Справа № 581/387/16-к
Номер провадження 1-кп/585/189/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю : секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000099 про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця без реєстрації АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 18.02.2015 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців, 2) 26 травня 2016 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин за наступних обставин.

У середині листопада 2015 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння перебував у господарстві АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання спільно з малолітньою дочкою своєї співмешканки ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб в будинку не було. Цього ж дня, точний час не встановлено, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої ОСОБА_10 .. ОСОБА_7 добре знав та усвідомлював, що ОСОБА_10 є малолітньою особою та в силу свого фізичного та психологічного розвитку (малолітства) не може чинити опір та відмовити йому у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись тим, що вдома по АДРЕСА_2 нікого, окрім нього та малолітньої ОСОБА_10 не було, ОСОБА_7 у денний період часу, точний час не встановлено, задовольнив статеву пристрасть неприродним способом з використання безпорадного стану потерпілої особи, вчинивши ці дії по відношенню до малолітньої ОСОБА_10 , а саме: попросив Мілану підійти до нього і, спустивши штани та труси до колін, оголивши свої статеві органи, попросив її взяти його статевий член до рота, що остання, в силу свого безпорадного стану (через малолітство), і зробила. Задовольнивши статеву пристрасть неприродним способом, ОСОБА_7 сказав малолітній ОСОБА_10 , щоб вона нікому про це не розповідала. І в подальшому ОСОБА_7 неодноразово задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілої ОСОБА_10 до квітня 2016 року, діючи таким же чином у період відсутності матері ОСОБА_9 та інших осіб, до того часу, коли про ці протиправні дії стало відомо матері ОСОБА_9 та в подальшому працівникам поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав повністю, показання давати відмовився. На запитання пояснив, що під час досудового розслідування до нього застосовувався тиск з боку працівників поліції, але він не розумів, що робив, тому відразу не повідомив свого захисника про те, що на нього тиснуть. Розпусних дій з потерпілою не вчиняв, чому ОСОБА_11 його оговорила пояснити не може. На інші запитання відповідати відмовився.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим його вина доводиться наступними доказами.

Законний представник потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_9 дала показання, що 25 квітня 2016 року їй зателефонувала вчитель ОСОБА_12 і запитала про відносини дочки з вітчимом ОСОБА_7 , а потім запросила з`явитись до директора школи, де їй повідомили, що ОСОБА_11 розповідала дітям у школі, що ОСОБА_7 , якого вона називала батьком пісяв їй у ротик. Вчителі також повідомили про це Службу у справах дітей. Повернувшись додому вона з`ясовувала ці обставини у свого співмешканця ОСОБА_13 , який спочатку все заперечував, а потім пояснив, що приблизно тричі він дійсно вчиняв з ОСОБА_11 розпусні дії - вкладав їй у рот свій половий член, задовольняючи таким чином свої статеві потреби, бо його змушували, дослівно сказав должен на счет ОСОБА_11 . При цьому кому винен і за що не пояснив. Почувши про це вона викликала міліцію, але ОСОБА_14 утік і впіймали його лише зранку. Особисто їй дочка розповіла, що батько, тобто ОСОБА_14 , неодноразово - 5-6 разів, заставляв її брати його пісю до рота, але нікому не розповідала, бо боялась. Спочатку ОСОБА_14 давав їй за мовчання гроші на цукерки, а потім став погрожувати, що зробить як з її дідом, якого він побив.

Моральна шкода внаслідок дій обвинуваченого її малолітній дочці спричинена велика, яка відобразилась у пригніченому психічному стані дитини через що остання потрапила до реабілітаційного центру, стала замкнута і погіршились результати навчання у школі. Принижена честь і гідність дитини, бо про цей випадок стало відомо широкому колу осіб.

