Справа № 177/2833/14-к
1-кп/214/36/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

за участю потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

за участю захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

за участю обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 001492 за обвинуваченням:

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянин України, уродженця смт. Іультін, Магаданської області, Росія, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, раніше судимого: 10.02.2003 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 289 70 КК України, до 7 років позбавлення волі, звільнений 19.02.2008 року, за постановою Жовтоводського міського суду від 11.02.2008 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 25 днів; 22.12.2009 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнений 25.06.2013 року на підставі ст. 81 КК України, за постановою Синельниківського міського суду умовно достроково на не відбутий строк 3 місяці 13 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч. 2, 186 ч. 2, 152 ч. 1, 153 ч.1 КК України,

- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, з повною загальною середньою освітою, одруженого, дітей не маючого, не працюючого, інваліда I групи, раніше судимого 30.08.2000 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.08.2000 року з залу суду на підставі Закону України «Про амністію», 08.07.2009 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з 12.06.2010 року з Нікітської ВК (№87) за постановою Нікітського районного суду м. Горлівка Донецької області від 04.06.2010 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 17 днів, 30.05.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки, 10.06.2014 року на підставі ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звільнений від покарання згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року. зареєстрованого: АДРЕСА_2 . мешкає за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 27 ч.3, 146 ч.2, 27 ч.3, 186 ч.2 КК України,
- ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, раніше судимого: 15.05.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, 22.02.2006 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 років позбавлення волі, частково приєднано не відбутий строк 6 місяців позбавлення волі за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2005р. та остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.01.2009 року на підставі ст. 81 КК України, за постановою Жовтоводського міського суду умовно достроково на невідбутний строк 1 рік 7 місяців 13 днів, 11 вересня 2014 року Довгинцівським районним судом за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, 5 липня 2016 року ухвалою Довгинцівського районного суду звільнений від призначеного покарання, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 186 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_18 , будучи раніше судимий за умисні корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену у встановлений законом строк судимість, знову скоїв умисне кримінальне правопорушення.

ОСОБА_17 , будучи раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену у встановлений законом строк судимість, знову скоїв умисне кримінальне правопорушення.

ОСОБА_19 , будучи раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену у встановлений законом строк судимість, знову скоїв умисне кримінальне правопорушення.

Так, 2 червня 2014 року, ОСОБА_18 , маючи намір помститися за порізані напередодні автомобільні шини на автомобілі марки «Мітсубіші Галант» р/н НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, припустив, що зіпсувати шини вищевказаного автомобіля, на прохання колишньої його співробітниці ОСОБА_11 , з якою в нього були неприязні відносини, могли раніше йому знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . З цією метою ОСОБА_18 , вважаючи, що за його заявою до правоохоронних органів України, на які відповідно до законодавства України, покладено обов`язок захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, осіб за вказаний вчинок не покарають, вирішив знайти їх та покарати самостійно, при цьому вжити заходів щодо компенсації пошкодженого майна.

Розуміючи, що внаслідок наявної в нього інвалідності, він буде неспроможний особисто впливати одночасно на декількох осіб, ОСОБА_18 , заздалегідь розробив план помсти, та вирішив залучити до нього в якості помічника свого знайомого ОСОБА_17 , тому в цей же день звернувся до останнього із зазначеною пропозицією.

2 червня 2014 року в денний час, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 зустрілися і під час зустрічі останній був ознайомлений з розробленим ОСОБА_18 планом протиправних дій, з метою помсти спрямованої на покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , згідно якого останніх треба було із застосуванням фізичної сили позбавити можливості вільно пересуватись і з метою залякування вивезти за територію м. Кривого Рогу, щоб створити обстановку безпорадності та забезпечити відсутність очевидців протиправних дій, і змусити компенсувати зіпсовані автомобільні шини на автомобілі марки «Мітсубіші Галант» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 . При цьому, ОСОБА_17 погодився отримати від ОСОБА_18 грошову винагороду за участь у протиправних діях, тим самим попередньо вступив у злочинну змову з ОСОБА_18 .

Після чого, ОСОБА_17 , діючи умисно та переслідуючи корисну мету, маючи на увазі план викладений ОСОБА_18 , запропонував останньому для більшої вірогідності виконання наявного умислу, залучити до їхніх сумісних дій свого знайомого ОСОБА_19 , та отримавши від останнього згоду на участь у викраденні людей, вступили між собою в злочинну змову та розробивши план сумісних дій, розподілили між собою злочинні ролі.

Так, ОСОБА_17 , 3 червня 2014 року, приблизно о 10:00 годині, реалізуючи злочинний намір та діючи умисно, згідно заздалегідь розробленого плану спрямованого на викрадення двох осіб, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на автомобілі «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 , достовірно знаючи місце перебування ОСОБА_10 , прибули на територію автосервісу, розташованого по АДРЕСА_5 , де працював ОСОБА_10 . В той час як ОСОБА_18 , згідно розподілених злочинних ролей, залишився за кермом свого автомобіля, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 , діючи згідно злочинного плану, зайшли у приміщення автосервісу, підійшли до ОСОБА_10 , та схопивши його за одяг та руки, позбавили останнього можливості вільно рухатись та чинити опір. Із погрозою застосування насильства ОСОБА_17 та ОСОБА_19 помістили ОСОБА_10 до вантажного відсіку автомобіля, на якому вони приїхали, тобто викрали, та таким чином позбавили ОСОБА_10 свободи пересування, права на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя - утримували потерпілого ОСОБА_10 проти його волі, чим завдали шкоди його особистим інтересам наданим Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу, особисту недоторканність та свободу пересування.

Окрім цього, 3 червня 2014 року, близько 10 годин 00 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , діючи повторно під час вчинення протиправних дій, спрямованих на позбавлення волі ОСОБА_10 , переслідуючи корисливу мету, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, перебуваючи на території автосервісу, розташованого по вул. Іллічівська, 71А в м. Кривий Ріг, куди вони приїхали на автомобілі марки «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_18 . Діючи згідно заздалегідь розподілених злочинних ролей, ОСОБА_18 перебував за кермом вказаного автомобіля, забезпечуючи безпеку співучасникам, яка полягала у реагуванні з метою швидкого зникнення на автомобілі з місця вчинення правопорушення. ОСОБА_17 , перебуваючи в приміщення автосервісу, відшукав на столі та відкрито викрав: мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору IMEI НОМЕР_3 вартістю 200 грн., в якому перебувала сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 25 грн., який належить ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , утримуючи при собі ОСОБА_10 та викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли та розпорядились майном потерпілого на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 225 гривень.

Далі, ОСОБА_17 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , під психологічним впливом змусили ОСОБА_10 зателефонувати його братові ОСОБА_12 та викликати останнього на територію автосервісу по вул. Іллічівській, 71А в м. Кривому Розі.

В цей же день, 3 червня 2014 року ОСОБА_12 , не здогадуючись про наявну для нього небезпеку та будучи впевненим, що його брату ОСОБА_10 по роботі необхідна його допомога, приблизно о 10:30 годин прибув на територію автосервісу по вул. Іллічівській, 71А в м. Кривому Розі.

В той же час, ОСОБА_17 , діючи умисно, згідно заздалегідь розробленого плану спрямованого на викрадення двох осіб, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на автомобілі «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_18 , під`їхали до території автосервісу, розташованого по АДРЕСА_5 , де ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, підійшли до ОСОБА_12 і мовними вказівками, із погрозою застосування фізичної сили, помістили, тобто викрали, до вантажного відсіку автомобіля ОСОБА_18 , де в той час вже перебував ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_17 разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , позбавили ОСОБА_12 свободи пересування, права на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя - утримували потерпілого ОСОБА_12 проти його волі, чим завдали шкоди його особистим інтересам наданих Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу, особисту недоторканність та свободу пересування.

Також, 3 червня 2014 року, близько 10 годин 30 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , діючи повторно, під час вчинення протиправних дій спрямованих на позбавлення волі ОСОБА_12 , переслідуючи корисливу мету, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, перебуваючи поблизу території автосервісу, розташованого по вул. Іллічівська, 71А в м. Кривому Розі, де ОСОБА_18 залишаючись за кермом, а ОСОБА_19 на пасажирському сидінні автомобіля марки «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_18 , на якому вони приїхали до вищезазначеного місця, згідно розподілених злочинних ролей, забезпечували безпеку співучаснику, яка полягала у реагуванні з метою швидкого зникнення на автомобілі з місця вчинення правопорушення. В той самий час ОСОБА_17 , діючи згідно заздалегідь розподілених злочинних ролей, посадив до кузовного відсіку автомобіля ОСОБА_12 , при цьому відкрито викрав: мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору IMEI НОМЕР_5 , вартістю 50 грн., в якому перебувала сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 вартістю 25 грн., який належить ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , утримуючи потерпілого ОСОБА_12 та викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 75 гривень.

Після чого, ОСОБА_17 , разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , утримуючи проти їх волі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у вантажному відсіку автомобіля «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_18 , перевезли до лісосмуги, розташованої поблизу смт. Радушне, Криворізького району, Дніпропетровської області. Після чого, ОСОБА_17 разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , продовжуючи свої злочинні дії, на протязі близько двох годин, із застосуванням психологічного насильства, змушували зізнатися ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в умисному пошкодженні майна ОСОБА_18

3 червня 2014 року об 11 годині 30 хвилин, під час перебування ОСОБА_17 у лісосмузі, розташованій вздовж автодороги смт. Радушне Рози Люксембург на відстані близько 2 км. від смт. Радушне Криворізького району, де знаходився раніше йому незнайомий ОСОБА_12 , у ОСОБА_17 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з ОСОБА_12 . З цією метою ОСОБА_17 , з погрозою застосування фізичного насильства щодо ОСОБА_12 , змусив пройти його в густину лісного масиву, таким чином виключивши можливість появи випадкових свідків вчинення правопорушення, та забезпечити безпорадність потерпілого, не надаючи йому можливості покликати на допомогу, де реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17 , усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, із погрозою застосування фізичного насильства, яке виразилось у мовних наказах та залякуванні нанесенням тілесних ушкоджень, наказав ОСОБА_12 роздягтись та розвернув його спиною до себе і проти волі останнього, вступив з ним в статевий акт неприродним способом.

Окрім цього, ОСОБА_17 , 3 червня 2014 року, о 13 годині 00 хвилин, діючи умисно, згідно заздалегідь розробленого плану, спрямованого на викрадення людини, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на автомобілі «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_18 , під`їхали до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , діючи згідно розробленого злочинного плану, в дворі зазначеного будинку підійшли до ОСОБА_11 і з погрозою застосування фізичної сили помістили, тобто викрали, до вантажного відсіку автомобіля, яким керував ОСОБА_18 , де в той час вже перебував ОСОБА_12 .

Також, 3 червня 2014 року о 13 годині 00 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , повторно, під час вчинення протиправних дій, спрямованих на позбавлення волі ОСОБА_11 , переслідуючи корисливу мету, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_6 , в той час як ОСОБА_18 згідно розподілених злочинних ролей, залишаючись за кермом автомобіля марки «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому вони прибули до вказаного місця, тим самим забезпечував безпеку співучасникам, яка полягала у реагуванні з метою швидкого зникнення на автомобілі з місця вчинення правопорушення, а ОСОБА_19 в цей момент перебував поруч з ОСОБА_17 , який згідно заздалегідь розподілених злочинних ролей, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Nokia Asha 305» IMEI НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_8 вартістю 1400 гривень, в якому перебувала сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_9 вартістю 25 грн.

Після чого, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , утримуючи при собі потерпілу ОСОБА_11 та викрадене майно потерпілої, з місця вчинення злочину зникли та розпорядились майном потерпілої на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1425 гривень.

Таким чином, ОСОБА_17 разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , позбавили ОСОБА_11 свободи пересування, права на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя - утримували потерпілу ОСОБА_11 проти її волі, чим завдали шкоди її особистим інтересам наданих Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу, особисту недоторканність та свободу пересування.

Після чого, ОСОБА_17 разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , утримуючи проти волі ОСОБА_11 , у вантажному відсіку автомобіля «ГАЗ-270514», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_18 , перевезли її до лісосмуги, розташованої поблизу поля на території смт. Радушне, Криворізького району, Дніпропетровської області. Після чого, ОСОБА_18 разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , продовжуючи свої злочинні дії, на протязі однієї години, із застосуванням психологічного насильства, змушували зізнатися ОСОБА_11 в умисному пошкодженні майна ОСОБА_18

3 червня 2014 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, під час перебування ОСОБА_17 у лісосмузі, розташованій вздовж автодороги смт. Радушне Рози Люксембург на відстані близько 2 км. від смт. Радушне Криворізького району, Дніпропетровської області, де знаходилась раніше йому незнайома ОСОБА_11 , у ОСОБА_17 виник злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з ОСОБА_11 . З цією метою ОСОБА_17 , штовхаючи руками у тулуб ОСОБА_11 , намагаючись пройти у густину лісного масиву, таким чином виключити можливість появи випадкових свідків вчинення правопорушення, де реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_17 , усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні ударів долонею рук по щоках ОСОБА_11 , наказав їй роздягтись та розвернув спиною до себе і проти волі останньої, вступив з нею в статевий акт природним шляхом. Після здійснення насильницького статевого акту, ОСОБА_17 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді 7 синців в області лівого і правого плеча, правої поперекової області, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 належить кваліфікувати за ст. 146 ч.2 КК України за ознаками: викрадення людини з корисливих мотивів, вчинене щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб; за ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ст. 153 ч.1 КК України за ознаками: задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства; за ст.152 ч.2 КК України за ознаками, зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_18 належить кваліфікувати за ст. 27 ч.3, ст. 146 ч.2 КК України за ознаками: організації, керування підготовкою та вчиненням викрадення людини, вчинене щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, та ст. 27 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками: організації, керування підготовкою та вчиненням грабежу, тобто відкритого викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_19 належить кваліфікувати за ст. 146 ч.2 КК України за ознаками: викрадення людини з корисливих мотивів, вчинене щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб; за ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж) - поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_18 вбачається, що винним себе визнає частково. При цьому обвинувачений ОСОБА_18 показав, що дійсно приймав участь у вивезенні потерпілих, про зґвалтування нічого не знає. Далі показав, що ОСОБА_11 викрала в нього, обвинуваченого, 10000 грн., у зв`язку з чим поїхав до останньої, щоб вона повернула гроші. Потім повернувся до свого дому, на належному йому автомобілі порізали колеса. Пізніше випадково зустрів ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , поскаржився останнім, попросив допомогти, а саме поговорити з потерпілими, при цьому винагороду не пропонував. Разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 вирішили поговорити з ОСОБА_11 , щоб такого далі не траплялося. Разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 приїхали на автомобілі «Газель» за місцем роботи ОСОБА_10 , де ОСОБА_17 сказав ОСОБА_10 сідати в автомобіль, що останній і зробив. Потім на автомобілі приїхали у двір будинку. Він, обвинувачений, наніс ОСОБА_10 удар долонею по обличчю, а потім поїхали щоб забрати ОСОБА_12 . Коли забрали ОСОБА_12 , всі разом поїхали в лісосмугу, де ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розповіли, що колеса порізала ОСОБА_11 , після чого, узявши з собою ОСОБА_12 , поїхали, щоб забрати ОСОБА_11 . Коли приїхали до м. Кривого Рогу, ОСОБА_11 вийшла до них та сіла в автомобіль, знов приїхали в лісосмугу, де стали розпитувати потерпілу, хто саме порізав колеса. Потім залишили потерпілих в лісосмузі, поїхали шукати співмешканця потерпілої. Потерпілі ніякої розписки про передачу квартири не писали. Далі уточнивши показання, зазначив, що після того, як на автомобілі порізали колеса, цей же автомобіль побили камінням, з приводу вказаних подій звертався з заявами до Саксаганського РВ. Він, обвинувачений, мобільний телефон у потерпілих не брав. З ОСОБА_19 та ОСОБА_17 не домовлявся про те, щоб вивести потерпілих куди не будь, погроз, насилля до потерпілих з тією метою, щоб потерпіли сідали в автомобіль, не застосовували. Він, обвинувачений вглиб лісосмуги не заходив, хто саме запропонував їхати за межі міста Кривого Рогу, не пам`ятає. Чи відходив ОСОБА_17 вглиб лісосмуги, не бачив.

Додатково обвинувачений ОСОБА_18 показав, що потерпілим забратися в автомобіль казали, добровільної згоди останніх їхати в автомобілі, не було. Мобільний телефон у ОСОБА_12 не забирали, телефон був у ОСОБА_10 , чи був телефон у ОСОБА_11 , не пам`ятає. ОСОБА_17 вглиб лісосмуги з ОСОБА_12 , а потім з ОСОБА_11 , відходив, потерпілий ОСОБА_12 з глибини лісосмуги повернувся роздягнутим. Свою вину визнає повністю.

Допитаний додатково обвинувачений ОСОБА_18 показав, що ОСОБА_17 в день події похвалявся тим, що «покарав» потерпілих шляхом вчинення зґвалтування. Він, ОСОБА_18 бачив, як ОСОБА_12 уходив з ОСОБА_17 одягнутий, а повернувся в роздягнутому вигляді, також і ОСОБА_11 уходила разом з ОСОБА_17 одягнута, а повернулася в роздягнутому виді. У обох вказаних потерпілих, коли вони поверталися роздягнуті, настрій, як це можливо було побачити по обличчю, був поганий. Вважає, що сам по собі той факт, що потерпілі уходили з ОСОБА_17 одягнуті, а поверталися роздягнутому вигляді, вказує на те, що сталося.

Як показав обвинувачений ОСОБА_17 винним себе визнає частково, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України, усіх інших, зазначених у обвинувальному акті протиправних дій, не вчиняв. В подальшому показав, що винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України при таких обставинах, які зазначені в обвинувальному акті, визнає повністю.

З показань обвинуваченого ОСОБА_19 вбачається, що винним себе визнає частково. Показання обвинуваченого ОСОБА_18 повністю підтверджує. На прохання останнього вирішив полякати потерпілих, вивезти останніх за межі м. Кривого Рогу. Вони, обвинувачені, на автомобілі «Газель» вивезли ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_11 . Потерпілих лякали словами, мобільні телефони потерпілих не брав. Про зґвалтування нічого не знає. Не заперечує обставини справи, пов`язані з вивезенням потерпілих за межі м. Кривого Рогу. Винагороду йому, обвинуваченому, ніхто не обіцяв. Під час знаходження в лісосмузі не бачив, щоб хтось з потерплих був роздягнутим. Під час вказаних подій, обвинувачені алкогольні напої не вживали.

Додатково обвинувачений ОСОБА_19 показав, що потерпілі не просилися сісти в автомобіль, ОСОБА_17 вглиб лісосмуги з ОСОБА_12 , а потім з ОСОБА_11 відходив. Свою вину визнає повністю.

З показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_17 , ОСОБА_19 до подій, які розглядаються судом, не знав, обвинуваченого ОСОБА_18 знав, стосунки нормальні. 3 червня 2014 року вийшов на роботу, куди приїхав автомобіль «Газель», яким керував ОСОБА_18 . З цього автомобіля вийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , які його, потерпілого, заштовхнули в автомобіль. Потім поїхали у двір житлового будинку, де показали автомобіль з пошкодженими шинами та обвинувачені сказали, що шини порізав він, потерпілий. Далі на вимогу обвинувачених, по мобільному телефону викликав свого брата ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_19 наніс йому, потерпілому, удар в ніс, ОСОБА_17 відвів ОСОБА_12 в глибину лісосмуги. З глибини лісосмуги ОСОБА_12 вийшов без одягу. Далі обвинувачені змусили його,потерпілого, роздягнутися, залишили в лісосмузі, а самі поїхали за ОСОБА_11 . Коли приблизно через годину обвинувачені повернулися в лісосмугу, ОСОБА_11 знаходилася в фургоні, ОСОБА_17 увів останню в глибину лісосмуги, схопивши за передпліччя. Остання не бажала йти, але ОСОБА_17 наполягав на цьому. Що відбувалося між ОСОБА_11 та ОСОБА_17 видно з-за дерев не було. В цій час він, потерпілий, написав розписку, що віддає квартиру. ОСОБА_11 вийшла з глибини лісосмуги в нижній білизні. Уточненими показаннями ОСОБА_10 установлено, що коли на його роботу приїхали обвинувачені, ОСОБА_18 сказав: «Ось він, забирайте його». Його, потерпілого, посадили в кузов-фургон, в якому не було вікон. Обвинувачені наполягали, що колеса автомобіля порізали він, потерпілий, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . У дворі дома йому, потерпілому, наніс удар по обличчю ОСОБА_19 . Коли були на його, потерпілого, роботі, ОСОБА_17 забрав мобільний телефон, який знаходився на столі у приміщенні. Із двору приїхали на роботу, де обвинувачені заштовхнули в автомобіль ОСОБА_12 в кузов автомобіля, у останнього теж забрали мобільний телефон. ОСОБА_18 ніяких дій не вчиняв, лише розпитував про порізані колеса, казав, що він, потерпілий, винен за це гроші, вимагав документи на квартиру, змусив погрозами написати розписку про те, що віддає квартиру. Їх, потерпілих, вивозили за межі м. Кривого Рогу. З цього міста обвинувачені уїхали, ОСОБА_11 сходила за своїм одягом, а потім вони, потерпілі, пішки добралися до міста. Коли обвинувачені уїхали, ОСОБА_12 розповідав, що ОСОБА_17 його зґвалтував, ОСОБА_11 також розповіла, що ОСОБА_17 її зґвалтував. Коли перебували в лісосмузі, ОСОБА_19 наніс йому, потерпілому, молотком 1 удар по голові та 1 удар по ниркам. Коли повернулися додому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли в дитячий садок забрати дитину та подзвонили у міліцію. За день до вказаних подій, ОСОБА_11 розповідала, що колеса на автомобілі, належному ОСОБА_18 , порізав її колишній співмешканець. Перебуваючи з обвинуваченими надворі, не міг втекти, так як сказали: «Якщо будеш втікати, то зламаємо ноги». Хто взяв мобільний телефон у брата, точно не знає.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_10 , останній показав, що свої показання підтверджує повністю, обвинувачений ОСОБА_18 показав, що лише возив з іншими обвинуваченими потерпілих в лісосмугу.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_10 , останній показав, що свої показання підтверджує повністю, обвинувачений ОСОБА_17 показав, що згоден з показаннями потерпілого, але не вчиняв зґвалтування.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_19 та потерпілим ОСОБА_10 , останній показав, що свої показання підтверджує повністю, обвинувачений ОСОБА_19 показав, що не згоден з показаннями потерпілого, підстав, з яких потерпілий міг би обмовити його, не знає.

Як показала потерпіла ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_18 знає, працювала у останнього, стосунки склалися неприязні, останній її ображав. 3 червня 2014 року ОСОБА_18 з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 зайшли до квартири, де вона, потерпіла, знаходилася. Обвинувачені сказали, що бажають поговорити з ОСОБА_23 з приводу того, що останній порізав колеса на автомобілі ОСОБА_18 . Разом з обвинуваченим вийшла у двір будинку, де ОСОБА_17 закинув її до фургона автомобіля «Газель», після чого під`їхали до магазина ОСОБА_18 , а далі поїхали за місто. Коли зупинилися біля лісосмуги, побачила, що ОСОБА_10 стоїть голий на колінах. Далі ОСОБА_17 відвів її в сторону від інших осіб та став вимагати щоб вона роздягалася, коли не стала цього робити, вдарив, а далі зґвалтував. Пізніше обвинувачені уїхали, а вони, потерпілі, добиралися до міста пішки. ОСОБА_12 розповідав, що його зґвалтував ОСОБА_17 . Коли перебували біля лісосмуги, чула, як ОСОБА_18 вимагав від ОСОБА_10 , щоб той писав розписку про передачу квартири. З уточнених показань вбачається, що двері в квартиру відкрила обвинуваченим, тому що з останніми був ОСОБА_12 . Обвинувачені попросили набрати по телефону ОСОБА_23 . Знала, що ОСОБА_23 дійсно порізав колеса на автомобілі ОСОБА_18 , тому подзвонила по телефону ОСОБА_23 , передала телефон ОСОБА_18 , який став розмовляти з ОСОБА_23 . Надвір пішла, щоб там дочекатися приходу ОСОБА_23 . Надворі ОСОБА_18 сказав ОСОБА_17 : «Хвате з нею розмовляти, тягни її в кузов», останній взяв руками її за тіло та заштовхнув в кузов, де вже знаходився ОСОБА_12 . Коли були біля магазину, ОСОБА_18 сказав, що необхідно взяти лист паперу та ручку. Коли їхали, ОСОБА_12 розповідав, що ОСОБА_10 залишився в лісосмузі, що обвинувачені лаяли ОСОБА_10 за те, що начебто він порізав колеса. Після того як приїхали, ОСОБА_18 відкрив двері фургона, побачила ОСОБА_10 , який був голим та стояв на колінах. Коли ОСОБА_24 сказав ОСОБА_10 писати розписку, то ОСОБА_17 підказував який повинен бути зміст розписки. В лісосмузі ОСОБА_17 узяв її, потерпілу, та повів в сторону від всіх інших. Коли зупинилися, то вона бачила автомобіль, але вважає, що її саму від фургона побачити було неможливо. Коли ОСОБА_17 вимагав роздягатися, то наніс два удари долонями їй, потерпілий, по обличчю. Після цього роздяглася, ОСОБА_17 сказав встати на коліна, а коли встала, то розстібнув штани та вчинив з нею статевий акт в природний спосіб. Коли відбувався статевий акт, підходив ОСОБА_19 та казав ОСОБА_17 , щоб той швидше закінчував. Чи були обвинувачені нетверезі пояснити не може, бачила як ОСОБА_17 та ОСОБА_19 пили пиво. Після того, як добралися додому, викликали міліцію. Дома зустріла ОСОБА_23 , який розповів, що до її повернення зустрівся з обвинуваченим та побився з ОСОБА_17 . Вона, потерпіла, розповідала ОСОБА_23 , що на роботі ОСОБА_18 погано з нею поводиться, тому ОСОБА_23 намагався поговорити з ОСОБА_18 , а коли не знайшов останнього вдома, в її присутності порізав колеса автомобіля. Про вчинок ОСОБА_23 розповідала ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Коли перебувала у дворі будинку, на допомогу не звала, так як у дворі нікого не було. Від дій ОСОБА_17 в неї виникли синці на тілі та на руках. Телефон в неї, потерпілої, взяв ОСОБА_17 , передала телефон добровільно, до даного часу телефон не повернутий.

У судовому засіданні після допиту потерпілої ОСОБА_11 кожний з обвинувачених відмовився давати показання на очній ставці з потерпілою ОСОБА_11 .

Допитана додатково потерпіла ОСОБА_11 показала, що не може показати, чи був закінчений ОСОБА_17 статевий акт під час коли останній її зґвалтував. Не бажає відповідати, чому сперма, виявлена на її білизні, не належить ОСОБА_17 , так як ця обставина стосується її особистого життя. Її зґвалтування ОСОБА_17 відбувалося в присутності ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 . Вона, потерпіла, подавала заяву про притягнення ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_19 та потерпілою ОСОБА_11 , проведеної після додаткового допиту потерпілої, остання підтвердила свої показання, обвинувачений ОСОБА_19 показав, що бачив зґвалтування.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_18 та потерпілою ОСОБА_11 , проведеної після додаткового допиту потерпілої, остання підтвердила свої показання, обвинувачений ОСОБА_18 показав, що не був безпосередньо присутнім при зґвалтуванні.

Як показав свідок ОСОБА_25 , знає обвинуваченого ОСОБА_18 , стосунки з ним нормальні. Станом на червень 2014 року він, свідок, неофіційно працював на автостоянці на вул. Іллічівській в м. Кривому Розі. 3 червня 2014 року на місце цієї роботи приїхав ОСОБА_18 , де забрав потерпілого ОСОБА_10 , який працював слюсарем. З уточнених показань вбачається, що ОСОБА_26 приїхав з двома особами на автомобіля «Газель» з фургоном без вікон. Ті особи, які приїхали, зайшли в бокс та вивели тримаючи за руки потерпілого ОСОБА_10 , останній сів в фургон автомобіля «Газель». Коли ОСОБА_10 був в фургоні він, свідок, запитав ОСОБА_18 , для чого це відбувається, останній відповів, що ОСОБА_10 порізав колеса автомобіля і з ним необхідно поговорити. Пізніше на території автостоянки бачив брата ОСОБА_10 , куди подівся брат, не знає. Щоб до ОСОБА_10 застосовувалося насилля, не бачив. Повернувся на робоче місце ОСОБА_10 увечері, настрій був нормальний, пошкоджень у ОСОБА_10 не бачив. Переодягнувшись, він свідок, пішов з робочого місця. За час роботи ОСОБА_10 ходив на роботу, були випадки коли вживав спиртні напої.

З показань свідка ОСОБА_23 вбачається, що обвинувачених знає, стосунки з ними були нормальні. Потерпілих знає, стосунки нормальні. ОСОБА_11 є його, свідка, колишньою дружиною. В день, коли сталася подія, йому на мобільний телефон з невідомого номеру подзвонили, ОСОБА_11 по телефону сказала, що його бажають побачити якісь особи. Потім замість ОСОБА_11 з ним став розмовляти чоловік, сказав що потрібно зустрітися з приводу пошкоджених шин. Далі він, свідок, поїхав до квартири, де проживала ОСОБА_11 , але останньої вдома не було, тому подзвонив на той номер мобільного телефону, з якого йому раніш дзвонили. Декілька раз розмовляв по цьому телефону, просив відпустити ОСОБА_11 . Коли подзвонив черговий раз, то почув звуки, з яких зрозумів, що відбувається зґвалтування, так як чув стони потерпілої. Далі, уточнивши показання, зазначив, що вказані події були в червні-липні 2014 року, перша розмова по телефону сталася близько 13 години. На даний час знає, що перша розмова була з ОСОБА_19 , який запитував про порізані скати, а він, свідок, відповідав що не має до цього відношення. Про скати він, свідок, знає, та машина, на якій були порізані скати, належала ОСОБА_18 . Претензії до нього, свідка, з приводу скатів були обґрунтовані, так як він порізав ці скати тому, що ОСОБА_18 грубо обходився з ОСОБА_11 , а остання попросила розібратися з ОСОБА_18 . ОСОБА_11 на той час проживала в квартирі АДРЕСА_7 . З моменту першого дзвінка і до того дзвінка, з якого зрозумів, що відбувається зґвалтування, пройшло десь півтори години. Перед тим особи, з якими розмовляв по телефону, казали, що ОСОБА_11 з ними катається на автомобілі. Коли було зґвалтування, чув чийсь голос: «Давай скоріше», хтось казав: «Давай йди». Пізніше ОСОБА_11 пояснила, що остання фраза була сказана тоді, коли її вели ґвалтувати. Пізніше, в день події, зустрівся з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 на пл. Дзержинського, біля кінотеатру «Родіна», ОСОБА_18 перебував в автомашині. Під час зустрічі йому погрожували, намагалися затягнути в автомашину, сталася бійка. В цей момент з`явилася ОСОБА_27 , стала кричати, і обвинувачені його, свідка, відпустили. Близько 20 години цього дня зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_11 розповіла, що їх вивезли та її зґвалтував ОСОБА_17 . ОСОБА_12 також розповів, що його зґвалтували. Також потерпілі розповідали, що обвинувачені вимагали документи на квартиру, що події відбувалися в лісопосадці в напрямку руху від м. Кривого Рогу до м. Апостолово, що з місця події добиралися на попутних автомашинах. Далі уточнив, що до подій знав лише ОСОБА_18 . Не вважає, що порізавши скати, спровокував обвинувачених. Коли зустрівся з обвинуваченими на пл. Дзержинського, то ОСОБА_18 казав: «Садіть його до машини». Кому належить автомашина, на якій порізав скати, не знає, але користувався цією автомашиною ОСОБА_18 , порізав скати цвяхом. Далі уточнив, що ОСОБА_11 розповідала, що при зґвалтуванні її нагнули. ОСОБА_12 розповідав, що його зґвалтували неприродним способом. При цій розповіді потерпілих, була присутньою ОСОБА_27 та його, свідка, брат ОСОБА_28 .

З показань свідка ОСОБА_27 вбачається, що до подій, пов`язаних з цією справою обвинувачених не знала, потерпілих знала. В той день, коли ОСОБА_23 пішов з дому, пішла за ним слідом та побачила бійку, ОСОБА_23 намагалися посадити в автомашину, стала кричати і ОСОБА_23 відпустили. В цей день до неї прийшов ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які розповіли, що кожного з них зґвалтували. Зазначені події були влітку 2014 року, в той час проживала разом з ОСОБА_23 . Бився ОСОБА_23 з ОСОБА_17 , а ОСОБА_18 сидів в автомашині. З розповіді потерпілих знає, що ОСОБА_12 забрали з роботи, забрали документи на квартиру. ОСОБА_11 казала, що їх вивезли за межі м. Кривого Рогу, що її зґвалтував ОСОБА_17 . Як розповів ОСОБА_12 , його зґвалтували в неприродний спосіб.

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_12 , обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтверджує. Влітку 2014 року його, потерпілого, ОСОБА_17 відвіз в лісосмугу, де вчинив насильницький статевий акт, при вчиненні акту, ніхто поряд не був. Також обвинувачені забрали мобільний телефон, ключі, запальничку. Обвинувачений ОСОБА_18 стосовно нього, потерпілого, нічого не робив. Він, потерпілий, поїхав до лісосмуги не з власного бажання, туди ж відвозили його брата ОСОБА_10 . В тому ж місці була і жінка на ім`я « ОСОБА_29 », з якою ОСОБА_17 відходив в глибину лісосмуги. Пізніше ОСОБА_29 розповідала, що ОСОБА_17 її зґвалтував. Анальна тріщина в нього, потерпілого, виникла внаслідок зґвалтування.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_12 , останній підтвердив свої показання, ОСОБА_17 показав, що з показаннями потерпілого не згоден.

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.17-24), під час слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 , остання дала показання про обставини, при яких її 3 червня 2014 року вивезли за межі м. Кривого Рогу та зґвалтували. Також потерпіла вказала відрізок лісосмуги, розташований, якщо рухатися від м. Кривого Рогу в напрямку с. Рози Люксембург, на відстані 300 м. від перехрестя доріг, які прямують на с. Радушне та с. Рози Люксембург, пояснивши, що на цій ділянці сталося її зґвалтування. На вказаному потерпілою місці розміром 1,5 х 1,5 м. виявлено, що трава прим`ята.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.40-41), у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 7 синців в області лівого і правого плеча, правої поперекової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею. Характерних тілесних ушкоджень, які могли б підтверджувати скоєння насильницького статевого акту, не існує. Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, а також локалізація і взаємне розташування, можуть частково підтверджувати обставини справи. Анатомічна цілісність дивинки порушена, час порушення встановити не представляється можливим. В отриманих у потерпілої мазках, сперматозоїди не знайдені.

З документів вбачається, що вони містять зображення телефону «Нокіа» та дані про цей телефон (т.№2, а.с. 50-51).

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.58-59) були оглянуті та вилучені представлені потерпілою ОСОБА_11 речі, в які вона була одягнута 3 червня 2014 року: джинси, футболка, труси, значних пошкоджень не виявлено.

Згідно протоколу (т.№2, а.с.60-62) були оглянуті вилучені у потерпілої ОСОБА_11 речі: джинси, футболка, труси, значних пошкоджень не виявлено.

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.63-66) була оглянута місцевість, вказана потерпілою ОСОБА_11 , як місце, на якому сталися протиправні дії. Під час огляду нічого не вилучено.

Відповідно протоколу (т.№2, а.с.86-89) під час проведення впізнання, серед інших фотокарток ОСОБА_10 вказав на фотокартку, на який сфотографований ОСОБА_17 , та пояснив, що ця особа відвела ОСОБА_11 до лісосмуги.

Згідно протоколу (т.№2, а.с.104), у ОСОБА_17 отримані зразки крові та слини.

Відповідно до протоколу (т.№2, а.с.105-106) під час проведення впізнання, потерпіла ОСОБА_11 , серед інших осіб, вказала на ОСОБА_17 та пояснила, що ця особа вчинила відносно неї кримінальне правопорушення.

Згідно протоколу (т.№2, а.с.110), в експертній установі отримані біологічні зразки ОСОБА_11 .

Як вбачається з висновку експерта (т.№2, а.с.115-116), визначена групова належність крові обвинуваченого ОСОБА_17 .

Згідно протоколу (т.№2, а.с.119), отримані біологічні зразки у ОСОБА_11 .

Як вбачається з висновку експерта (т.№2, а.с.123-124), визначена групова належність крові потерпілої ОСОБА_11 .

Згідно висновку експертизи (т.№2, а.с.130-134), генетичні ознаки в зразках, належних ОСОБА_11 , співпадають.

Відповідно до постанови (т.№2, а.с.136), визнані та долучені до справи в якості речових доказів: тампон, два зразка крові ОСОБА_11 .

Згідно висновку експертизи (т.№2, а.с.141-144), на належних ОСОБА_11 вилучених в неї джинсах сперматозоїди не виявлені; на належних ОСОБА_11 вилучених в неї трусах встановлена наявність сперми.

Відповідно до постанови (т.№2, а.с.146), визнані та долучені до справи в якості речових доказів: жіночі труси, жіноча футболка, джинсові брюки.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.18-27), під час слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 , останній дав показання про обставини, при яких відносно нього 3 червня 2014 року були вчинені протиправні дії та його вивезли за межі м. Кривого Рогу та зґвалтували. Потерпілий вказав відрізок лісосмуги, розташований, якщо рухатися від м. Кривого Рогу в напрямку с. Рози с. Радушне, пояснивши, що на цій ділянці невідомий чоловік вчинив з ним насильницький статевий акт. На вказаному потерпілим місці виявлені носки, які, як пояснив потерпілий. належать йому та банка з-під пива «Балтика 7», яке пив чоловік, який його зґвалтував. Також виявлена пачка з-під цигарок «Вест», пляшка з-під пива «Злата Прага», банка з-під пива «Балтика 7», пляшка напою «Фанта». Виявлені речі вилучені під час проведення слідчого експерименту.

Як зазначено у довідці (т.№3, а.с.30) 7 червня 2014 року ОСОБА_12 скаржиться на біль після стулу, яка появилася після 3 червня 2014 року, при пальцевому досліджені виявлена анальна тріщина, виставлений діагноз: «Посттравматична гостра анальна тріщина»

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.31-32), у ОСОБА_12 виявлена післятравматична гостра анальна тріщина, яка виникла від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким в даному випадку міг бути напружений статевий чоловічий член. Захворювань прямої кишки чи анального отвору у потерпілого не виявлено. В отриманих у потерпілого мазках, сперматозоїдів не виявлено.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.53-54) були оглянуті та вилучені: спортивні штани, футболка, труси, значних пошкоджень не виявлено.

Як зазначено в протоколі (т.№3, а.с.55-58) була оглянута місцевість, вказана потерпілим ОСОБА_12 , а саме лісосмуга вздовж дороги с. Радушне с. Рози Люксембург, як місце, на якому сталися протиправні дії відносно нього та ОСОБА_11 .

Згідно протоколу (т.№3, а.с.65-66) були оглянуті: пара шкарпеток, банка з-під пива «Балтика 7».

Відповідно до постанови (т.№3, а.с.67), визнані та долучені до справи в якості речових доказів: пара шкарпеток, 2 банки з-під пива «Балтика 7», пляшка з-під пива «Злата Прага», пляшка з-під напою «Фанта», пачка з-під цигарок «Вест».

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.78-80), вилучений диск з інформацією про абонентів мобільного зв`язку.

Відповідно до довідки (т.№3, а.с.84-87) виявлена інформація стосовно 4 абонентів мобільного зв`язку.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.89), мобільні термінали, яким користувалися ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у мережах операторів мобільного зв`язку не активовані.

Згідно інформації (т.№3, а.с.103-104), будинок АДРЕСА_8 у приватній власності не перебуває.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.106-108) був оглянутий будинок АДРЕСА_8 , який перебуває в аварійному стані.

Відповідно висновку експертизи (т.№3, а.с.113-116), на належних ОСОБА_12 вилучених спортивних штанах, наявність сперми не встановлена, на трусах наявність сперми встановлена.

Згідно до постанови (т.№3, а.с.118), визнані та долучені до справи в якості речових доказів: спортивні брюки, чоловіча футболка, чоловічі труси.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.167-167-а), 22 липня 2015 року, при проведенні обшуку в присутності ОСОБА_18 в квартирі АДРЕСА_9 мобільні телефони не виявлені. Були виявлені та вилучені: рідина з запахом спирту, акцизні марки, пляшки, кришечки, ключ для закрутки.

Як зазначено в протоколі (т.№3, а.с.173-174), 22 липня 2015 року, при проведенні обшуку в присутності ОСОБА_18 в автомобілі «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 , мобільні телефони не виявлені. Були виявлені та вилучені: акцизні марки, пляшки, кришечки.

Відповідно до протоколу (т.№3, а.с.175-176), 22 липня 2015 року при огляді автомобіля «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_10 , який має вантажний відсік, були виявлені документи, гроші, пляшки.

Згідно до постанови (т.№3, а.с.177-178), визнаний та долучений до справи в якості речового доказу автомобіль «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 .

Відповідно до свідоцтва (т.№3, а.с.188), власником автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 , є МПП «Таврія».

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.201-202), 22 липня 2015 року, при проведенні обшуку в будинку АДРЕСА_2 , нічого не виявлено.

З висновку судово-психіатричної експертизи (т.№3, а.с.212-222) вбачається, ОСОБА_17 на момент скоєння інкримінованого йому правопорушення та на даний час психічним захворюванням не страждав та не страждає, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в стані фізіологічного афекту або іншому юридично значимому стані не знаходився, йому притаманна нестриманість.

Як вбачається з протоколу (т.№4, а.с.109-116), під час слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_19 , останній дав показання про обставини, при яких він та інші підозрювані вчинили протиправні дії на вул. Іллічівській у дворі будинку №19 по пр. Миру в м. Кривому Розі. Також вказав лісосмугу, розташовану в 450 м. від перехрестя доріг смт. Радушне с. Миролюбівка с. Рози Люксембург, пояснивши, що в цю лісосмугу заїхали 3 червня 2014 року з потерпілими, що в цій лісосмузі ОСОБА_17 відводив потерпілого ОСОБА_12 в глибину, звідки останній повернувся роздягнутим. Крім того пояснював, що в цій лісосмузі ОСОБА_17 відходив в глибину з потерпілою, яка повернулася без верхнього одягу. Також пояснив, що потерпілих залишили в лісосмузі.

Відповідно до протоколу (т.№4, а.с.132-148) при огляді диску встановлена інформація щодо трафиків абонентів мобільного зв`язку.

Згідно до постанови (т.№4, а.с.150), визнані та долучені до справи в якості речових доказів два CD-R диска.

Як вбачається з висновку експерта (т.№6, а.с.102-106), генетичні ознаки біологічних слідів на трусах ОСОБА_11 містяться генетичні ознаки особи (осіб) чоловічої статі, які не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_17 .

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.17-24), потерпіла ОСОБА_11 під час експерименту надавала показання про те, які саме дії 3 червня 2014 року були вчинені обвинуваченими.

Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому цей протокол слідчого експерименту в частині змісту наданих потерпілою ОСОБА_11 показань щодо дій обвинувачених, при наданні оцінці доказам по справі, відкидає.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту (т.№3, а.с.18-27), потерпілий ОСОБА_12 під час експерименту надавав показання про те, які саме дії 3 червня 2014 року були вчинені обвинуваченими.

Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому цей протокол слідчого експерименту в частині змісту наданих потерпілим ОСОБА_12 показань щодо дій обвинувачених, при наданні оцінці доказам по справі, відкидає.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту (т.№4, а.с.109-116), обвинувачений ОСОБА_19 під час експерименту надавав показання про те, які саме дії 3 червня 2014 року були вчинені обвинуваченими.

Відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому цей протокол слідчого експерименту в частині змісту наданих обвинуваченим ОСОБА_19 показань щодо дій обвинувачених, при наданні оцінці доказам по справі, відкидає.

Як зазначено у висновку, під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.№3, а.с.212-222), обвинувачений ОСОБА_17 пояснював експерту про те, які саме дії вчиняв до потерпілих, заперечував факт зґвалтування. Суд вважає, що зазначені пояснення обвинувачений надавав не сторонній випадковій особі, не вільно, а під час проведення призначеної по справі експертизи, тому за своєю суттю пояснення обвинуваченого є показаннями. Надання зазначених пояснень, суд не сприймав безпосередньо. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими поясненнями та посилатися на них, а тому відкидає зміст пояснень ОСОБА_17 , наданих про проведенні зазначеної експертизи при наданні оцінці доказам по справі.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх допустимості суд приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених, показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол слідчого експерименту в частині, що не стосується змісту показань потерпілої щодо дій обвинувачених (т.№2, а.с.17-24), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.40-41), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні документи (т.№2, а.с.50-51), вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протоколи огляду (т.№2, а.с.58-59, 60-62, 63-66), вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.86-89), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол відібрання зразків (т.№2, а.с.104), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.105-106), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол відібрання зразків (т.№2, а.с.110), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.115-116), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол відібрання зразків (т.№2, а.с.119), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.123-124), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.130-134), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.136), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.141-144), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.146), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол слідчого експерименту в частині, що не стосується змісту показань потерпілого ОСОБА_12 щодо дій обвинувачених (т.№3, а.с.18-27), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні довідку (т.№3, а.с.30), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.31-32), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№3, а.с.53-54), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№3, а.с.55-58), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№3, а.с.65-66), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.67), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.78-80), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні довідку (т.№3, а.с.84-87), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.89), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні інформацію (т.№3, а.с.103-104), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.106-108), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.113-116), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.118), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол обшуку (т.№3, а.с.167-167а), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол обшуку (т.№3, а.с.173-174), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№3, а.с.175-176), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.177-178), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтво (т.№3, а.с.188), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол обшуку (т.№3, а.с.210-202), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта в частині, що не стосується пояснень ОСОБА_17 щодо вчинених ним дій та причетності до зґвалтування (т.№3, а.с.212-222), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол слідчого експерименту в частині, що не стосується змісту показань обвинуваченого ОСОБА_19 щодо дій обвинувачених (т.№4, а.с.109-116), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№4, а.с.132-148), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№4, а.с.150), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№6, а.с.102-106), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Оцінюючи досліджені судом докази з точки зору їх належності, суд приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_18 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи вчиняв він дії щодо викрадення потерпілих, відкритого заволодіння майном потерпілих, чи домовлялися обвинувачені щодо сумісних дій щодо потерпілих, чи забирали ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , чи наносили удари потерпілим, чи заходив ОСОБА_17 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в глиб лісосмуги, в якому стані повертався ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з глибини лісосмуги, чи розповідав ОСОБА_17 про вчинення зґвалтування. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_17 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи вчиняв він дії щодо викрадення потерпілих, відкритого заволодіння майном потерпілих, зґвалтування ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_19 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи вчиняв він дії щодо викрадення потерпілих, відкритого заволодіння майном потерпілих. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_10 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, що ОСОБА_17 та ОСОБА_19 за вказівкою ОСОБА_18 насильно заштовхали його в автомобіль, що ОСОБА_19 наносив йому удар, що ОСОБА_17 забрав мобільний телефон, що забрали мобільний телефон у ОСОБА_12 , що вивезли його та ОСОБА_12 за межі міста, куди потім привезли ОСОБА_11 , що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 разом з ОСОБА_17 проходили в глиб лісосмуги, звідки повернулися роздягнутими, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 розповідали про те, що їх зґвалтував ОСОБА_17 , що ОСОБА_19 наносив йому удар молотком. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_11 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, що ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_18 насильно помістив її в автомобіль, де знаходився ОСОБА_12 , на якому вивезли за межі міста, що бачила ОСОБА_12 в лісосмузі роздягнутим та стоячим на колінах, що ОСОБА_17 змусив її роздягнутися, наніс удари та зґвалтував. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_25 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, того, що 3 червня 2014 року ОСОБА_18 разом з двома іншими особами з місця роботи забрав ОСОБА_10 , який пізніше повернувся на робоче місце. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_23 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, що перед подією порізав скати на автомашині ОСОБА_18 , що 3 червня 2014 року дізнався, що ОСОБА_11 насильно утримують, що під час телефонного зв`язку чув стони ОСОБА_11 , що в подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_11 розповідали, що обвинувачені їх вивезли за межі міста, що їх зґвалтував ОСОБА_17 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_27 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що влітку 2014 року потерпілі розповідали, що ОСОБА_12 забрали з робочого місця, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зґвалтував ОСОБА_17 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_12 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що влітку 2014 року його ОСОБА_17 відвіз в лісосмугу, де вчинив насильницький статевий акт, від чого виникла анальна тріщина, що обвинувачені забрали мобільний телефон, ключи, запальничку, що обвинувачений ОСОБА_18 нічого особисто не робив, що він, потерпілий, поїхав в лісосмугу насильно, що туди ж привезли ОСОБА_10 , що ОСОБА_11 та ОСОБА_17 проходили в глиб лісосмуги, а потім ОСОБА_11 розповіла, що ОСОБА_17 її зґвалтував. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол в частині, що не стосується змісту наданих потерпілою ОСОБА_11 показань щодо дій обвинувачених (т.№2, а.с.17-24), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, місця події. Тому цей доказ в частині обізнаності ОСОБА_11 про місце події є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.40-41), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні документи (т.№2, а.с.50-51) вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме мобільного телефону. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протоколи (т.№2, а.с.58-59, 60-62), вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме одягу, у який була одягнута ОСОБА_11 3 червня 2014 року. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.63-66), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.86-89), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка відводила ОСОБА_11 в глиб лісосмуги. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.104), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме отримання зразків у ОСОБА_17 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.105-106), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка вчинила відносно ОСОБА_11 правопорушення. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.110), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме отримання зразків у ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№2, а.с.115-116), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме групової належності крові ОСОБА_17 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.119), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме отримання біологічних зразків у ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№2, а.с.123-124), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме групової належності крові ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№2, а.с.130-134), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме генетичних ознак в зразках ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.136), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи зразків отриманих у ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№2, а.с.141-144), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності на одязі ОСОБА_11 сперми. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.146), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи одягу ОСОБА_11 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол в частині, що не стосується змісту наданих потерпілим ОСОБА_12 показань щодо протиправних дій відносно нього (т.№3, а.с.18-27), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому цей доказ в частині обізнаності ОСОБА_12 про місце події, є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні довідку (т.№3, а.с.30), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності у ОСОБА_12 тілесних пошкоджень. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№3, а.с.31-32), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, наявності у ОСОБА_12 тілесних пошкоджень, їх характеру та механізму завдання, наявності сперматозоїдів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.53-54), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності чи відсутності пошкоджень на одязі. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.55-58), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.65-66), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вигляду вилучених по справі речей. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.67), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи речових доказів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.78-80), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вилучення диску з інформацією. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні довідку (т.№3, а.с.84-87), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності інформації про мобільний зв`язок. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.89), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме користування мобільними телефонами ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні інформацію (т.№3, а.с.89), вважає, що цей доказ ані прямо, ані непрямо, не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.106-108), вважає, що цей доказ ані прямо, ані непрямо, не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№3, а.с.113-116), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності чи відсутності на одязі ОСОБА_12 сперми. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.118), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи речових доказів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.167-167а), вважає, що цей доказ прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності чи відсутності в квартирі мобільних телефонів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.173-174), вважає, що цей доказ ані прямо, ані непрямо, не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.175-176), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вигляду автомобіля. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.177-178), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи речових доказів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтво (т.№3, а.с.188), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, хто є власником автомобіля «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 . Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.201-203), вважає, що цей доказ ані прямо, ані непрямо, не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи в частині, що не стосуються пояснень, які надавав ОСОБА_17 експерту (т.№3, а.с.113-116), вважає, що цей доказ в іншій частині прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме психічного стану ОСОБА_17 . Тому цей доказ в частині психічного стану обвинуваченого є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол в частині, що не стосується змісту наданих ОСОБА_19 показань щодо дій стосовно потерпілих (т.№4, а.с.109-116), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому цей доказ в частині обізнаності ОСОБА_19 про місце події є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№4, а.с.132-148), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності інформації на диску. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№4, а.с.150), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме долучення до справи речових доказів. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експертизи (т.№6, а.с.102-106), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи містять сліди на трусах ОСОБА_11 генетичні ознаки ОСОБА_17 . Тому цей доказ є належним.

При наданні оцінки з точки зору достовірності визнаним судом допустимим та належним доказам, суд керується вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, і приходить до наступних висновків.

