Справа № 163/363/16-к
Провадження № 1-кп/163/24/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м.Любомль
Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника служби в справах дітей Любомльської райдержадміністрації ОСОБА_9 ,

інспектора Любомльського ВП ГУНП ОСОБА_10 ,

педагога ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження №0000496 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, учня Любомльського професійного ліцею, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
Неповнолітній ОСОБА_7 , 09 грудня 2015, близько 17 години, перебуваючи у роздягальні майстерні Любомльського професійного ліцею, що знаходиться у м. Любомль Любомльського району, Волинської області, вулиця Брестська, 11, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з кишені куртки ОСОБА_4 , таємно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GT-S7262» вартістю 1056,67 грн. в комплекті із сім-картою оператора мобільного зв`язку «КиївСтар» та наручний годинник марки «LORUS» вартістю 320,00 грн. належні останньому, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1376,67 грн.
Винуватість ОСОБА_7 підтверджена такими доказами.

Сам обвинувачений у судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що 09.12.2015 року він зайшов у роздягальну майстерні Любомльського професійного ліцею та вирішив викрасти мобільний телефон марки «SAMSUNG» і наручний годинник марки «LORUS», які належать ОСОБА_4 , де з куртки останнього вийняв з кишені сенсорний мобільний телефон та годинник. Вказані речі він заховав під дерев`яними колодами у майстерні ліцею. Коли йому стало відомо, що ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів із заявою про крадіжку ОСОБА_7 взяв напередодні заховані телефон і годинник та положив їх у кишеню куртки ОСОБА_12 .. Наступного дня, обвинувачений розповів про вчинення крадіжки.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що 09.12.2015 року коли він повернувся із навчання близько 17 год. та почав переодягатися то виявив відсутність телефону та годинника у куртці.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що він працює майстром у Любомльському професійному ліцеї 10.12.2015 року йому від працівників поліції стало відомо, що у ОСОБА_4 викрали мобільний телефон та годинник у роздягальні майстерні. Цього ж дня, коли учні переодягалися, ОСОБА_14 виявив у кишені своєї куртки годинник та телефон, які належали ОСОБА_4 , про що ОСОБА_13 повідомив працівників поліції.

Протоколами огляду місця події від 11.12.2015 року підтверджено об`єктивність показів обвинуваченого та потерпілого, щодо місця та способу вчинення кримінального правопорушення.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.12.2015 року визнано мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GT-S7262» та наручний годинник марки «LORUS» речовими доказами в кримінальному провадженні №0000496.

Висновком експерта Волинського НДЕКЦ від 25.09.2015 року № 36 стверджено, що середня ринкова вартість станом на 09.12.2015 року бувшого у користуванні мобільного телефону марки «SAMSUNG», моделі «GT-S7262» складала 1056,67 грн. та наручного годиннику марки «LORUS» складала 320 грн. При цьому, вартість сім-картки не встановлено, оскільки дане питання виходить за межі компетенції експерта товарознавця, а тому підлягає виключенню з обвинувального акта посилання на її вартість у розмірі 20 грн.
Висновком експерта Волинського НДЕКЦ від 14.01.2016 року № 584 стверджується, що чотири сліди пальців рук, вилучені під час ОМП 11.12.2015 року по факту крадіжки майна ОСОБА_4 з приміщення майстерні Любомльського професійного ліцею в м. Любомль залишені пальцями рук ОСОБА_7 ..

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який являється інвалідом, позитивно характеризується по місцю проживання та посередньо по місцю навчання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений, з`явився зі зізнанням та щиро кається у вчиненому, добровільно відшкодував завданий збиток та вчинив злочин в неповнолітньому віці.

Обтяжуючі покарання обставини обвинуваченому не інкримінувались і по справі вони не встановлені.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягуються до кримінальної відповідальності з врахуванням положень розділу XV КК України, у вигляді позбавленні волі.

В судових дебатах захисник обвинуваченого заявив про доцільність застосування до останнього примусових заходів виховного характеру на підставі ст.105 КК України. Таку позицію підтримали потерпілий його законний представник, обвинувачений, його законний представник та інші учасники процесу.

Вирішуючи це питання, суд приходить до такого висновку.

Обвинувачений уперше засуджуються за злочин середньої тяжкості і щиро кається у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає у повній сім`ї.

Враховуючи ці обставини, а також характер і зміст обвинувачення, суд вважає, що неповнолітній на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а тому є всі підстави для застосування до нього в порядку ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру.

Судові витрати у розмірі 797,94 гривень, оскільки обвинувачений є неповнолітнім та не має самостійного доходу, слід стягнути в дохід держави з законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялось.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість місяців.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного судом покарання і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження і передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком до досягнення неповнолітнім 18-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 797 (сімсот дев`яносто сім) гривень 94копійки процесуальних витрат за залучення експертів.

Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг» із сім-картою «КиївСтар» та годинник марки «Lorus» які передані на зберігання ОСОБА_4 передати останньому у повне користування та розпорядження, сліди рук, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити в останньому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його законному представнику та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1