УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "29" вересня 2016 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,
13.08.2013 р. право власності на належу мені земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_7 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 ; видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на її ім`я на підставі Акту про передачі майна стягувану в рахунок погашення боргу від 17.07.2013 р., затвердженого начальником Відділу ДВС Дніпровського РУЮ міста Києва.
20 лютого 2015 р. Державною реєстраційною службою України встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 скасовано запис про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку.
За результатами службового розслідування трудові відносини з державним реєстратором були припиненні. Державний реєстратор ОСОБА_6 звільнений.
ОСОБА_4 повідомила, що не укладала жодних угод, щодо відчуження нерухомого майна (садового будинку, господарські будівель та споруд), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Не видавала третім особам жодних доручень на вчинення від її імені дій та не надавала згоди на виготовлення третіми особами (у тому числі ОСОБА_7 ) технічної документації на садовий будинок.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного:
Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, зокрема на тимчасово вилучене майно, яке є предметом кримінального правопорушення або зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Однак, слідчий в судове засідання не з`явився та не навів достатніх підстав для накладення арешту на вище вказане майно.
Також, відповідно до чинних норм КПК України дане клопотання не відповідає загальним вимогам складання клопотань, а саме до даного клопотання додані документи, які взагалі не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 167, 170 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: