачення вказує як на доказ вини ОСОБА_6 у збуті наркотичних засобів. Проте вищевказані документи не містять жодної інформації щодо того, якими технічними засобами проводилося фіксування негласних слідчих (розшукових) дій, на якому носії. Також у протоколі вказано про передачу «маріхуани», хоча без проведення відповідної судово-хімічної експертизи встановити ідентичність переданої речовини рослинного походження та наркотичного засобу «канабіс» не можливо, а тому твердження працівників правоохоронного органу є передчасним. Також рішення слідчого судді Апеляційного суду Харківського області відсутнє у матеріалах, наданих стороною обвинувачення.

Відповідно протоколу заходу №2 від 19.08.2014 року, складеного о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_15 , на підставі рішення слідчого судді Апеляційного суду Харківської області від 19.06.2014 року №3155 було отримано дозвіл на проведення оперативно-розшукового заходу зняття інформації з мобільного терміналу оператору «Лайф» номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 .
Відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.06.2014 року, винесеної старшим прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3 , проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_6 для отримання доказів злочину збуту на території м. Харкова наркотичної речовини, з відкритим фіксуванням результатів, та з затриманням особи доручено слідчому СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_12 ; безпосереднє проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки доручено громадянину ОСОБА_9 ; проведення дії з 27.06.2014 року по 27.08.2014 року.
Відповідно до протоколу огляду і помітки грошових засобів від 30.06.2014 року, складеного начальником СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_16 , 30.06.2014 року у період часу з 21:00 год. по 21:15 год. по адресу: м. Харків, вул. Ахсарова, 9 (стоянка «Геліос»), був проведений огляд грошових купюр, призначених для проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» в розмірі 200 грн. купюрами номіналом по 100 гривень. Купюри були покладені на стіл та з обох сторін за допомогою ватного тампону були оброблені спеціальним спецскладом. При включенні лампи ультрафіолетового освітлення на купюрах з`явились плями червоного кольору. З ціллю ідентифікації помітки на аркуші паперу був зроблений зразок помітки. Аркуш був поміщений в полімерний пакет, який опечатаний біркою.
Відповідно до акту огляду покупця від 30.06.2014 року, начальником СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_16 , 30.06.2014 року у період часу з 21:30 год. до 21:50 год. по адресу: м. Харків, вул. Ахсарова, 9, був проведений огляд ОСОБА_9 , якому доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс». На момент огляду громадянин ОСОБА_9 був одягнутий у сині джинси, сіру футболку, туфлі. В ході огляду у взутті та одязі ОСОБА_9 сторонніх предметів не виявлено. ОСОБА_9 для проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» були видані грошові кошти в розмірі 200 грн. купюрами номіналом по 100 гривень.
Відповідно до протоколу добровільної видачі від 30.06.2014 року, складеного начальником СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_16 , 30.06.2014 року у період часу з 22:35 год. по 22:45 год. по адресу: м. Харків, вул. Ахсарова, біля будинку №5, ОСОБА_9 добровільно видав паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у подрібненому вигляді. Добровільно видане поміщено в поліетиленовий пакет, який був прошитий та опечатаний біркою з підписами всіх учасників.
Відповідно до протоколу оперативної закупки від 01.07.2014 року, складеного начальником СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_16 30.06.2014 року було заплановано проведення оперативної закупки наркотичного засобу «канабіс» в ОСОБА_6 . Після проведення закупки, паперовий згорток був поміщений в окремий поліетиленовий пакет, який був перев`язаний ниткою та опечатаний біркою. Після чого, біля будинку №5 по вулиці Ахсарова в м. Харкові був затриманий ОСОБА_6 та доставлений в Дзержинський РВ.
Суд, вирішуючи питання про допустимість даних доказів, приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання їх допустимими з огляду на те, що останні отримано не у спосіб, передбачений частиною 4 статті 246 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено у відповідності до положень статті 92 КПК України його отримання у процесуальний спосіб, тобто шляхом проведення слідчої (розшукової) дії за постановою прокурора з дотриманням тих вимог, які закон пред`являє до таких документів.

