Справа № 136/192/15-к
У Х В А Л А
про звільнення від кримінальної відповідальності
"20" вересня 2016 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000019 від 07 жовтня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої директором ПП «Глорія», одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане кримінальне провадження.

03.03.2016 року, в порядку визначеному ст.338 КПК України, прокурор, з метою зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої вніс до суду обвинувальний акт, в якому сформулював змінене обвинувачення з ч. 2 ст.172 КК України на ч.1 ст.172 КК України стосовно ОСОБА_3 .

Відповідно до зміненого обвинувачення, ОСОБА_3 органами досудового розслідування обвинувачуються у тому, що вона, являючись засновником та директором приватного підприємства «Глорія», яке розташоване в м. Липовець по вул. Щорса, 1, Вінницької області, здійснюючи управління підприємством та, будучи уповноваженою на підставі статуту самостійно вирішувати всі питання діяльності підприємства, без доручення діяти від імені підприємства, визначати головні напрямки його діяльності, затверджувати плани та звіти про їх виконання, розпоряджатися майном підприємства, укладати договори, видавати доручення, відкривати в установах банку розрахункові та інші рахунки, користуватися правом розпорядження засобами, встановлювати розміри, форми та порядок внесення Засновником внесків до статутного фонду, приймати рішення про участь в асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях, а також в інших господарських товариствах, затверджувати локальні акти підприємства, виносити рішення про притягнення до дисциплінарної, майнової відповідальності посадових осіб підприємства, його філій та представництв, вирішувати інші питання діяльності підприємства, представляти його у відносинах з усіма підприємствами, організаціями, установами, громадянами, має право першого підпису фінансово-господарських документів, укладати угоди, контракти, в тому числі і зовнішньоекономічні, видавати довіреності, здійснювати прийняття та звільнення працівників підприємства, видавати накази, розпорядження та вказівки обов`язкові для всіх працівників підприємства, знайомиться з даними бухгалтерського обліку та звітності, підписувати баланс підприємства, грубо порушила законодавство про працю, яке полягало у тому, що ОСОБА_3 , діючи умисно, у січні 2013 року прийняла на роботу без укладення трудового договору та з січня 2013 року по серпень 2014 року використовувала працю найманого працівника ОСОБА_6 , якій виплачувала заробітну плату без сплати податків та інших загальнообов`язкових платежів. З часу прийняття на роботу ОСОБА_6 працювала продавцем у магазині «Світ продуктів» в АДРЕСА_1 з понеділка по неділю з 07.30 год. до 22.00 год. через тиждень чергуючись із продавцем ОСОБА_7 , у відділі горілка-тютюн», тобто понад 40 годин робочого часу на тиждень, працювала у вихідні дні та отримувала заробітну плату один раз на тиждень в залежності від виторгу в середньому 800 грн. в тиждень.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушила вимоги: ст. 2 КЗпП України основні трудові права працівника; ст. 21 КЗпП України не уклала трудового договору (угоду) із працівником, за яким працівник зобов`язувався виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язувався виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, і угодою сторін; ст. 22 КЗпП України не забезпечила гарантії при укладенні, зміні та припиненні трудового договору; ст. 24 КЗпП України не уклала трудовий договір у обов`язковій письмовій формі; ст. 44 КЗпП України позбавила права працівників на вихідну допомогу; ст. 48 КЗпП України не вносила записи в трудову книжку, яка являється основним документом про трудову діяльність працівника; ст.50 КЗпП України порушила нормальну тривалість робочого часу працівника, що полягало у перевищенні 40 годин на тиждень; ст. 52 КЗпП України не встановила п`ятиденний і шестиденний робочий тиждень та тривалість щоденної роботи; ст. 53 КЗпП України не скорочувала на одну годину як при п`ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні тривалість роботи на передодні святкових, неробочих і вихідних днів; ст. 68 КЗпП України порушила право працівника на вихідні дні; ст. 72 КЗпП України порушила право працівника на компенсацію за роботу у вихідний день; ст. 73 КЗпП України порушила право працівника на компенсацію за роботу у святкові дні; ст.. 74 КЗпП України порушила право працівника на щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати; ст. 83 КЗпП України порушила право на грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки; ст. 107 КЗпП України порушила порядок оплати роботи у вихідні та святкові дні; ст. 253 КЗпП України позбавила права працівника загальнообов`язкового державного соціального страхування; ст. 256 КЗпП України позбавила права працівника на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, а також за вислугу років.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 172 КК України, тобто грубе порушення законодавства про працю.
В судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття даного кримінального провадження стосовно його підзахисної та просив суд звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінуються, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримала з підстав, що у ньому наведені та дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та із закриттям кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо закриття провадження у справі та звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачену, оскільки для цього наявні усі передбачені законом підстави.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи шляхом направлення судового виклику.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ґрунтується на нормах закону, а відтак підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.12 КК України, злочин, який інкримінуються обвинуваченій, що передбачений ч.1 ст.172 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло два роки.
Відповідно до ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
В постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства та суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з дня вчинення якого минуло понад два роки, обвинувачена не ухилялись від слідства та суду та не вчинила нового злочину, тому є правові підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

В п.20 постанови №12 від 23.12.2005 року, зазначено, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Судом встановлено, що цивільний позов потерпілого у кримінальному провадженні ухвалою суду від 17.06.2015 року залишено без розгляду та роз`яснено її право на звернення до суду із позовом в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у справі відсутні.

Судом також встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявне клопотання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 про відшкодування витрат по викликах до суду, які складаються із: витрат на проїзд з місця проживання до місцезнаходження суду; добових за кожен день, перебування в судових засіданнях; компенсації за відрив від звичайних занять.

Статтею 122 ч.3 КПК України, передбачено, що потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за відрив від звичайних занять визначається пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ст.126 КПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України N 710 від 01 липня 1996 року затверджена Інструкція про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів.

Відповідно до п.1 та п.3 цієї Інструкції, сума компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати її розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

Виплати компенсації (відшкодування) особі за відрив від звичайних занять і за проведену роботу провадяться за постановою (ухвалою) органу, який зробив виклик. У постанові (ухвалі) зазначаються вихідні дані для визначення суми винагороди (конкретний розмір винагороди у межах зазначених норм, та час, затрачений нею у зв`язку з явкою за викликом і на виконання даного їй завдання).

В п.7 Інструкції, визначено, що у кримінальних провадженнях виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не додали до клопотань жодних проїзних документів, які б підтверджували понесені ними витрати на проїзд до місця за судовим викликом і назад до місця постійного проживання на підставі яких було б можливо провести розрахунки.

Що ж стосується компенсації (відшкодування) особам добових та витрат за відрив від звичайних занять, то судом зроблено наступні розрахунки.

Відповідно до п.4 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, при відрядженні працівника строком на один день або в таку місцевість, звідки працівник має змогу щоденно повертатися до місця постійного проживання, добові відшкодовуються як за повну добу. Граничний розмір таких витрат у 2016 році складає 0,2 рoзміру мінімальної заробітної плати, вcтановленої зaконом на 1 січня пoдаткового (звітного) року та становить 275, 60 гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 приймала участь у судових засіданнях:

- 24.02.2015 року з 12:06 - 12:11 години;

- 11.03.2015 року з 10:13 10:49 години;

- 05.05.2015 року з 15:05 16:03 години;

- 04.06.2015 року з 10:04 10:07 години;

- 17.06.2015 року з 11:06 12:32 години;

- 01.04.2016 року з 12:32 12:36 годину;

Свідок ОСОБА_8 перебував у судовому засіданні за викликом 05.05.2015 року з 15:05 16:03 години.

Приблизний час на дорогу потерпілого та свідка від їх місця проживання до місцезнаходження суду в одну сторону (с. Воловодівка, Немирівського району Вінницької області) становить 1,5 години. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», мінімальна погодинна заробітна плата в Україна станом на 01 січня календарного року становить 8, 29 грн.

Із проведеного судом розрахунку встановлено, що у відшкодування компенсації витрат за відрив від звичайних занять потерпілій за 21 годину 11 хвилин слід виплатити 175, 60 гривень, та добові 6 х 275,60 гривень, а свідку за 3 години 58 хвилин 28,92 гривень та добові 275, 60 гривень х 1 день.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченої не обирались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 49 ч.1, 296 ч.2 КК України, ст.122, 124, 125, 284, 285, 288, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №за №0000019 від 07 жовтня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.172 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виплатити ОСОБА_9 за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України суму компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять та добові у розмірі 1 653 (одна тисяча шістсот п`ятдесят три) гривні 20 коп..

Виплатити ОСОБА_8 за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України суму компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять та добові у розмірі 304 (триста чотири) гривні 92 коп..

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1