Справа № 367/7653/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/706/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 26.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000292 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків,
В С Т А Н О В И Л А:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 09.06.2015 року щодо ОСОБА_10 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору.
Вказаною ухвалою також відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 щодо зміни виду запобіжного заходу ОСОБА_10 та повернуто скаргу захисника на дії слідчого.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не містить місця складення обвинувального акту в ньому зазначено лише місто (населений пункт), де відбувалася така процесуальна дія. Також в обвинувальному акті не зазначено зрозумілого обвинувачення, оскільки в ньому не вказано у вчиненні якого злочину обвинувачується ОСОБА_10 міститься лише обвинувачення у вчиненні певних дій.
Відсутня також правова кваліфікація кримінального правопорушення, замість того вказано який злочин вчинив ОСОБА_10 , що не відноситься до компетенції слідчого чи прокурора рішення про наявність вини у скоєнні злочину чи її відсутність вирішує суд під час ухвалення вироку.
Не зазначено також чи обвинувачується ОСОБА_10 , в отриманні неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, як зазначено у кваліфікації дій при визначенні прокурором обставин, що встановлені досудовим розслідуванням. Якщо так, то де, коли, за яких обставин було вчинено вимагання.
До того ж, в обставинах, встановлених на досудовому слідстві визначено, що обвинувачений вимагав і отримав неправомірну винагороду за вирішення питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, в той час, як він обвинувачується у отриманні неправомірної вигоди за підготовку документів, необхідних для розгляду спеціальною лікарською комісією.
Таким чином обвинувальний акт містить суперечності, які необхідно усунути.
Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2016 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити нову ухвалу, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 , повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 , є логічним і конкретним та відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому відсутні будь-які порушення та дотримані норми КПК України.
Звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, відомості про потерпілого не зазначались у зв`язку з його відсутністю, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, зазначену дату та місце складання та затвердження обвинувального акта.
Обвинувальний акт підписано слідчим та прокурором, який його затвердив, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України.
На думку прокурора, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, викладені в ухвалі судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2016 року, є безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 п.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, якими серед іншого є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Так, зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_10 вбачається, що прокурором при його складанні не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, а саме, обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, сформульоване в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 обвинувачення суперечить змісту викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме, з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_10 вимагав від ОСОБА_12 сплатити йому грошові кошти за вирішення питання про його ( ОСОБА_12 ) дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку з тяжкими хворобами. При цьому сформульоване щодо ОСОБА_10 обвинувачення не містить зазначення того, яким чином органом досудового розслідування були кваліфіковані вказані дії Макарова та чи підпадають вказані дії під кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, обвинувальний акт не містить точного формулювання того, чи міг ОСОБА_10 відповідно до визначених посадових обов`язків саме як начальник багатопрофільної лікарні при Бучанській виправній колонії №85 вирішувати питання про звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання за хворобою. Також з обвинувального акту не зрозуміло, які ж саме дії, вчинені ОСОБА_10 , підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, прийняте судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 прокурору, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, підстави для зміни чи скасування ухвали суду відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.
Судді