Так, дані документи знову ж таки не містять даних про те, чи дала свою добровільну згоду залегендована особа під ім`ям « ОСОБА_9 » на такі дії у письмовому вигляді. Також, згідно з Інструкцією про порядок оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої наказом МВС України №023/0134, для проведення оперативної закупівлі використовуються грошові кошти МВС, СБУ та інші засоби. Їх отримання і використання здійснюється згідно з відомчими нормативними актами МВС і СБУ. У той же час, в матеріалах кримінального провадження відсутні та в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано документального підтвердження законного використання коштів МВС при оперативній закупівлі наркотичної речовини у ОСОБА_6 , а саме, відсутнє платіжне доручення, яке свідчить про видачу працівникам СБНОН видатків спеціального призначення для проведення оперативно-розшукових заходів (200 грн. для проведення оперативної закупівлі).Таким чином, за відсутності видатків спеціального призначення, оперативні працівники міліції об`єктивно не могли видати покупцеві оперативної закупівлі ОСОБА_9 грошові кошти, необхідні для проведення оперативної закупівлі та відповідно, останній об`єктивно не міг купити у підсудного ОСОБА_6 наркотичну речовину. Таким чином, при розгляді матеріалів кримінального провадження відсутні дані про те, як грошові кошти були отримані для проведення оперативної закупівлі, тобто немає даних про законність їх походження.

Відповідно до положень статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, відповідно до протоколу добровільної видачі від30.06.2014 року, складеного начальником СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_16 , 30.06.2014 року у період часу з 22:35 год. по 22:45 год. по адресу: м. Харків, вул. Ахсарова, біля будинку №5, ОСОБА_9 добровільно видав паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у подрібненому вигляді. Добровільно видане поміщено в поліетиленовий пакет, який був прошитий та опечатаний біркою з підписами всіх учасників.
Надаючи оцінку протоколу суд, враховуючи положення статті 252 КПК України стосовно фіксації і результатів негласних слідчих (розшукових) дій,вважає, що останній повинен відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. В протоколі зазначаються відомості про осіб, які проводили негласні слідчі дії або були залучені до їх проведення.
Як вбачається із протоколу про хід негласної розшукової дії - оперативної закупки, ОСОБА_9 добровільно видав паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження у сухому подрібненому вигляді. Однак, у порушення вимог статті 252 КПК України, дана речовина не була вказана у якості додатку до вказаного протоколу, не вказано ідентифікуючих ознак даного паперового згортку, його розміри, колір, вид, обриси та інше. Окрім того, протокол не відповідає вимогам, які пред`являються до протоколів відповідно до положень статті 104 КПК України, а саме стосовно вказання відомостей виявлених речей в результаті певної процесуальної дії, спосіб їх ідентифікації, спосіб ознайомлення учасників із змістом протоколу з боку учасників процесуальної дії, їх зауважень та доповнень, їх підписів про ознайомлення з його текстом та інше. Також у відповідності до вимог статті 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані, а також засвідчені підписами слідчого, інших осіб, які брали участь у такому виготовленні.
Таким чином, оцінюючи даний доказ з точки зору його належності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання останнього належним, оскільки він не містить даних, які б могли вказувати на існування події вчиненого кримінального правопорушення-злочину та про наявність вилученого наркотичного засобу у закупного ОСОБА_9 та проведення даної слідчої (розшукової) дії за участю понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які вказані при добровільній видачі ОСОБА_9 паперового згортку, та акті огляду покупця від 30.06.2014 року, врученні ОСОБА_9 коштів.
Стороною обвинувачення у якості письмових доказів надані також протоколи допиту свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , проте вони не можуть бути допустимими доказами в силу частини 4 статті 95 КПК України, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
В порушення частини 3 статті 23 КПК України, сторона обвинувачення не забезпечила присутність під час судового розгляду інших свідків обвинувачення ( ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Ухвали про привід свідків обвинувачення залишились проігнорованими та невиконаними, а вимога процесуального законодавства, зокрема статті 143 КПК України, про те, що у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання, була виконана лише один раз, проте уже після стадії закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.
Свідок ОСОБА_9 це особа із залегендованим ім`ям, його особу не вбачається за можливе перевірити, оскільки документів, що посвідчують таку особу суду не надано. Явка даного свідка забезпечена не була, окрім того, зі сторони обвинувачення не надано підтверджених фактів про те, що на даного свідка розповсюджуються вимоги Закону України «Про забезпечення безпеки осіб у кримінальному провадженні».