Суд вважає достовірним доказом протокол (т.№3, а.с.55-58), так як його зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірним доказом протокол (т.№3, а.с.65-66), так як його зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд знаходить достовірним доказом в частин обізнаності потерпілої ОСОБА_11 про місце події протокол (т.№2, а.с.17-24), так як його зміст стосовно місця події узгоджується з протоколом огляду (т.№3, а.с.55-58).

Суд знаходить достовірним в частині обізнаності потерпілого ОСОБА_12 про місце події доказом протокол (т.№3, а.с.18-27), так як його зміст стосовно місця події узгоджується з протоколом огляду (т.№3, а.с.55-58), протоколом слідчого експерименту (т.№2, а.с.17-24).

Суд знаходить достовірним доказом протокол в частині обізнаності обвинуваченого ОСОБА_19 про місце події (т.№4, а.с.109-116), так як його зміст стосовно місця події узгоджується з протоколом огляду (т.№3, а.с.55-58), протоколами слідчих експериментів (т.№2, а.с.17-24, т.№3, а.с.18-27).

Суд вважає достовірним доказом протокол (т.№2, а.с.86-89), так як його зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірним доказом протокол (т.№2, а.с.105-106), так як його зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірними доказами протоколи (т.№2, а.с.58-59, 60-62, 104, 110, 119), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірним доказом довідку (т.№3, а.с.30), так як її зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Висновок експерта (т.№2, а.с.123-124), суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Суд вважає достовірними доказами протоколи (т.№3, а.с.53-54, 65-66), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Висновок експерта (т.№2, а.с.40-41) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№2, а.с.115-116) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№2, а.с.130-134) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№2, а.с.141-144) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№3, а.с.31-32) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№3, а.с.113-116) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта в частині визначення психічного стану ОСОБА_17 (т.№3, а.с.212-222) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Висновок експерта (т.№6, а.с.102-106) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Суд вважає достовірним доказом протокол(т.№3, а.с.78-80), так як його зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірними доказами протоколи (т.№3, а.с.167-167-а, 175-176, т.№4, а.с.132-148), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірними доказами документи, довідку, інформацію, свідоцтво (т.№2, а.с.50-51, т.№3, а.с.84-87, 103-104, 188), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Показання свідка ОСОБА_25 стосовно того, що 3 червня 2014 року ОСОБА_26 з двома особами приїхав на автостоянку на вул. Іллічівській, де ці дві особи вивели з боксу під руки та увезли на автомашині «Газель», обладнаній фургоном ОСОБА_10 , що ОСОБА_26 при цьому казав, що їм потрібен ОСОБА_10 для бесіди, суд знаходить достовірними. При цьому суду бере до уваги, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би вказаний свідок давав неправдиві показання.

Суд знаходить достовірними показання свідка ОСОБА_27 про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 влітку 2014 року розповідали, що їх вивезли за межі міста та кожного з них зґвалтували. При цьому суду бере до уваги, що ці показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_25 і те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би вказаний свідок давав неправдиві показання.

Показання свідка ОСОБА_23 про те, що він внаслідок негативного ставлення до ОСОБА_18 з приводу поведінки останнього на роботі щодо ОСОБА_11 , порізав на належному останньому автомобілі скати, суд знаходить достовірними. Також суд вважає достовірними показання цього свідка про те, з приводу цих дій його намагалися знайти по телефону, зокрема ОСОБА_19 , що в день події не знайшовши ОСОБА_11 вдома, став розшукуючи її дзвонити на номер, з якого розшукували його та просив відпустити ОСОБА_11 . Також суд вважає достовірними показання цього свідка про те, що під час телефонного зв`язку почув звуки, з яких зробив висновок, що ОСОБА_11 ґвалтують. Суд знаходить достовірними показання цього свідка про те, що в день події, близько 20 години, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розповідали, що кожного з них зґвалтував ОСОБА_17 . При цьому суду бере до уваги, що ці показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_27 і те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би вказаний свідок давав неправдиві показання.

Суд знаходить достовірними показання потерпілого ОСОБА_10 стосовно того, що 3 червня 2014 року на місце його роботи приїхав ОСОБА_18 з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 і останні за вказівкою ОСОБА_18 заштовхали його в автомобіль та увезли, що в подальшому в фургон цього автомобіля заштовхали ОСОБА_12 та вивези їх обох в лісосмугу. Також суд знаходить достовірними показання цього потерпілого про те, що йому наносив удари ОСОБА_19 , що в лісосмузі ОСОБА_17 відводив ОСОБА_12 в глиб лісосмуги, звідки останній повернувся без одягу, що на це місто привезли ОСОБА_11 , яку ОСОБА_17 також відводив супротив її бажання, тримаючи за передпліччя, вглиб лісосмуги і звідти ОСОБА_11 повернулася в ніжній білизні. Також суд знаходить достовірними показання цього потерпілого про те, що під час вказаних подій у ОСОБА_12 забрали мобільний телефон, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 розповідали про те, що кожного з низ в глибині лісосмуги зґвалтував ОСОБА_17 . При цьому суду бере до уваги, що ці показання потерпілого ОСОБА_10 є послідовними та не суперечливими, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 . Також суд приймає до уваги, що свої показання потерпілий ОСОБА_10 підтвердив на очних ставках з ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 і те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би вказаний потерпілий давав неправдиві показання.

Показання потерпілої ОСОБА_11 суд знаходить достовірними про те, що працювала у ОСОБА_18 і з останнім склалися неприязні стосунки з приводу чого ОСОБА_23 порізав колеса на автомобілі ОСОБА_18 , а в подальшому 3 червня 2014 року ОСОБА_18 з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 та ОСОБА_12 зайшли до квартири, де вона знаходилася і сказали, що бажають поговорити з ОСОБА_23 з приводу того, що останній порізав колеса на автомобілі ОСОБА_18 . Також суд знаходить достовірними показання потерпілої про те, що коли разом з обвинуваченими вийшла у двір будинку, ОСОБА_17 насильно помістив її до фургона автомобіля «Газель», після чого поїхали за місто, зупинилися біля лісосмуги, де побачила, що ОСОБА_10 стоїть голий на колінах. Також суд знаходить достовірними показання потерпілої про те, що ОСОБА_17 відвів її в сторону від інших осіб та став вимагати щоб вона роздягалася, а коли не стала цього робити, вдарив, від чого виникли синці на руках та тілі, а далі зґвалтував. Також суд вважає достовірними показання потерпілої про те, що ОСОБА_12 розповідав, що його зґвалтував ОСОБА_17 , що на вимогу ОСОБА_17 передала тому свій мобільний телефон. При цьому суду бере до уваги, що ці показання є послідовними, не суперечливими, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_10 . Також суд приймає до уваги, що потерпіла підтвердила свої показання на очних ставках з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 і те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпіла давала неправдиві показання. Показання потерпілої ОСОБА_11 про те, що сперма, виявлена на її білизні може належати іншій особі, а не ОСОБА_17 , суд також знаходить достовірним, так як потерпіла може мати інтимні стосунки з іншими чоловіками.

Суд знаходить достовірними показання потерпілого ОСОБА_12 про те, що влітку 2014 року його ОСОБА_17 відвіз в лісосмугу, що обвинувачені забрали мобільний телефон, ключі, запальничку, що поїхав до лісосмуги не з власного бажання, туди ж відвозили ОСОБА_10 , що в тому ж місці була ОСОБА_11 , з якою ОСОБА_17 відходив в глибину лісосмуги, яка пізніше розповідала, що ОСОБА_17 її зґвалтував. При цьому суду бере до уваги, що ці показання є послідовними, не суперечливими, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Також суд приймає до уваги, що потерпілий підтвердив свої показання на очній ставці з ОСОБА_17 і те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілий давав неправдиві показання. Показання потерпілого про те, що анальна тріщина в нього виникла внаслідок зґвалтування, узгоджуються з висновком експерта, а тому суд вважає їх достовірними.

Керуючись при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_19 вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено показаннями обвинуваченого ОСОБА_19 винним себе визнав частково, в подальшому визнав себе винним повністю. Суд знаходить достовірними показання ОСОБА_19 , в яких він визнає себе винним повністю, так як ці показання узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 . Тому показання обвинуваченого ОСОБА_19 в цій частині суд визнає достовірними.

Первісні показання ОСОБА_19 про те, що він не причетний до викрадання у потерпілих мобільних телефонів, спростовуються показаннями потерпілих, з яких вбачається, що при заволодінні їхніми мобільними телефонами, обвинувачені діяли разом. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілі давали неправдиві показання, суд знаходить показання обвинуваченого ОСОБА_30 про непричетність к заволодінню телефонами потерпілих недостовірними, наданими з метою пом`якшити відповідальність, а тому його первісні показання в цій частині не бере до уваги.

Керуючись при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_18 вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_18 первісно винним себе визнав частково. Разом з тим показав, що дійсно приймав участь у вивезенні потерпілих, щоб з`ясувати з потерпілими стосунки, наніс ОСОБА_10 удар долонею по обличчю. В подальшому обвинувачений ОСОБА_18 винним себе визнав повністю. Суд знаходить достовірними показання ОСОБА_18 , в яких він визнає себе винним повністю, так як ці показання узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 . Тому показання обвинуваченого ОСОБА_18 в цій частині суд визнає достовірними.

