У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 листопада 2016 року,

з участю:
прокурора ОСОБА_7

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6

представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, порушив питання про надання йому в користування придбаний ним транспортний засіб на час кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 листопада 2016 року накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat», легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , первинний номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні у потерпілого ОСОБА_6 з забороною розпоряджатись та користуватись таким.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_6 вказав, що рішення слідчого судді, яким застосовано найбільш обтяжливий спосіб арешту майна, призвело до зупинення його підприємницької діяльності та негативних наслідків у вигляді матеріальних збитків, які він несе, оскільки позбавлений можливості використовувати свій транспортний засіб.
Застосовуючи арешт майна, слідчий суддя зазначив, що вищевказаний автомобіль був визнаний речовим доказом, оскільки може містити на собі сліди злочину, або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, котрий просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів провадження, 27 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000719 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України (а.с.13).

08 листопада 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України (а.с.6).

08 листопада 2016 року постановою заступника начальника СВ Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області було надано дозвіл на використання матеріалів кримінального провадження за №0000719 від 27.08.2015 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001337 від 08.11.2016 року (а.с.11-12).

Постановою старшого слідчого Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 09 листопада 2016 року, вилучений автомобіль марки «Volkswagen Passat», легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , первинний номер кузова НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження
№ 0001337 від 08.11.2016 року (а.с.10).

З матеріалів провадження вбачається, що відповідно до копії довіреності від 24.10.2013 року, ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) ТЗ НОМЕР_3 , виданим Львівським РЕВ 11 жовтня 2007 року, транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (а.с.28).

За змістом статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема є доказом злочину.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль, у відповідності до вимог статті 173 КПК України, слідчий суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані, врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про можливість накладення арешту на автомобіль, оскільки існує сукупність підстав вважати, що він є доказом злочину.
Слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту досліджуються ті обставини кримінального правопорушення, про які органу досудового розслідування відомо на даний час, та дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконність ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки при розгляді клопотання слідчим суддею з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.
Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.
Керуючись частиною 3 статті 407, статтею 422 Кримінального процесуального кодексу України,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 листопада 2016 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 листопада 2016 року про накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Passat», легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , первинний номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні у ОСОБА_6 з забороною розпоряджатися та користуватися таким, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4