Відповідно до положень статті 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатись поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
У відповідності до вимог статті 212 КПК України, службова особа, відповідальна за перебування затриманих зобов`язана роз`яснити затриманому підстави його затримання, права і обов`язки.
Окрім того, відповідно до положень статті 213 КПК, України уповноважена особа, що здійснила затримання, зобов`язана надати затриманій особі можливість негайно повідомити про своє затримання та місце перебування близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором цієї особи; негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.07.2014 року, під час обшуку затриманої особи ОСОБА_6 у нього вилучено: з лівої кишені спортивних штанів сірого кольору грошові кошти сумою 200 грн. номіналом по 100 грн.; з правої кишені надітих на ньому спортивних штанів сірого кольору паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження.
Наданий протокол про затримання від 01.07.2014 року суд не може визнати допустимим та належним доказом, оскільки останній добуто у порушення вимог КПК України, при цьому з порушенням права ОСОБА_6 на захист та порушенням порядку проведення обшуку, передбаченого статтями 208, 223 КПК України, а саме: перед проведенням слідчої або розшукової дії особам, які беруть в ній участь роз`яснюються їх права й обов`язки, а також відповідальність, встановлена законом. Підпис ОСОБА_6 під ознайомленням його з правами як затриманого та особи, у якої буде проводитись обшук, в протоколі затримання відсутній. До запису у протоколі затримання про те, що ОСОБА_6 відмовився від підпису суд ставиться критично, оскільки в ньому відсутній запис про те, що права ОСОБА_6 роз`яснено вголос перед проведенням його обшуку або затримання в присутності понятих. Не містить протокол й роз`яснень прав понятих при здійсненні даних процесуальних дій.
Сам протокол про затримання містить перелік прав, які нібито роз`яснені ОСОБА_6 , однак його підпис про їх ознайомлення не міститься під ними, а останні викладено на окремому аркуші без зазначення часу такого ознайомлення, що на думку суду дає підстави вважати порушеним права останнього на захист та інші права, передбачені законом та здійснення подальших дій по обшуку ОСОБА_6 та отримання певних наркотичних засобів, предметів та грошей у якості доказів суд не може визнати допустимими та належними. Дані речі не містять відображення своїх ознак, які б містились в раніше вказаних процесуальних документах, як то протокол огляду покупця де нібито ОСОБА_9 вручались кошти без вказання їх ознак для проведення оперативної закупівлі, або протоколу добровільної видачі паперових згортків з речовиною рослинного походження.
Оцінюючи постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.07.2014 року; постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.07.2014 року та самі речові докази, суд вважає їх недопустимими, оскільки їх добуто у не процесуальний спосіб, з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно висновку експерта №1104 від 25.06.2014 року, надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 0, 5212 грам. На дослідження об`єкт наданий нарочним, упакованим в прозорий полімерний пакет блакитного кольору з розмірами сторін 330 мм на 245 мм, горловина якого зав`язана ниткою, кінці нитки оклеєні біркою з розмірами сторін 100 мм на 68 мм, на якій є пояснювальний напис «Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Пакунок (Речовий доказ бумажный сверток с веществом серо-зеленого цвета растительного происхождения, добровольно выданное гражданином ОСОБА_9 . Поняті: ОСОБА_19 (підпис), ОСОБА_20 (підпис) Підпис особи: ОСОБА_9 (підпис) Опечатав: о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшим капітан міліції ОСОБА_13 (підпис)». Упаковка є цілісною та забезпечує запобігання несанкціонованого доступу до об`єктів дослідження.
Відповідно до висновку експерта №1153 від 01.07.2014 року, надана на дослідження речовина рослинного походження, масою 0, 6934 грама, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 0, 6352 грам. Об`єкт доставлений на дослідження нарочним, упакованим в прозорий безбарвний пакет виготовлений з полімерного матеріалу. Горловина пакету зав`язана ниткою, кінці нитки оклеєні смужкою паперу з пояснювальним написом: «Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Пакунок (Речовий доказ) № Добровольно выданий ОСОБА_9 бумажный сверток с веществом серо-зеленого цвета 30.06.2014 року г. Харьков, ул. Ахсарова, д. 5 Поняті: ОСОБА_21 (підпис) 2. Шеломидо (підпис) Підпис особи: ОСОБА_9 (підпис) Опечатав: нач. СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області м-р. міліції (підпис) Гурьев». Упаковка не порушена та забезпечує зберігання об`єкту дослідження й запобігання несанкціонованому доступу до нього.