Показання обвинуваченого ОСОБА_31 про те, що ОСОБА_17 відходив в глиб лісосмуги з ОСОБА_12 а потім з ОСОБА_11 , що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 уходили в глибину лісосмуги одягнутими, а поверталися роздягнутими, що у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , коли вони поверталися роздягнуті, настрій, був поганий, що ОСОБА_17 в день події похвалявся тим, що «покарав» потерпілих шляхом вчинення зґвалтування, суд знаходить достовірними, такими що узгоджуються з показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , висновком експерта про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , довідкою (т.№3, а.с.30), згідно якої 7 червня 2014 року ОСОБА_12 скаржився на біль після стулу, яка появилася після 3 червня 2014 року, при пальцевому досліджені виявлена анальна тріщина, виставлений діагноз: «Посттравматична гостра анальна тріщина» та висновком судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.31-32), яким у ОСОБА_12 виявлена післятравматична гостра анальна тріщина, яка виникла від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким в даному випадку міг бути напружений статевий чоловічий член.

Первісні показання ОСОБА_18 про те, що непричетний до викрадання у потерпілих мобільних телефонів, про відсутність домовленості про вивезення потерпілих, застосування до них погроз, спростовуються показаннями потерпілих, з яких вбачається, що при заволодінні їхніми мобільними телефонами обвинувачені діяли разом, що до них застосовували погрози та насильство. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілі давали неправдиві показання, а показання ОСОБА_18 є суперечливими, суд знаходить його показання про непричетність к заволодінню телефонами потерпілих, відсутність домовленості вивозити потерпілих, відсутність погроз та насильства щодо потерпілих недостовірними, наданими з метою пом`якшити відповідальність, а тому його первісні показання в цій частині не бере до уваги.

Керуючись при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_17 вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Показання обвинуваченого ОСОБА_17 в тій частині, що винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України визнає повністю, суд знаходить достовірними, так як ці показання узгоджуються з тими показаннями обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які визнані достовірними, показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 . Тому показання обвинуваченого ОСОБА_17 в цій частині, суд визнає достовірними.

Показання ОСОБА_17 про те, що він причетний до пограбування потерпілих, узгоджуються з показаннями потерпілих, з яких вбачається, що при заволодінні їхніми мобільними телефонами обвинувачені діяли разом. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілі давали неправдиві показання, суд знаходить показання ОСОБА_17 в цій частині, достовірними.

Показання ОСОБА_17 в яких він заперечував причетність до пограбування потерпілих, спростовуються показаннями потерпілих. Беручи до уваги, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілі давали неправдиві показання, суд знаходить показання ОСОБА_17 в цій частині недостовірними, наданими з метою уникнути відповідальності, а тому його показання в цій частині не бере до уваги.

Показання ОСОБА_17 про те, що не вчиняв зґвалтування ОСОБА_12 , спростовуються сукупністю таких, що узгоджуються між собою, доказів: показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , тими показаннями обвинуваченого ОСОБА_18 , які визнані достовірними, показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , довідкою (т.№3, а.с.30), згідно якої 7 червня 2014 року ОСОБА_12 скаржився на біль після стулу, яка появилася після 3 червня 2014 року, при пальцевому досліджені виявлена анальна тріщина, виставлений діагноз: «Посттравматична гостра анальна тріщина» та висновком судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.31-32), яким у ОСОБА_12 виявлена післятравматична гостра анальна тріщина, яка виникла від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яким в даному випадку міг бути напружений статевий чоловічий член. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би ОСОБА_18 давав неправдиві показання відносно ОСОБА_17 , та обставин з яких би потерпілі давали неправдиві показання, суд приходить до переконання, що показання ОСОБА_17 про те, що він не вчиняв зґвалтування ОСОБА_12 , є недостовірними, наданими з метою уникнути відповідальності, а тому його показання в цій частині не бере до уваги.

Показання ОСОБА_17 про те, що він не вчиняв зґвалтування ОСОБА_11 , спростовуються сукупністю таких, що узгоджуються між собою, доказів: показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , тими показаннями обвинуваченого ОСОБА_18 , які визнані достовірними, показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , висновком судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.40-41), згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 7 синців в області лівого і правого плеча, правої поперекової області, наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, а також локалізація і взаємне розташування можуть частково підтверджувати обставини справи. Суд вважає, що відсутність на одязі потерпілої ОСОБА_11 біологічних слідів ОСОБА_17 , не спростовує вчинення останнім зґвалтування потерпілої. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би ОСОБА_18 давав неправдиві показання відносно ОСОБА_17 , та не встановлено обставин, з яких би потерпілі давали неправдиві показання, суд приходить до переконання, що показання ОСОБА_17 про те, що він не вчиняв зґвалтування ОСОБА_11 є недостовірними, наданими з метою уникнути відповідальності, а тому його показання в цій частині не бере до уваги.

На підставі ст. 94 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою, встановлено, що 3 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_19 вчинив викрадення людей з корисливих мотивів за попередньою змовою в групі з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 та відкрите викрадення чужого майна з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинивши ці дії повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволяють суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_19 .

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_19 , в судовому засіданні не добуто.

На підставі ст. 94 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою, встановлено, що 3 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_18 організував, керував підготовкою та вчиненням викрадення людей з корисливих мотивів за попередньою змовою в групі з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 та відкритим викраденням чужого майна з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинивши ці дії повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 .

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволяють суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_18 .

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_18 , в судовому засіданні не добуто.

На підставі ст. 94 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою, встановлено, що 3 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_17 вчинив викрадення людей з корисливих мотивів за попередньою змовою в групі з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , відкрите викрадення чужого майна з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинивши ці дії повторно, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 а також задоволення статевої пристрасті неприродним способом з застосуванням погроз, статеві зносини із застосуванням фізичного насильства

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволяють суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_17 .

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_17 , в судовому засіданні не добуто.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , суд не знаходить.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_19 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_17 покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, страждає захворюванням м`язів живота, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_19 покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому ОСОБА_19 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ККУкраїни.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_18 покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, втратив дитину, є інвалідом I групи, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому ОСОБА_18 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 ККУкраїни.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_17 належить стягнути на користь держави витрати понесені на залучення експертів в сумі 5504 грн. 62 коп.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речові докази по справі належить: тампон, два зразка крові ОСОБА_11 , пару шкарпеток, 2 банки з-під пива «Балтика 7», пляшка з-під пива «Злата Прага», пляшку з-під напою «Фанта», пачку з-під цигарок «Вест» - знищити; жіночі труси, жіночу футболку, джинсові брюки повернути ОСОБА_11 ; спортивні брюки, чоловічу футболку, чоловічі труси повернути ОСОБА_12 ; автомобіль «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 повернути МПП «Таврія»; два CD-R диска залишити на зберіганні в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_32 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 153 ч.1, 152 ч.2 КК України.

ОСОБА_33 призначити покарання: за ст. 146 ч.2 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі, за ст. 152 ч.2 КК України у вигляді 7 (СЕМИ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі, за ст. 153 ч.1 КК України у вигляді 3 (ТРОЬХ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_33 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням - у вигляді 7 (СЕМИ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_17 обчислювати з 11 липня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави витрати понесені на залучення експертів в сумі 5504 грн. 62 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_34 залишити без змін тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_34 в строк відбування покарання термін з 11 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ЧОРНОГО ОСОБА_35 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 186 ч.2 КК України.

ОСОБА_36 призначити покарання: за ст. 146 ч.2 КК України у вигляді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_36 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням - у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на 2 (ДВА) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_19 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання ОСОБА_19 обчислювати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_19 до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 ч.2, 186 ч.2 КК України.

ОСОБА_37 призначити покарання: за ст. 146 ч.2 КК України у вигляді (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді (ЧОТИРЬОХ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_37 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням - у вигляді (ЧОТИРЬОХ) років 6 (ШЕСТИ) позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю 2 (ДВА) роки 6 (ШІСТЬ) місяців.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_18 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання ОСОБА_38 обчислювати з моменту оголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_38 в строк відбування покарання термін з 11 липня 2014 року по 30 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_38 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді застави.

З набранням вироком законної сили заставу у сумі 18270 грн. 00 коп. повернути ОСОБА_39 .

Після вступу вироку в законну силу, речові докази по справі належить: тампон, два зразка крові ОСОБА_11 , пару шкарпеток, 2 банки з-під пива «Балтика 7», пляшка з-під пива «Злата Прага», пляшку з-під напою «Фанта», пачку з-під цигарок «Вест» - знищити; жіночі труси, жіночу футболку, джинсові брюки повернути ОСОБА_11 ; спортивні брюки, чоловічу футболку, чоловічі труси повернути ОСОБА_12 ; автомобіль «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_10 повернути МПП «Таврія»; два CD-R диска залишити на зберіганні в матеріалах справи.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1