Справа № 303/3779/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.2,3 ст.258, ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12
В С Т А Н О В И В:
В підготовчому судовому засіданні по даному кримінальному провадженні, судом, до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, який спливає 28 жовтня 2016 року та неможливості проведення підготовчого судового засідання і призначення судового розгляду до вищевказаної дати, з метою недопущення порушення прав обвинувачених щодо тримання під вартою без ухвали суду та недопущення порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, та, з врахуванням рішень Європейського суду з прав людини по справах: «Харченко проти України» (п.98) та «Чанєв проти України» (п.30,31), поставлено питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених.
Прокурор ОСОБА_9 просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мотивуючи це тим, що ризики які існували та враховувалися під час обрання та в подальшому продовження строку тримання під вартою обвинуваченим не перестали існувати, останні можуть впливати та здійснювати тиск на свідків, які судом ще не допитувалися, а також спотворити чи знищити речові докази. Зазначив, що в ході проведення досудового розслідування, на той час підозрюваний, а наразі обвинувачений ОСОБА_6 , у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою вже одного разу, а саме в листопаді 2015 року, був звільнений з СІЗО, після чого зник, та в зв`язку з цим оголошений в розшук та у подальшому затриманий. Крім того, як на підставу для продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, прокурор ОСОБА_9 зауважив на те, що у відповідності до ч.5 ст.176 КПК України, до обвинувачених не може бути застосований будь-який інший, з передбачених вказаною статтею Кодексу вид запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_10 підтримав позицію прокурора ОСОБА_9 щодо доцільності продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_12 вказала на недоцільність продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних фактичних даних на підтвердження розумності висунутої йому підозри. В спростування тверджень прокурора ОСОБА_9 щодо наявності ризиків, якими останній обґрунтовує необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, вказує на їх недоведеність. Окрім того, як на підставу можливості обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу стосовно її підзахисного зазначає і той факт, що він є одруженим, має двох малолітніх дітей та міцні соціальні зв`язки. Просила суд прийняти до уваги також постанову Генерального прокурора України від 26.10.2016 року відносно ОСОБА_13 , що фігурує в обвинувальному акті, якою його фактично визнано невинним у вчинені інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Захисник ОСОБА_11 зазначив, що продовження обвинуваченим строку тримання під вартою є недоцільним, суперечить практиці Європейського суду, викладеній в його неодноразових рішеннях із даного питання. Зазначає, що наведені прокурором ризики є лише його припущенням та нічим не доведені. Вказує також і на нововиявлені обставини, як на підставу для зміни запобіжного заходу, а саме на те, що Генеральною прокуратурою відносно особи, яка фігурує в обвинувальному акті та якій інкримінується організація банди, в якій приймали в якості виконавців участь обвинувачені, кримінальне провадження у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів закрито у зв`язку з недоведеністю.
Обвинувачений ОСОБА_6 доводи прокурора ОСОБА_9 щодо його переховування від суду та органів досудового розслідування у листоподі 2015 року вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
Обвинувачений ОСОБА_8 заявлені прокурором ризики вважає безпідставними, оскільки спотворення чи знищення ним особисто чи його побратимами речових доказів є не можливим так як останні знаходяться на зберіганні в Генеральній прокуратурі України. Переховуватися від суду наміру він немає, оскільки в його діях відсутня провина та в його інтересах встановлення істини у справі.
ОСОБА_5 вказав на відсутність обґрунтованої підозри у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення. В обґрунтування недоцільності продовження строку тримання під вартою вказав на стан свого здоров`я, наявність дитини, дружини, які потребують як моральної так і матеріальної підтримки з його боку.
ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника щодо недоцільності продовження строку тримання під вартою.
Суд вислухавши думку учасників провадження приходить до наступного висновку.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.2,3 ст.258, ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України надійшло до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 15 серпня 2016 року.
Кримінальним процесуальним кодексом України вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду.
Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено направленням обвинувального акта до суду, який його отримав 15 серпня 2016 року, а тому до суду перейшли повноваження щодо обрання, зміни та скасування обвинуваченим запобіжних заходів та вирішення питання продовження строку тримання під вартою.
Згідно із ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
З аналізу даної статті випливає, що у випадку, якщо судом не змінювався чи не скасовувався раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, у такому випадку продовжує діяти запобіжний захід, обраний раніше.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Таким чином, Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду. Фактично частиною 3 статті 331 КПК передбачено, що суд першої інстанції має двомісячний строк для вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою, навіть якщо вже закінчився строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, постановленої слідчим суддею. Такий висновок зроблений Європейським судом з прав людини у справі «Чанєв проти України».
Європейський суд з прав людини у справі «Чанєв проти України» (п.31) також дійшов висновку, що чинне законодавство дозволяє продовження тримання підозрюваного під вартою без судового рішення протягом періоду тривалістю до двох місяців, однак констатує, що в такому випадку має місце порушення п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Пункт 1 статті 5 Конвенції передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Харченко проти України» дійшов висновку, що тримання особи під вартою після закінчення слідства та до початку судового розгляду не може мати місце без судового рішення.
Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При прийнятті рішення щодо доцільності продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою суд враховує, що останні обвинувачуються у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких та тяжкість покарання.
Окрім цього суд враховує вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України, відповідно до яких запобіжні заходи відмінні від тримання під вартою не застосовуються до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі за ст. 258 КК України.
При цьому суд вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які в судовому провадженні ще не давали показань, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинувачених під вартою, в тому числі за станом здоров`я, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176 -178, 314, 370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Королево Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , до 23 грудня 2016 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Хуст Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_2 , до 23 грудня 2016 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Хуст Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_3 , до 23 грудня 2016 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Слов`янськ Донецької області, мешканцю АДРЕСА_4 , до 23 грудня 2016 року включно.
Підготовче судове засідання відкласти на 14 год 00 хв. 10 листопада 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3