Згідно висновку експерта №1185 від 04.07.2014 року, в якому зазначається, що надана на дослідження речовина рослинного походження, масою 8, 5805 грам, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом». Маса «канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 7, 7374 грама. На дослідження об`єкти надані нарочним, упакованим в 1 (один) полімерний пакет синього кольору, горловина якого зав`язана ниткою, кінці нитки оклеєні біркою з розмірами сторін 105 мм на 67 мм, на якій є пояснювальний запис, виконаний від руки стійким барвником чорного кольору: «Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Пакунок (Речовий доказ) № бумажный сверток с веществом серо-зеленого цвета растительного происхождения изъятый у гр.-на ОСОБА_22 . Поняті: ОСОБА_21 (підпис) 2. Шеломидо (підпис): опечатав: о/у СБНОН Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_13 (підпис). Упаковка э цілісною та забезпечує запобігання несанкціонованому доступу до об`єктів дослідження.
Відповідно до висновку експерта №96 від 14.07.2014 року, спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні грошових купюр сумою 200 гривень, спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні ватних тампонів зі змивами з долоней рук гр. ОСОБА_6 , мають спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошової купюри на поверхні фрагменту аркуша паперу.
Проте висновки вищенаведених експертиз суд вважає не належними доказами, оскільки проводилось дослідження об`єктів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого кримінально-процесуальним законодавством України, без відібрання певних зразків для експертного дослідження у порядку, визначеному законом. Таким чином, об`єкти, які досліджувались експертом, отримані органом досудового слідства у порушення вимог КПК України та дані висновки не можуть бути прийняті судом до уваги як належний та допустимий доказ.
У відповідності до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд приходить до висновку, що обвинувачення у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, а також, незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу повторно, а також, незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу повторно, ґрунтується на результатах проведення оперативної закупки.
Частина 7 статті 271 КПК України встановлює вимогу, що прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 КПК України, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що негласні слідчі дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки проводились на підставі постанов прокурора прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3 , однак, в зазначених постановах від 20.06.2014 року, від 27.06.2014 року прокурор посилається лише на те, що матеріали кримінального провадження не містять обставин, які б свідчили про провокування ОСОБА_6 на вчинення злочину.
У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25.03.1983 року зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. На думку Суду, пункт 2 статті 6 Конвенції «вимагає …, inter allia, аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного» (рішення у справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06.12.1988 року).
Згідно частини 2 статті 246 КПК України, негласні слідчі (розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.
Чинний процесуальний кодекс України передбачає, що контрольована закупка є законною при дотриманні наступних умов: здійснення в рамках кримінального провадження щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину: проведення особою, якій надане таке право; прийняття рішення про проведення прокурором.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі «Тейшейро де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02. 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року, в якій йдеться про те, що суд повинен вживати заходів з перевірки чи не було у таких випадках факту підбурювання оскільки це, як випливає зі статті 6 Конвенції, є недопустимим. У цьому ж рішенні визначено, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Крім того, якщо діяльність негласних агентів усе ж можлива за наявності чітких обмежень та гарантій від зловживань, використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини - питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд зі свого боку повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. У такому випадку суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією (пункт 52).
При цьому, у справі «Худобін проти Росії» той же суд констатував, що Конвенцією не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела, як анонімні інформатори, якщо це виправдано характером злочину. Однак використання надалі таких джерел інформації судом для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі, коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань, зокрема коли встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно-розшукових заходів. їх здійснення та контролю за цими діями. Хоча зростання рівня організованої злочинності й потребує адекватного реагування, право на справедливий судовий розгляд справи, зокрема на належне здійснення правосуддя, поширюється на всіх осіб незалежно від тяжкості вчинених ними злочинів. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету (пункт 135).
Використовуючи такі ж критерії при постановленні рішення у справі «Ваньян проти Росії» від 15.12.2005 року, Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в цій справі мав місце факт оперативної закупівлі наркотиків, що, на його думку, було підбурюванням, хоча відповідний оперативно-розшуковий захід провела приватна особа під прикриттям, організували та контролювали його здійснення правоохоронні органи (пункти 46, 47).