Представник потерпілої ОСОБА_15 просить стягнути моральну шкоду на користь матері, оскільки дитина є малолітньою, у сумі 27560 грн., яку вираховували, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 1378 грн., що становить 20 мінімальних заробітних плат. Таку суму уважає обґрунтованою, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого дитина зазнала психологічний страждань, змушена була змінити звичну обстановку, потрапила до реабілітаційного центру, відірвана від матері. При визначенні покарання погоджується з думкою прокурора.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала показання, що ОСОБА_17 навчалась у неї у першому класі. Спочатку навчального року дівчинка була весела і рухлива, а потім, на початку 2016 року, стала помічати, що дівчинка ходить схрестивши руки на грудях, що свідчить про захисну реакцію дитини. У квітні 2016 року від учня ОСОБА_18 , дізналась, що ОСОБА_11 розповідала дітям про те, що її тато, (татом вона називала співмешканця матері ОСОБА_7 ), пісяє їй у ротик. Вона запитала про це у ОСОБА_11 і та сказала, що дійсно розповідала про це хлопчику ОСОБА_19 , який є їхнім родичем і теж навчається у цій школі. Про виявлене доповіла директору школи, яка запросила до себе матір ОСОБА_9 . Остання повідомила, що ОСОБА_11 один раз після Нового 2016 року розповідала їй про такий випадок, але її співмешканець ОСОБА_7 заперечував і вона не придала значення поясненням дочки.

Крім того свідок ОСОБА_16 пояснила, що дівчинка за характером щира, не обманює. Була присутня під час проведення слідчого експерименту для захисту інтересів дитини. На дитину тиску не було, на обвинуваченого також. Він розповідав усе добровільно, але йому не ставили прямих запитань, щоб додатково не травмувати дитину.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні дала суду показання, що працює практичним психологом і була запрошена у Липово-Долинський відділ поліції для представництва інтересів малолітньої потерпілої, щоб на останню не здійснювався тиск. Під час допиту матері ОСОБА_9 вона перебувала з дівчинкою в окремій кімнаті і їй вдалося налагодити з ОСОБА_11 довірливі відносини. Дівчинка повідомила їй про свою велику таємницю, що татко засовував пісю їй у рот. Під час допиту її у слідчого ОСОБА_11 сказала, що тато не пісяв їй у рот, то була не сеча, а якась слина. Малолітня дитина не могла знати, що саме то було, отже малоймовірно, що вигадала. Під час тестування на рівень тривожності, тобто наявність страхів у дитини, усіх членів сім`ї вона малювала одягнутими у спідниці та штани, себе малювала поряд з матою, а тата, яким вона вважала ОСОБА_7 , малювала в останню чергу, окремо, фокусуючись на його статевих органах.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні дала показання, що є бабусею ОСОБА_22 , з обвинуваченим стосунки були нормальні, до того часу як 25 квітня 2016 року від своєї дочки ОСОБА_23 дізналася, що працівники школи повідомили останній про те, що ОСОБА_11 розповідала як батько пісяв їй у рот. Батьком вона називає ОСОБА_7 . Коли вона особисто запитала про це у Мілани, онука цю обставину підтвердила і пояснила, що тато спочатку давав їй гроші, щоб вона мовчала. З її слів зрозуміла, що події відбувались коли ОСОБА_24 приходила до неї додому допомагати нянчити дитину від другого шлюбу, а ОСОБА_11 залишалась вдома з ОСОБА_25 . При цьому ОСОБА_24 розповідала, що дівчинка не хотіла залишатись з вітчимом, просила, щоб мати не уходила з дому. Коли ОСОБА_11 гостювала у них на канікулах, вона та чоловік помітили, що дівчинка стала замкнутою, розсіяною, погіршився апетит, помітили також неконтрольоване мочевипускання. Ніколи не помічала, щоб ОСОБА_11 говорила неправду, завжди була відкритою.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні дав показання, що являється рідним дядьком потерпілої. З обвинуваченим неприязних стосунків не має, чого не заперечував обвинувачений. 25 квітня 2016 року на Дні народження у молодшого племінника рідна сестра ОСОБА_27 розповіла, що дізналась від працівників школи про домагання ОСОБА_13 до ОСОБА_11 і почала вимагати від останнього пояснень. Між ними почалася сварка, тому він вивів ОСОБА_11 з кімнати у коридор, щоб не травмувати дитину, але кімнатні двері залишились відчиненими, він усе добре чув і записував розмову на телефон. У послідуючому запис передав працівникам поліції. ОСОБА_28 . Спочатку відмовлявся, а потім зізнався, що близько трьох разів задовольняв з ОСОБА_11 свою статеву пристрасть, змушуючи її брати до рота свій половий член. Особисто йому племінниця пояснила, що боїться ОСОБА_13 , бо він її бив. При цьому пхав їй до рота свого пісюна і приказував, щоб нікому не казала, бо буде те, що з дідом, якого він побив. Коли сварка стихла, він з ОСОБА_11 повернулися у кімнату, але ОСОБА_14 відмовився розповідати йому, що робив з ОСОБА_11 , лише повідомив, що його заставили, але не казав хто і навіщо. Після цього втік з будинку. Його затримали працівники поліції під ранок. Також був випадок, коли ОСОБА_29 , вже після затримання телефонував ОСОБА_30 і йому особисто і пропонував 20 тис. за те, щоб ОСОБА_24 забрала з поліції заяву щодо нього.

Пояснення представників потерпілої та свідків сумнівів у суду не викликають, оскільки узгоджуються між собою та з письмовими матеріалами справи.

Згідно протоколу про проведення слідчого експерименту від 27.04.2016 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , малолітня потерпіла ОСОБА_10 вказала в яких саме кімнатах і який місцях ОСОБА_7 вчиняв з нею розпусні дії (а.с.90-92), що відображено також на відеозапису слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_10 та оглянутому у судовому засіданні (а.с. 88). На диску відображено як малолітня потерпіла ОСОБА_10 показує де тато робив з нею те, про що вона розмовляла зі слідчим.

Згідно протоколу про проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_33 , ОСОБА_7 , завівши учасників експерименту до спальної кімнати будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , і на манекені продемонстрував як саме відносно нього знаходилася ОСОБА_10 під час вказаних в процесі допиту незаконних дій. Надавати інші покази ОСОБА_7 відмовився, деталізувати також (а.с.93-95). Дана слідча дія зафіксована також на диску з відеозаписом, оглянутому у судовому засіданні, де видно, що ОСОБА_7 привів усіх присутніх при експерименту до ліжка у спальній кімнаті, манекен посадив перед собою. Сам знаходився у стоячому положенні передом до манекена і пояснивши при цьому, що так він діяв перший раз і всі інші рази. Пояснив також, що свого положення відносно потерпілої не змінював. Після закінчення дій залишав потерпілу у кімнаті на ліжку, а сам виходив. Про застосування до нього недозволених методів розслідування чи будь-якого тиску не заявляв. (а.с. 89).

З повідомлень Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області № 04/821 від 26.09.2016 року та № 04/778 від 14.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за направленням служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації від 30.05.2016 № 01-19/640 «Про влаштування ОСОБА_34 » з 06.06.2016 року перебуває в закладі як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Дитина зазнала сексуального та психологічного насильства. У зв`язку з тим, що курс реабілітації не завершено та з метою уникнення повторного травмування дівчинки психологічна служба закладу не рекомендує викликати ОСОБА_35 до залу суду та проводити опитування і з`ясування травмуючих обставин. Тому адміністрація заперечує проти допиту та участі вихованки ОСОБА_10 в судовому засіданні відносно ОСОБА_7 . Після встановлення довірительних відносин дівчина розповіла працівникам установи, що з нею зробив вітчим, називаючи при цьому дії, але невербальні прояви під час розмови свідчили про те, що дівчинка не розуміла того, що з нею зробив вітчим (а.с.102, 178-180).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 185 від 12.05.2016 року ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. ОСОБА_10 , з урахуванням віку, особливостей її психічного розвитку, могла правильно сприймати обставини, що мають значення для справи (зовнішній, фактичний бік подій) та здатна давати про них правильні покази. Підвищеної схильності до фантазування не виявляє. Враховуючи малолітній вік під експертної, її необізнаність в питаннях статевих взаємин, ОСОБА_10 не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та не могла чинити опір даним діям. Дівчинка не обізнана у питаннях статевих взаємовідносин, не розуміє їх біологічного і соціального сенсу. По суті того, що відбулося пояснила подробиці, які зазначені в описовій частині висновку, але суд уважає можливим не викладати повністю у тексті вироку, враховуючи їх інтимний характер (а.с. 147-150).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 178 від 05.05.2016 року ОСОБА_7 на момент скоєння кримінального правопорушення будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_7 на теперішній час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Також зазначено в описовій частині висновку, що ОСОБА_7 скритний, невідвертий, брехливий, верткий, акцентує пояснення на тому, що малолітня усе робила сама, а він їй допомагав, зазначивши при цьому що дії відбувались 4 рази. Також розповів деталі, які суд уважає можливим не викладати повністю у тексті вироку, враховуючи їх інтимний характер. Про застосування до нього будь-якого тиску чи впливу не повідомляв (а.с. 143-146).

Згідно протоколу огляду місця події від 26.04.2016 року було проведено огляд господарства в АДРЕСА_2 та спальної кімнати в даному господарстві, звідки вилучено килим, дві дитячі нічні сорочки, дві простині, полотенце, футболку, двоє дитячих джинсових штанів (а.с. 151-153).

Те, що мати ОСОБА_36 залишала дитину без нагляду підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 154).

Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_10 , 2009 року народження, характеризується позитивно (а.с. 175).

Проаналізувавши вищевказані докази суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 не мала підстав оговорювати ОСОБА_7 та в силу своїх рис характеру та психологічного розвитку не могла вигадати обставин сексуального змісту.

Також у суду є достатньо підстав уважати, що обвинувачений був обізнаний про безпорадний стан потерпілої внаслідок малолітнього віку, оскільки тривалий час проживав з нею в одному будинку, однією сім`єю.

Пояснення обвинуваченого про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування не знайшли свого підтвердження, спростовані листами Прокуратури Сумської області від 23.09.2016 року № 17-1910-16 та від 20.09.2016 № 17к (а.с. 111-112, 138, 139-140), отже не приймаються судом до уваги.

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спробу уникнути відповідальності.

Проаналізувавши усі докази у справі у їх сукупності, оцінивши їх достатність, належність та допустимість, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 доведена у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене відносно малолітньої особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_7 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Враховуючи вищевикладене, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, який у скоєному не розкаявся, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання (а.с. 166), не працював, раніше судимий, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого покарання у межах санкції ч. 3 ст. 153 КК України - у виді позбавлення волі строком на десять років.
26 травня 2016 року вироком Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі за злочин, вчинений 9 квітня 2016 року (а.с. 170-171). Судом встановлено, що протиправні дії дії відносно ОСОБА_10 обвинувачений вчиняв до квітня 2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання за сукупністю злочинів частково приєднати покарання за попереднім вироком два роки позбавлення волі, в строк покарання, зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України з урахуванням положення ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів справи (а.с. 155) вбачається, що ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою 26 квітня 2016 року, у зв`язку із чим підлягає зарахуванню в строк відбування покарання обвинуваченому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме з 26 квітня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто до 4 листопада 2016 року включно, разом з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання чинності вироком, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покарання пов`язаного з позбавленням волі.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.
Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України, ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав діями обвинуваченого.
Цивільний позов, заявлений представниками в інтересах потерпілої про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 27560,00 грн., виходячи з вимог розумності та справедливості підлягає задоволенню у повному обсязі.
З ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України в дохід держави підлягають стягненню витрати за проведення експертизи № 705 від 20.05.2016 року в розмірі 880 грн. 40 коп. ( а.с. 177).
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 3 ст. 153 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на десять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати покарання за попереднім вироком - два роки позбавлення волі.
Остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 26 квітня 2016 року.
У строк покарання, зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26 квітня 2016 року по 4 листопада 2016 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній потерпілій ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави (код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження») 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп. витрат на проведення висновку експерта № 705 від 20.05.2016 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя підпис... ОСОБА_1

Судді: підпис... ОСОБА_2 підпис... ОСОБА_3

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1