Справа № 159/4854/15-к
Провадження № 1-кп/159/13/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 150 302 000 001 54 про обвинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кріпкому Красноперекопського району АР Крим, гр. України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого тренером по дзюдо Федерації дзюдо України, з освітою середньою - спеціальною, одруженого, має на утриманні 1 неповнолітню особу, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:

Обвинувачений ОСОБА_8 о 07 год. 50 хв. 07.05.15 р., всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla, р. н. з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської області зі сторони вул. Брестської м. Ковеля Волинської області в напрямку м. К. Каширського Волинської обл., був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на заокругленні дороги виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши суцільну вузьку лінію осьової розмітки, перетин якої заборонено, на лівому узбіччі допустив наїзд на велосипедиста потерпілого ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП велосипедист потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за висновком СМЕ № 97 від 10.07.15 р., отримав закриту черепно мозкову травму з переломом кісток склепіння черепа та із субурахноїдальним крововиливом зліва, множинні переломи ребер справа і зліва, множинні розриви тканин обох легень з двобічним гемотораксом та косо поперечний перелом лівої великогомілкової кістки з розвитком шоку, що стало причиною його смерті. У прямому причиновому зв`язку з виникненням ДТП і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим як водієм наступних пунктів ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1 306 від 10.10.01 р.:

- п. 1.10, згідно з яким узбіччя це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів. Узбіччя може використовуватись для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедистів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватись по них), гужових возів (саней);

- п. 2.3 «б», згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 2.9 «а», згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 1.1 розд. 34, згідно з яким вузька суцільна лінія це лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.

Таким чином, своїми діями, що виразились у порушенні вищезазначених правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, цивільних позовів потерпілих не визнав. Суду показав, що 06.05.15 р. о 16 год. 30 хв. - 17 год. він під`їхав на своєму автомобілі марки «Мерседес» до кафе «Ювін», де вживав спиртне. Увечері мав намір домовитись з ОСОБА_12 , який завжди їздить на його автомобілі, щоб той сів за кермо, однак, не вдалось. Тому він попросив присутнього свідка ОСОБА_13 сісти за кермо його авто. Так як свідок ОСОБА_13 не зміг рушити, то за проханням останнього за кермо його авто сів свідок ОСОБА_14 .. Коли темніло - о 22 год. 30 хв. - вони поїхали до кафе «Хортиця», потім - до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де він мав намір «посидіти» із знайомими. Але так як там нікого не було, він попросив завезти його додому. Вдома він вийшов з автомобіля і вони разом пішли в сторону кафе «Берегиня», а згодом він сам - до кафе гр. Задачина «пилосос». Тоді ж туди приїхав на автомобілі марки «Тойота» свідок ОСОБА_15 , з яким вони були візуально знайомі. Свідок ОСОБА_15 запропонував йому ще «посидіти» і вони поїхали у бар «Престиж», де, орієнтовно, з 24 год. до 03 год. вживали спиртне. О 03 год. 30 хв. вони поїхали до кафе гр. ОСОБА_16 , що близько його дому, але свідок ОСОБА_15 по трасі поїхав у сторону смт. Маневич у якесь село до свого знайомого. Так як останнього не виявилось, о 05 год. - 05 год. 30 хв. вони приїхали до магазину «Сяйво». Там зупинились і у гурті людей, серед яких був свідок ОСОБА_17 , свідок ОСОБА_18 , якого він знав як сусіду, вживали спиртне. На світанку свідок ОСОБА_15 сів за кермо автомобіля, а він збоку, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 позаду. Від магазину «Сяйво» вони поїхали на заправку «Вог», що неподалік на трасі. Туди приїхали о 06 год. 30 хв.. Там свідок ОСОБА_19 сказав його заправити, так як грошей не має. Кошти на заправку дали свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .. Там же пили каву у паперових стаканчиках, куплену свідком ОСОБА_15 .. Чи сідав свідок ОСОБА_15 з кавою за кермо, не пригадує. На заправці перебували 2 - 3 хв.. Автомобіль заправляв заправщик. Потім вони поїхали по трасі до бару гр. Задачина «пилосос». Однак, там була перезмінка, тому вони поїхали по вул. Будищанській до магазину «Наш край». Такої обставини, щоб у автомобілі був ще хтось і виходив, він не пригадує. У магазині «Наш край» свідок ОСОБА_15 придбав каву, у т. ч. - йому. Біля магазину вони пили каву, пробули там недовго. При цьому він з автомобіля не виходив. Свідок ОСОБА_15 каву пив також у автомобілі. Де він та свідок ОСОБА_15 залишали стаканчики з під кави, не пригадує. Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 просили свідка ОСОБА_15 підвезти їх на вул. Володимирську, однак, останній відмовився; сказав, що не має часу, поспішає. Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 при цьому образились, пішли повз стадіону, а вони відразу від`їхали у ту ж сторону по вул. Брестській, до складів по вул. Ватутіна. За кермом був свідок ОСОБА_15 .. Він же був п`яним, дрімав збоку. Свідок ОСОБА_15 сказав йому, що зараз заїдуть до знайомого. На вул. Ватутіна за кілометр від місця ДТП - свідок ОСОБА_15 звідкись збоку взяв пляшку горілки і пішов у склади до знайомого - Канарського, щоб випити, а він залишився у авто і дрімав. Канарського він тоді не бачив і чи свідок ОСОБА_15 із Канарським вживали спиртне, він не знає. Свідок ОСОБА_15 швидко через 10 хв. - повернувся, сів за кермо і вони поїхали далі, а він - задрімав. Він вважав, що вони їдуть у сторону міста, однак, свідок ОСОБА_15 поїхав, як він зрозумів, у баню. Швидкість автомобіля була значною, як він вважає - 110 120 км/год чи більше. Дрімаючи, не будучи пристебнутим ременем безпеки, він відчув занос, удар автомобіля у перешкоду, відкрив очі, побачив, що вони вже летять у кювет. Його розвернуло, він правим боком і задньою частиною тіла на передньому сидінні сильно вдарився у передню панель автомобіля, де є бардачок; його відкинуло назад. Де був свідок ОСОБА_15 в момент удару, він не знає, але вважає, що за кермом. В момент ДТП свідок ОСОБА_15 до нього не торкався, за нього не хапався. Самого зіткнення, удару, велосипедиста він не бачив. Вони злетіли у кювет, вдарились. Удар був сильним, подвійним чи потрійним його кидало вперед, назад. Було враження, що вони перекинулись, так як кювет біля 5 м.. Він перебув у шоці, вважав, що вилазить вперед, що автомобіль перевернувся. Побачив, що свідка ОСОБА_15 вже не було, останній, як він зрозумів, з вулиці, кричав: «Давай, вилазь швидше». Він опинився у проході між сидіннями. Він не міг вибратись, спрацювала його права бокова подушка безпеки. Він у автомобілі у проході поліз наперед, за кермо взявся правою рукою; вимкнув магнітофон, як пригадує, правою рукою; повертав вправо, вліво, а вилазив - назад. З його боку двері не відчинялись через деформацію. Він їх штовхав, намагаючись відчинити. Тканина подушки безпеки його не торкнулась. У подушку безпеки він не вдарився. Подушка безпеки була розташована збоку, де скло, а він ударився об панель, що спереду. Він нахилявся над кермом, штовхав двері водія, що не відчинялись. Вважає, що вибрався з авто через задні ліві двері головою вперед. Як вилазив з автомобіля, детально не пригадує. Припускає, що торкався і інших частин у салоні автомобіля як до, так і під час ДТП. Пояснити, яким чином відбитки його пальців, сліди поту виявлено на важелі перемикання коробки передач, внутрішній та зовнішній стійці дверей водія, не може. У автомобілі своїх відбитків пальців він не стирав. Вважає, що свідок ОСОБА_15 , який залишився на місці ДТП, міг витерти відбитки пальців, так як у автомобілі мали б бути виявлені відбитки багатьох осіб. Коли він вибрався з автомобіля, то перед собою побачив кам`яний паркан. Він піднявся і пішов понад парканом. Відчував шуми у голові, отримав удар, був у шоці, відчував біль. Пересвідчився, що руки і ноги цілі, може пересуватись. Присівши, посидів. До нього ніхто не підходив. Побачив, що стало збиратись багато людей, прибула швидка допомога, людині накладали кисневу маску і надавали меддопомогу. На місці ДТП із свідком ОСОБА_15 не спілкувався, чи живий потерпілий не цікавився. Потім залишив місце події. Він, вважаючи, що так як він сидів збоку, не був за кермом; як свідок у будь - який час дасть показання, а відчуває біль, то будучи у шоковому стані, для отримання меддопомоги сів у маршрутне таксі та поїхав у лікарню. Працівників міліції не дочекався, меддопомоги на місці просити не бажав. Його тілесні ушкодження зафіксовані. Так як на травмпункті було багато людей, він, зустрівши знайомого лікаря, розповів йому, що потрапив у аварію, дуже болить середина, правий бік ребра. Лікар дав йому знеболювальне, направив у поліклініку для перевірки. Він же, вийшовши з лікарні, поїхав додому, у лікарню не пішов. У поліклініці 08.05.15 р. лікар хірург ОСОБА_20 розпитав його про те, що сталось, і вніс запис у карточку, направив на УЗІ, рентген. Приймаючи знеболювальні пігулки, він став почуватись легше. Того ж дня йому зателефонував свідок ОСОБА_15 , повідомив, що збили людину. Він запитав, що з людиною, так як вважав, бачачи, що накладають кисневу маску, що людина жива. Але свідок ОСОБА_15 сказав, що людину збили насмерть. Він запитав: «Як же ж так?». Свідок ОСОБА_15 сказав: «Дивись, біля магазину «Сяйво» стоять камери. Я від магазину «Сяйво» від`їхав, збоку ти був, і на вул. Володимирській я тебе висадив». Він погодився з такими формулюваннями свідка ОСОБА_15 , з огляду на те, що свідкові ОСОБА_15 так треба, але зазначив, що показання буде давати. Для чого свідкові ОСОБА_15 було потрібно, щоб він не фігурував як присутній у автомобілі, він не знає. Свідок ОСОБА_15 проти того, щоб він показання давав, заперечень не висловив. У наступну неділю йому зателефонували і повідомили, що свідок ОСОБА_15 з приводу ДТП каже, що нічого не пригадує, вказує на нього; каже, що було троє осіб, а хто був за кермом, не пригадує. Він вирішив зустрітись із ріднею потерпілого і пояснити ситуацію за посередництва спільного знайомого - ОСОБА_21 . Він зустрівся з ОСОБА_21 , розповів, як було; показав свого правого бока; сказав, що не проти зустрітись із ріднею потерпілого; що сидів збоку, сам постраждав. Але вважав за доцільне зустрітись при ньому із свідком ОСОБА_15 , щоб той розповів про події, так як останній бажає уникнути відповідальності. ОСОБА_21 телефонував до свідка ОСОБА_15 з приводу такої зустрічі, але останній з ним зустрітись не забажав. Після зустрічі з ОСОБА_21 , він зрозумів, що йому слід надавати показання, що він непричетний. Він поїхав на заправку «Вог» і дізнався, що там камер спостереження немає. Він поїхав у магазин «Наш край» на п`ятий день після події через стан свого здоров`я та у зв`язку з проходженням УЗІ, рентгену, і дізнався, що зображення зберігається лише 3 дні.. Він через 2 міс. після події віддавав борг у бар «Престиж» охороннику, а через 4 міс. - розмовляв з останнім. Охоронник повідомив, що свідка ОСОБА_15 і його автомобіль він запам`ятав, пригадує, як різко рушив автомобіль від бару. У міліцію для давання показань він з`явився самостійно, так як від своїх знайомих дізнався про суть показань свідка ОСОБА_15 .. Першим його допитав начальник слідства ОСОБА_22 . Коли від давав показання, показував свої тілесні ушкодження, то чув розмову ОСОБА_22 по телефону про те, що «той бреше», а у нього тілесні ушкодження - справа. У подальшому його допитував інший слідчий. На вул. Ватутіна він знайшов фірму гр. ОСОБА_23 , де збереглось відео і було видно автомобіль, що рухався швидко, безпосередньо за 300 м до місця ДТП. Це відео він надав слідчому ОСОБА_24 , проглянув разом з ним, однак, органами досудового розслідування воно було залишено поза увагою. Очних ставок слідчим ОСОБА_24 проведено не було. Зауважень з приводу протоколювання його показань він не висловлював, так як довіряв слідчому. Він був упевнений у своїй невинуватості. Клопотання про участь захисника він заявляв слідчому ОСОБА_25 .. Він не ухилявся від процесуальних дій під час досудового розслідування, надав пояснення на поліграфі як свідок. Пояснити причину розбіжності у його поясненнях під час дослідження на поліграфі і в суді, в частині того, чому під час дослідження на поліграфі він пояснював, що у момент ДТП свідок ОСОБА_15 знаходився на сидінні водія, а він - на задньому сидінні автомобіля, а в суді показує, що в момент ДТП він був на сидінні пасажира справа від водія, пояснити не може. Вважав, що обвинуваченим є свідок ОСОБА_15 , так як він за кермом не перебував. Він чув розмову слідчого, що за кермом був свідок ОСОБА_15 біля магазину «Наш край». Він повідомляв і про дзвінок свідка ОСОБА_15 .. Він не ухилявся від явок, був вдома, лікувався. Вважає невідповідним дійсності, що свідок ОСОБА_15 сидів позаду і не отримав жодних тілесних ушкоджень, так як саме особа, яка перебуває за кермом, тримається за нього, приймає удар на себе і може уникнути тілесних ушкоджень. Вважає, що слідство неналежне, справа - сфабрикована. Запитань до свідка ОСОБА_15 у суді він не мав, так як останній покликався на амнезію. Зазначає, що отримана ним травма не характерна для особи, яка перебувала за кермом. Він не знає, чому свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 свідчили про те, що не знають його. Останніх він не просив давати ті чи інші показання, і з ними більше познайомився вже під час досудового розслідування. Вважає, що ДТП сталась тому, що водій був нетверезим. З родиною потерпілого він не спілкувався і співчуття не висловлював, так як не очікував порозуміння; чекав поховання; сам потребував лікування. Він просив би вибачення, якби був винуватим. Тривалий час він їздив у автомобілі, за кермом якого був п`яний свідок ОСОБА_15 , так як тоді про негативні наслідки не думав; як поводить себе свідок ОСОБА_15 за кермом, не знав. Він під час досудового розслідування давав показання про те, що не був за кермом під час ДТП, тому відразу не користався послугами захисника. Самостійно збирав докази після ДТП тому, що дізнався, що свідок ОСОБА_15 дає показання про те, що за кермом не був, нічого не пригадує. Дослідження на поліграфі він проходив добровільно і не заперечує, що під час проходження такого інтерв`ю казав, що вилазив з автомобіля через передні двері автомобіля. Сумнівається в результатах такого дослідження. Правоохоронним органам він не повідомляв, що ДТП вчинив свідок ОСОБА_15 , але у своїх показаннях як свідка про це зазначав. 21.08.15 р. підозра була пред`явлена йому. Вважає, що свідок ОСОБА_15 не має підстав його оговорювати. На час ДТП він був одягнений у чорний спортивний костюм, не мав головного убору, а свідок ОСОБА_15 був одягнений у шкіряну куртку, не мав головного убору. За кермо автомобіля він не сідав зовсім. Востаннє перед ДТП він сів у автомобіль біля магазину «Сяйво» і більше до ДТП - з автомобіля не виходив, у т.ч. під час зупинки на вул. Ватутіна перед ДТП. Винуватим себе не вважає, зазначає, що досудове розслідування у справі проведено односторонньо. Просить його виправдати.