Викладена вище позиція Європейського суду з прав людини прямо втілена у чинній статі 271 КПК України. Так, частина 3 вказаної статті встановлює, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Ця ж норма передбачає, що здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.
Оцінюючи дії працівників міліції, які організовували і проводили закупівлю наркотичних засобів у обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує також рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.1998 року по справі «Teixeira de Castro v. Portugal» («Тейшейро де Кастро проти Потругалії»), яким дії двох негласних працівників поліції, які придбали у заявника наркотики, були визнані такими, що спровокували кримінальну діяльність, що за інших обставин могли б і не відбутися та що суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання з боку поліції, тобто суд дійшов висновку, що працівники поліції вийшли за межі функцій негласних агентів, спровокували злочин, а тому немає жодних причин вважати, що без їхнього втручання злочин було б учинено, через що мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, вимогою статті 253 КПК України, Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.
У відповідності до частини 2 статті 99 КПК України, матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази. Проте, оперативно-розшукові заходи, проведені працівниками правоохоронного органу, у даній справі суперечили завданням оперативно-розшукової діяльності (пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави стаття 1 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», а відтак є не оперативно-розшуковими заходами, а провокацією, втіленою у форму оперативно-розшукових заходів з метою надання їм видимості легітимності.
Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року «Про посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина», обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. В зв`язку з чим судам при розгляді кожної справи необхідно перевірити, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винуватість особи увчинені злочину, отримані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнати їх недопустимим і не враховуватипри обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

Суд вважає, що докази, надані стороною обвинувачення і стосуються кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України являються не належними та не допустимими, оскільки порядок їх збирання, фіксації, поведінка працівників міліції та керованих ними осіб, яким було доручено проведення оперативних закупок, не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства України.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки основна частина із них здобута з порушенням норм чинного процесуального законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які йдеться в обвинувальному акті. Отже, суду не надано доказів, які безпосередньо підтверджують вину ОСОБА_6 у збуті наркотичного засобу за епізодами, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України не доведена. Усі сумніви при постановленні вироку суд трактує на користь обвинуваченого, оскільки стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів, які б спростували його позицію щодо обвинувачення. Оскільки не доведено, що ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення-злочин, в якому він обвинувачується, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 373 КПК України він підлягає виправданню у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз у кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів, які були надані, суд вирішує на підставі положень статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України на підставі пункту 1 частини 1 статті 373 КПК України.

Витрати, пов`язані із проведенням судово-хімічної експертизи №1104 від 25.06.2014 року, судово-хімічної експертизи №1153 від 01.07.2014 року, судово-хімічної експертизи №1185 від 04.07.2014 року віднести на рахунок держави.

Полімерний пакет, горловина якого зав`язана ниткою, вільні кінці якої закріплені смужкою паперу з відтиском штампу «ЭКО УВД Х/о - Эксп №1181», в якому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 0, 5212 грам; полімерний пакет, горловина якого зав`язана ниткою, вільні кінці якої закріплені смужкою паперу з відтиском штампу «ЭКО УВД Х/о - Эксп №1153», в якому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 0, 6352 грам; полімерний пакет, горловина якого зав`язана ниткою, вільні кінці якої закріплені смужкою паперу з відтиском штампу «ЭКО УВД Х/о - Эксп №1185», в якому знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 7, 7374 грам, які направлені на зберігання в камеру схову ВРЗ УМЗ ГУМВС України в Харківській області (квитанція про отримання на зберігання речових доказів №945 від 06.08.2014 року) після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази, а саме змиви з лівої та правої руки ОСОБА_6 від 30.06.2014 року, зразок люмінесцентного препарату, зразок з контрольним ватним тампоном, опечатані біркою з надписом «ЭКО УВД Харьковской обл. - Вещдок» №96л (2014) після набрання вироком законної сили знищити.
Грошові купюри номіналом по 100 грн., кожна з поміткою люмінесцентного препарату після набрання вироком законної сили конфіскувати.
Флешку мікро СД з проведенням негласної слідчої (розшукової) дії 0 аудіо, відео-контролю за вчиненням злочину, проведеного 19.06.2014 року після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданий 29 липня 2013 року строком дії до 29 липня 2023 року, після набрання вироком законної сили повернути законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: