Справа №198/803/15-к
Провадження №1-кп/0198/9/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.03.16 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровськоїобласті кримінальнепровадження на підставі угоди про примирення №0000227 внесене в ЄРДР 04.07.2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Добропілля Донецької області, проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого головою селянського фермерського господарства «Людмила», не маючого утриманців, не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
На початку липня 2014 року, точної дати досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 6,6445 га (земельний пай АДРЕСА_2 і призначеній для вирощування сільськогосподарської продукції, фермерським господарством «Зоря» посіяно озиму пшеницю 2 класу, вирішив здійснити таємне викрадення чужого майна (даної пшениці).
З метою реалізації злочинного умислу, 03.07.2014 року ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, звернувся до ОСОБА_7 , в користуванні якого був вантажний автомобіль марки «Інтернаціональ» та до невстановленої досудовим розслідуванням та під час судового розгляду особи (комбайнера), в користуванні якого був комбайн марки «Клас» для здійснення збору та вивезення чужого майна (врожаю). При цьому, ОСОБА_5 не повідомив ОСОБА_7 та невстановлену особу (комбайнера) про той факт, що дана пшениця йому не належить.
03.07.2014 року, в період часу з 16:30 до 17:30 годин, ОСОБА_5 за допомогою невстановленої особи (комбайнера) та ОСОБА_7 , таємно, шляхом вільного доступу, здійснив збір на зазначеній вище земельній ділянці врожаю озимої пшениці 2 класу в кількості 231,9 центнерів, вартість якої за 1 кг. складала 2,25 грн., після чого вивіз її, тим самим, довівши до кінця таємне викрадення чужого майна (крадіжку), заподіявши ФГ «Зоря» шкоду на суму 52175,93 грн.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
09 березня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
Згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 визначили, що вартість матеріальної шкоди завданої злочином Фермерському господарству «Зоря» складає 52175,93 грн., дані кошти підлягають перерахуванню на рахунок вказаний представником потерпілого. Сторони визначилися, що після перерахування вказаної суми, ФГ «Зоря» вважатиме матеріальні збитки завдані їй даним злочином повністю відшкодованими і відмовиться від поданого в межах кримінального провадження цивільного позову.
25 січня 2016 року узгоджена сторонами угоди сума (52175,93 грн.) була внесена обвинуваченим на рахунок наданий представником потерпілого, дану обставину він (представник потерпілого) підтвердив в судовому засіданні, до матеріалів провадження долучено копію підтверджуючого документу (квитанції).
В угоді сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком з обов`язками не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Представник потерпілого та обвинувачений ОСОБА_5 просили суд ухвалити обвинувальний вирок яким затвердити угоду про примирення і призначити ОСОБА_5 узгоджене покарання.
Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.
Вислухавши думку представника потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 прокурора, дослідивши відомості щодо особи обвинуваченого, докази протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а.м.к.п. 71-74), свідка ОСОБА_7 (т. 1 а.м.к.п. 147-149), протокол огляду місця події (т. 1 а.м.к.п. 27-65), довідку видану ФГ «Зоря» про те яку культуру було вирощено на ділянці №51/2, рівень її врожайності та вартість (т. 1 а.м.к.п. 70), висновок судової товарознавчої експертизи (т. 1 а.м.к.п.97-99), ухвалу слідчого судді про арешт майна (т. 2 а.м.к.п. 134-135), перевіривши наявність повідомлення про підозру, котрі містяться в матеріалах кримінального провадження, допитавши обвинуваченого, суд приходить до висновку, що укладена між представником потерпілого і обвинуваченим 09 березня 2016 року угода про примирення підлягає затвердженню вироком з призначенням ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого; угода про примирення між потерпілим, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості; укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.
Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України.
Угода про примирення укладена щодо злочину середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише інтересам потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема, обмеження процесуальних прав обвинуваченого у відповідності до п.1 ч.1, ч.2 ст.473 КПК України, обмеження процесуальних прав потерпілого у відповідності до п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, розмір та вид узгодженого покарання, наслідки невиконання угоди.
ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорюючи час, місце, мотив вчинення злочину, інші обставини злочину, зокрема обсяг та вартість викраденого, погодився з призначенням йому узгоджених виду та міри покарання.
Укладення угоди, в чому суд переконався під час судового засідання, є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, котрий раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не вбачається.
Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань не встановлено, оскільки як пояснив потерпілий, що в свою чергу не заперечував і обвинувачений, ОСОБА_5 на даний час шкоду, завдану злочином, відшкодував у повному обсязі.
Зважаючи на те, що представник цивільного позивача в судовому засіданні просив залишити позов без задоволення та у зв`язку з фактичним відшкодуванням завданої злочином матеріальної шкоди (в узгодженому сторонами угоди розмірі, який відповідає розміру зазначеному в обвинувальному акті), цивільний позов підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 09 березня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком, поклавши на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .
Цивільний позов Фермерського товариства «Зоря» до ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому та представнику потерпілого.

Суддя: підпис: ОСОБА_1