Однак, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується як - частково - його показаннями, так і іншими доказами у справі: показанням потерпілих, свідків, експертів, письмовими та речовими доказами.

Так, як вбачається з показань обвинуваченого, тієї обставини, що на момент ДТП, внаслідок якої було травмовано потерпілого, він і свідок ОСОБА_15 обоє у стані алкогольного сп`яніння - знаходились у автомобілі марки «Toyota Corolla, р. н. з НОМЕР_1 , а вибравшись з автомобіля після ДТП, він на місці ДТП не затримався та пішов понад парканом в сторону м. К. Каширського Волинської області, він не заперечує.
Потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_4 суду показала, що очевидицею ДТП вона не була. 07.05.15 р. її матір потерпіла ОСОБА_6 - повідомила їй по телефону про загибель її батька потерпілого ОСОБА_11 .. Через 25 30 хв. вона прибула на місце аварії. На місці трагедії вона побачила на узбіччі дороги лежачого батька без ознак життя. У кюветі на узбіччі біля дороги був дуже пошкоджений автомобіль. Велосипед батька був розбитий на різні частини, що лежали окремо в різних місцях біля дороги, як і його одяг та взуття. Їй повідомили, що у міліцейському автомобілі за задньому сидінні є особа, яка була у автомобілі - учаснику ДТП; що у машині - затримана особа, а інша особа пасажир чи водій автомобіля втік з місця пригоди. На слідчого чекали біля 3 4 год.. На місці пригоди була її матір потерпіла ОСОБА_5 .. Обвинуваченого на місці пригоди не було. Вона пережила трагедію, як стоячи над тілом загиблого батька, так і у подальшому у зв`язку з його загибеллю, похованням. Її батько перед смертю їхав на роботу, його життя обірвалось трагічно. У вирішенні справи покликається на розсуд суду, але просить обрати для обвинуваченого максимальне покарання. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_5 суду показала, що 07.05.15 р. їй повідомили про загибель її чоловіка потерпілого ОСОБА_11 .. Очевидицею ДТП вона не була. Підійшовши до місця ДТП, вона побачила швидку допомогу, та - на обочині дороги - лежачого чоловіка, якого медики намагались врятувати. Велосипед чоловіка був розбитий наполовину і різні його частини були розкидані у різні сторони. Їй сказали, що та особа, яка вчинила ДТП, стоїть неподалік. Це був не обвинувачений. Це був свідок ОСОБА_15 , який видавався їй п`яним. Коли вона подивилась на нього та запитала: «Як ти міг таке зробити?», він категорично заперечив, сказавши, що це вчинив не він, а винуватець втік, пішовши в сторону м. К. Каширського Волинської обл.. На місце ДТП спочатку приїхали ковельські слідчі, чекали луцьких. Вона пережила трагедію у зв`язку із загибеллю та похованням свого чоловіка. Особа, винна у вчиненому, не зверталась до неї із співчуттями чи вибаченнями. 11.05.15 р. мала б настали ювілейна дата її з чоловіком подружнього життя, однак, життя її чоловіка трагічно обірвалось. Після трагедії вона лікувалась, так як дуже важко переживала втрату. Вважає, що винуватця слід позбавити волі, просить обрати для нього максимальну мру покарання. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_6 суду показав, що 07.05.15 р. його матір потерпіла ОСОБА_6 - повідомила йому по телефону про загибель його батька потерпілого ОСОБА_11 .. Очевидцем ДТП він не був. На місці трагедії він побачив лежачого батька, пошкоджений автомобіль, розбитий велосипед свого батька. Він пережив трагедію у зв`язку із загибеллю свого батька. У вирішенні справи покликається на розсуд суду, просить обрати для обвинуваченого максимальне покарання. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він біля 24 год. 06.05.15 р. приїхав до магазину «Сяйво» автомобілем марки «Тойота Карола», належним співмешканці його двоюрідного брата ОСОБА_26 - ОСОБА_27 , яким користувався за дозволом брата, у справах. Біля магазину «Сяйво» він зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_28 , розпивали спиртне. Там же були особи, яких він не знав; друг ОСОБА_28 , обвинувачений, якого він знав. Скільки він вжив спиртного, пригадати не може. Зазначає, однак, що вживали спиртне всі присутні. Коли стало світати, вони сіли у автомобіль і поїхали в сторону вул. Володимирської. Він сів за кермо автомобіля, обвинувачений на переднє пасажирське сидіння. На задньому сидінні був ОСОБА_28 із своїм другом, якого він не знає, але хто з них де саме сів, не пригадує. Він від`їхав від магазину «Сяйво» лише кілька метрів. Нікуди не заїжджали. Хлопці просили їх підвезти. Коли ОСОБА_28 із своїм другом вийшов з автомобіля, йому стало зле і він перебрався на заднє сидіння, ліг і заснув, «відключився». Де знаходився обвинувачений, та чи виходив останній із автомобіля, він пригадати не може. Чи ще хтось сідав у автомобіль, він не пригадує. Такого, щоб він передавав кермо автомобіля до моменту ДТП обвинуваченому, не пригадує, але припускає, що за кермом автомобіля був обвинувачений. Моменту аварії він не пригадує. Коли автомобіль пішов «кубарем» у кювет, тоді він «включився» від того, що його «кидало» у автомобілі. Чув скрипіння коліс, грюкіт. Коли він вийшов з автомобіля на вулицю, то побачив свідка на ім`я ОСОБА_29 , який запитав його, чи він цілий, та: «Що ви наробили?». Він побачив, як обвинувачений відразу пішов понад парканом у сторону м. К. Каширського Волинської обл.. Він став кричати, щоб викликали швидку допомогу. За даними дослідження його пояснень на поліграфі, він, дійсно, не був за кермом автомобіля на момент ДТП, але вигороджував обвинуваченого. Багато чого він пригадати не може. Місця ДТП він не залишав, був відвезений на медосвідування, у міліцію. На місці ДТП він давав письмові пояснення. Тілесних ушкоджень внаслідок ДТП він не отримав. Йому згодом телефонував знайомий і намагався підвести його до думки, що за кермом під час ДТП був таки він. Такого, щоб він передавав кермо автомобіля до моменту ДТП обвинуваченому, не пригадує.

Наведеними вище показаннями потерпілих та свідка ОСОБА_15 стверджується та обставина, що о 07 год. 50 хв. 07.05.15 р. по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської області внаслідок ДТП за участю вказаного вище автомобіля був травмований та загинув велосипедист потерпілий ОСОБА_11 .. На момент ДТП у автомобілі знаходились: обвинувачений та свідок ОСОБА_15 обоє у стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає.

Суд відкидає доводи обвинуваченого про його невинуватість у тій частині його показань, що свідок ОСОБА_15 безпосередньо після ДТП телефонував до нього і пропонував домовленість з приводу того, що його він висадив на вул. Володимирській, з огляду на те, що для особи, яка винувата у ДТП, якою, за твердженнями обвинуваченого, є свідок ОСОБА_15 , не має значення та не пом`якшує її відповідальність та обставина, скільки та які особи перебували у авто в момент ДТП. Разом з тим, суд враховує, що у своїх показаннях свідок ОСОБА_15 зазначив, що при перевірці його пояснень на поліграфі було з«ясовано, що мало місце вигороджування обвинуваченого.
Хоча у своїх показаннях свідок ОСОБА_15 і покликається на те, що був п`яним та багато чого по обставинах, що передували ДТП, пов`язані з ДТП, мали місце в момент ДТП, не пригадує, однак, його показання в тій їх частині, що в момент ДТП він за кермом автомобіля не перебував, стверджуються нижченаведеними показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , письмовими та речовими доказами у справі, і заслуговують на увагу.

Так, як показав суду свідок ОСОБА_33 о 08 год. 07.05.15 р. він, перебуваючи на території місця своєї праці, стоячи спиною до дороги, почув звук удару. Коли підійшов до паркана, то там вже стояв один з працівників НЗК; побачив у кюветі біля паркана підприємства - НЗК, де він працює, автомобіль вид ззаду. У пройомі заднього вікна автомобіля, скло у якому було вибите, побачив обличчя свідка ОСОБА_15 і частину його тулуба; запитав останнього, чи він живий. Повернувши голову, побачив і лежачого потерпілого ОСОБА_11 .. Оббігши цех, він вийшов за територію, огороджену парканом, став надавати першу допомогу потерпілому ОСОБА_11 , називав його на ім`я. Повернувшись до автомобіля, він побачив, що свідок ОСОБА_15 стояв, був нетверезим, мав стан, що характерний станові після ДТП. Від працівників міліції він почув, що був у автомобілі ще один чоловік. Він звернувся до свідка ОСОБА_15 із словами: «Що ж ти наробив?», однак, останній не відповів чітко. Перед звуком удару він не чув звуку гальмування, на ділянці дороги, де сталась ДТП, покриття було сухим. Будь - якого тиску з приводу його свідоцьких показань на нього не було.

