АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/1661/15-к
Провадження №11-кп/791/234/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 15КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року березня місяця «31» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючої судді:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
З участю прокурора: захисника: обвинуваченого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000458 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у провадженні на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком:
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України;
уродженця с. Кошари Бериславського району Херсонської області;зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;судимостей не має,-
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15; ч. 1 ст. 185 КК України та виправдано за відсутністю складу злочину.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 10 березня 2015 року близько 17.00 годин, перебуваючи на території Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, поза межами населеного пункту, на відстані близько 2 км. від с. Петрівка Голопристанського району Херсонської області, шляхом вільного доступу, без відповідного дозволу, використовуючи вантажний автомобіль « САЗ 3507 Газон», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та використовуючи фізичну працю своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виконав всі дії, які вважав необхідними для крадіжки піску на території земельної ділянки, розташованої в контурі № НОМЕР_2 за межами населених пунктів Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, в кількості 6 тон 500 кілограм, який відповідно до висновку експерта № 586 від 10.04.2015 року відноситься до різновидів кварцово шпатового мілкого, середньо засміченого, не карбонатного піску,вартістю 120 гривень за тонну, на загальну суму 780 гривень, який згідно постанови КМУ від 12.12.1994 року №827 ( в редакції постанови від 28.12.2011 року № 1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» віднесено до корисних копалин місцевого значення, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції в момент завантаження автомобіля, чим спричинив державі в особі Голопристанської районної державної адміністрації збитки на суму 780 гривень.
В апеляційній скарзі:
-з доповненнями прокурор у провадженні у суді першої інстанції, не погоджуючись з вироком місцевого суду, вважає його незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог вказує, що хоча обвинувачений ОСОБА_8 своєї винності у вчиненні злочину не визнав, вона повністю доведена наявними у провадженні доказами у їх сукупності, які судом безпідставно не прийнято до уваги. Посилається на те, що у мотивувальній частині вироку судом взагалі не зазначено мотивів, з яких він відкидає речові докази, надані стороною обвинувачення. Не погоджується з висновком суду про те, що, ніби - то, викрадений ОСОБА_8 пісок не може бути предметом злочину. Вказує на те, що суд першої інстанції не навів жодних нормативно правових обґрунтувань своїх висновків. В обґрунтування доповнених апеляційних вимог посилається на те, що головуючий по провадженню суддя ОСОБА_1 , перебуваючи в нарадчій кімнаті, 29.12.2015 року проводила судові засідання по п`яти цивільним справам, тим самим порушивши таємницю нарадчої кімнати, а крім того, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 прокурором не зазначено потерпілого, яким є держава в особі Голопристанської райдержадміністрації. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження призначити до нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю доповідача; міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про виправдання ОСОБА_8 за ст. ст. 15 ч. 2; 185 ч. 1 КК України за відсутністю в його діях складу вказаного злочину, є належним чином мотивованими, а вирок суду законним та обґрунтованим.
Згідно ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Більш того, предметом абсолютної більшості злочинів проти власності закон визначає майно - речі матеріального світу, яким притаманні специфічні ознаки фізичного, економічного та юридичного характеру.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України.

Але пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, і спростовується наступним.

У змісті процедури кваліфікації злочинів проти власності та їх відмежування від суміжних злочинів, насамперед, необхідно враховувати і встановлювати ознаки, відмінності, якими ці злочини відрізняються між собою і свідчать про їх специфічні (індивідуальні) риси та якості і на цій підставі проводити розмежування між ними.
Головними із вказаних ознак визнаються об`єкт і предмет злочину.
Насамперед, предмет розкрадання це предмет матеріального світу, що може бути вилучений з фондів власника або іншого законного власника й звернений на користь окремих осіб, тобто він повинен мати фізичну ознаку.
Предметом крадіжок можуть бути тільки товарно-матеріальні цінності, що володіють економічною властивістю вартості і її грошовим вираженням ціною, а також гроші, як особливий товар, що представляє собою загальний еквівалент будь-яких інших видів майна.
Домінуючим підходом у відмежуванні злочинів проти власності від злочинів проти довкілля за предметом злочину визнається концепція трудового вкладу (внеску) людини у створення цих предметів у процесі виробництва матеріальних благ. Із цієї причини не можуть бути предметом розкрадання природні ресурси й інші об`єкти, у які не вкладена праця людини.
Зокрема, згідно зі ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, тому предметом злочинів проти власності не можуть виступати природні багатства в їх природному стані - блага, які, хоч і мають об`єктивну цінність, проте не створені повністю або частково працею людини. Протиправне обернення таких об`єктів у свою власність за наявності підстав може розглядатися як злочини проти довкілля. Проте такі саме дії щодо природних об`єктів, які вилучені з природного стану завдяки вкладеній праці людини, розглядаються залежно від способу посягання як викрадення чи інший злочин проти власності, що в даному конкретному випадку відсутнє.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2; ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки його дії носили характер відкритого привласнення піску, який не був вилучений з природного стану та не створений працею людини, тому не може бути предметом злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2; ч. 1 ст. 185 КК України, що інкриміновано обвинуваченому.
Таким чином, надані стороною обвинувачення докази винності ОСОБА_8 , а саме: покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколи огляду місця події від 10.03.2015 року та від 26.03.2015 року з фототаблицями, протокол огляду предмета,висновки експертиз №586 від 10.04.2015 року та № 1813 від 20.05.2015 року, довідки Новософіївської сільської ради, суд правильно, на думку колегії суддів, не прийняв до уваги при ухваленні вироку, оскільки дії обвинуваченого носили характер відкритого привласнення піску, який не був вилучений з природного стану та не створений працею людини, він не може бути предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а тому обвинувачений вірно виправданий у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину. Докази належності земельної ділянки, з якої здійснено вивезення піску будь якій особі, органу місцевого самоврядування чи державі, цільового призначення цієї земельної ділянки, висновки судової експертизи щодо визначення якісних характеристик предмету злочину ( грунт чи пісок) та його кількості, розміру заподіяної злочином шкоди, стороною обвинувачення суду не надано. З цих же підстав доводи прокурора про те, що в обвинувальному акті прокурором взагалі не зазначено потерпілого, яким є держава в особі Голопристанської райдержадміністрації в даному конкретному випадку є неспроможними та такими, що істотного значення не мають.
Окрім того, в обвинувальному акті таки зазначено, що цивільний позов заявлено Голопристанською райдержадміністрацією, представником якої є ОСОБА_11 та що вбачається із цивільного позову ( а. п. 3;4). А тому колегія суддів не визнає настільки це процесуальним порушенням, яке б зумовило скасування по суті вірного, обґрунтованого та законного виправдувального вироку.
Посилання у доповненнях до апеляційної скарги прокурора на порушення суддею ОСОБА_1 , головуючою по даному кримінальному провадженню, таємниці нарадчої кімнати зумовило проведення службової перевірки у Голопристанському районному суді Херсонської області, за результатами якої такого, про що зазначено прокурором, не підтверджено, оскільки вказані у доповненнях до апеляційної скарги цивільні справи у зазначений ним час даним суддею не розглядалися.
Будь-яких істотних порушень кримінального та кримінального процессуального законодавства, які б тягли безумовне скасування вироку, суд першої інстанції не допустив, а апелянт не навів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора - залишити без задоволення.
Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, і може бути оскаржена учасниками судового розгляду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді ( підписи)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_12 Черства