Справа № 686/8821/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , колишнього військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, механіка радіотелефоніста радіостанції взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, механіком радіотелефоністом радіостанції взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 22.01.2016 року близько 10 год. 00 хв. самовільно залишив (в умовах особливого періоду) розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та по 08.02.2016 року до моменту з`явлення у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) проводив свій службовий час на власний розсуд, тим самим самовільно припинив виконувати свої конституційні обов`язки щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України у вказаний проміжок часу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно у вищевказаний час він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби (в умовах особливого періоду), без дозволу командування, 22.01.2016 року самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та по 08.02.2016 року до місця служби так і не повернувся, проводячи службовий час на власний розсуд.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення.
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання. При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, відсутні обставини, які б обтяжували йому покарання, відповідно до службової характеристики від 26.01.2016 року посередньо характеризувався.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у мінімальному розмірі.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя