Дата документу Справа № 310/6981/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/86/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/6981/15-к
Категорія: ст.ст. 310 ч.2, 309 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002742, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.08.2015 року /а.п. 71-72/ з апеляційною скаргою звернулась заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 /а.п. 76-78/, в якій, не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 310 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Апелянт вважає, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не в достатній мірі врахував, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності та, крім цього, з незрозумілих підстав відніс цю обставину до тих, що пом`якшують покарання.

Також, на думку прокурора, судом не в достатній мірі враховані й конкретні обставини справи, зокрема, кількість посіяних та вирощених рослин, які містять наркотичні засоби, обізнаність ОСОБА_7 про небезпечні властивості вирощених рослин та його бажання доглядати їх саме до стадії дозрівання, що може свідчити про суспільну небезпеку його особистості, оскільки лише своєчасне виявлення незаконних посівів наркотиковмісних рослин співробітниками міліції, запобігло подальшому розповсюдженню наркотичних засобів.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

- за ч. 2 ст. 310 КК України до трьох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти про зміну місця мешкання кримінально-виконавчу інспекцію за місцем мешкання, а також періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем мешкання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання скасований.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 460 гривень 80 копійок.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Як зазначено у вироку суду, приблизно в жовтні 2014 року в ранковий час, ОСОБА_7 , знаходячись в лісосмузі, розташованій на одній із вулиць мікрорайону 8 Березня в м. Бердянську Запорізької області, виявив поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилось насіння коноплі та насіння маку снотворного, поклав його до кишені спортивних брюк, надітих на ньому, та переніс їх за місцем свого проживання у буд АДРЕСА_2 .

У цей же день, знаходячись за місцем свого проживання, ОСОБА_7 , з метою виготовлення наркотичних засобів для власного вживання, діючи умисно, взяв раніше знайдене ним насіння коноплі та насіння маку снотворного та незаконно посіяв їх на підготовленій ним раніше земельній ділянці, розташованій на території домоволодіння АДРЕСА_2 , з яких почали рости 128 (сто двадцять вісім) кущів конопель та 492 (чотириста дев`яносто два) куща маку снотворного. Після цього, ОСОБА_7 , з метою доведення даних кущів до стану дозрівання, доглядав їх шляхом підгортання та поливу земельної ділянки, на якій вони зростали, таким чином, вони до початку липня 2015 року виросли до стадії кущів.

03.07.2015 року, в період часу з 16 години 40 хвилин до 17 години 50 хвилин, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за місцем проживання ОСОБА_7 на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , працівниками міліції виявлено та вилучено, згідно з висновком експерта № 213 від 08.07.2015 року, рослини (з коренями, стеблами, листям та верхівками) зеленого кольору, які містять тетрагідроканабінол і є рослинами, які містять наркотичні засоби - рослинами роду коноплі, в кількості 128 (сто двадцять вісім) рослин масою 27 кг 150 г, та рослини (з коренями, стеблами, листям та верхівками) зеленого кольору, які містять тетрагідроканабінол і є рослинами, які містять наркотичні засоби - рослинами виду мак снотворний, в кількості 492 (чотириста дев`яносто дві) рослини масою 10 кг 050 г, які ОСОБА_7 незаконно посіяв та вирощував.

Крім того, наприкінці червня 2015 року в денний час, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, знаходячись на городі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу для власного вживання, зірвав з раніше висаджених ним кущів коноплі верхівки, чим незаконно придбав наркотичний засіб, який для просушки розклав у господарчій будівлі на території домоволодіння за вказаною адресою.

Приблизно через декілька днів після цього, у денний час, ОСОБА_7 , знаходячись у господарчій будівлі, розташованій на території домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись, що верхівки рослин коноплі повністю висохли, з метою подальшого виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу для власного вживання, на місці руками перетер, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс, який загорнув у газетний згорток, та поклав під дах господарчої будівлі, де почав зберігати його без мети збуту.

03.07.2015 року, в період часу з 16 години 40 хвилин до 17 години 50 хвилин, під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за місцем проживання ОСОБА_7 на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , працівниками міліції виявлено та вилучено, згідно з висновком експерта № 213 від 08.07.2015 року, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого складає 9,81 г (в перерахунку на суху речовину), який ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити, обвинуваченого з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, яку вважає необґрунтованою, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вироком, суд визнав вину обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України, доведеною, як в частині встановлених судом фактичних обставин, так і кваліфікації його дій, в апеляційному порядку не оскаржується, у зв`язку з чим, зазначені обставини згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України в апеляційному порядку не переглядаються.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховував: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який офіційно суспільно-корисною працею не займається, те, що він щиро розкаявся в скоєному, на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю злочину згідно з даними обвинувального акта, задовільно характеризується, не судимий в порядку ст. 89 КК України, визнавши їх обставинами, які пом`якшують покарання.

З урахуванням зазначених обставин суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КПК України.

За ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 310 КК України суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальні строки, передбачені санкціями зазначених кримінальних законів.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до норм ч. 1 ст. 70 КК України суд призначив обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалення нового вироку, яким апелянт просить засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 310 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Тобто, апелянт просить скасувати вирок лише в частині призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його м`якості, при цьому просить призначити обвинуваченому за вчинені ним злочини покарання, аналогічні тим покаранням, які призначив суд першої інстанції, як за вчинені злочини, так і остаточне за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Виходячи з викладеного, не можна погодитись з обґрунтованістю доводів та вимог апеляційної скарги в частині невідповідності призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його м`якості.

Відповідно до норм ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у тому числі, у разі необхідності застосування більш суворого покарання, тобто у разі невідповідності призначеного покарання вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а саме недотримання норм, передбачених ст. ст. 74-84 КК України.

Суд першої інстанції звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що зазначив у вироку.

В апеляційній скарзі не ставиться питання про скасування звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і в ній не наведено, в чому полягає неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України.

Колегія суддів по доводам, наведеним в апеляційні скарзі, не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, як за вчинені злочини, так і остаточного за сукупністю злочинів з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3