Вказаними вище показаннями свідка ОСОБА_30 стверджуються показання свідка ОСОБА_15 у тій їх частині, що останній на момент ДТП знаходився у автомобілі на задньому пасажирському сидінні, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, у момент, коли свідок ОСОБА_33 побачив автомобіль у кюветі та обличчя свідка ОСОБА_15 , останній, як і обвинувачений, ще знаходився у автомобілі. При цьому суд враховує, що обличчя свідка ОСОБА_15 в цей момент було розташоване саме в районі заднього вікна автомобіля безпосередньо за заднім пасажирським сидінням, де скло було вибите. Саме до нього як до особи, яка перебувала у місці ДТП, свідок ОСОБА_33 звертався із словами «Що ж ти наробив?».

Свідок ОСОБА_34 суду показав, що о 07 год. 50 хв. 07.05.15 р. він, перебуваючи на роботі на території підприємства, де працює НЗК (по вул. Ватутіна), почув звук удару. Відразу побіг подивитись, що сталось, через паркан. Побігли дивитись і працівник НЗК, і свідок ОСОБА_35 .. Він побачив, що на дорозі лежить велосипед, побачив потерпілого, якого знав як працівника НЗК. Він вирішив подивитись, чи є хтось у автомобілі живий. Побачив у кюветі побитий пошкоджений автомобіль з вибитим заднім склом з відстані 1 м. З автомобіля вилазили через заднє сидіння через заднє скло двоє чоловіків: першим - лисий чоловік обвинувачений, за ним - ще чорнявий чоловік, який свідчив сьогодні у суді. Хто був за кермом автомобіля, та з якого саме місця вилазив обвинувачений, він не бачив. Чоловік, який виліз з автомобіля першим, сів біля паркана. Свідок ОСОБА_33 звернувся до того чоловіка, який виліз з автомобіля другим і стояв біля автомобіля, покликав до себе. Останній зняв з себе курточку і підклав під голову потерпілому ОСОБА_11 , чекали швидку допомогу. Куди подівся інший чоловік, який виліз з автомобіля, він не бачив. Куди потім подівся чоловік, який першим вибрався з автомобілі, він не бачив. Згодом він чув, що цей чоловік втік. Будь - якого тиску з приводу його свідоцьких показань на нього не було.

Вказаними вище показаннями свідка ОСОБА_31 стверджуються показання свідка ОСОБА_15 у тій їх частині, що останній на момент ДТП знаходився у автомобілі разом із обвинуваченим, а коли свідок ОСОБА_15 вибрався з автомобіля, то прибулий на місце події чоловік на ім`я ОСОБА_29 звертався саме до нього. Свідок в суді ствердив, що визначення «лисий» у показаннях свідка ОСОБА_31 застосовано ним по відношенню до обвинуваченого, тоді як визначення «чорнявий» - до свідка ОСОБА_15 ..
Крім того, суд враховує, що і обвинувачений суду показував, що на момент ДТП він був одягнений у чорний спортивний костюм, не мав головного убору; свідок ОСОБА_15 - у шкіряну куртку, не мав головного убору.

Таким чином, саме свідок ОСОБА_15 , який не залишив місця ДТП, зняв із себе та надав потерпілому куртку.

Свідок ОСОБА_36 , будучи допитаним судом з врахуванням положень Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», у судовому засіданні показав, що 07.05.15 р. він, перебуваючи на території НЗК неподалік місця ДТП, почув звук удару. Підбігши ближче до місця ДТП на звук удару, побачив, що автомобіль марки «Тойота» лежав у кюветі. Самого моменту ДТП він не бачив. У машині було лише двоє чоловіків. Один з них був лисий, у спортивному костюмі, а інший чорнявий, нижчий від першого за зростом. Лисий чоловік вилазив із сидіння водія направо між сидінням водія та пасажира через заднє сидіння і через задні ліві двері - на вулицю. Водійські двері були зачиненими. Задні ліві двері були максимально відкритими. Скло у задньому вікні автомобіля було вибитим і лежало поряд з автомобілем. Вибравшись з автомобіля, лисий чоловік походив трохи біля нього понад парканом та, майже відразу, пішов в сторону м. К. Каширського Волинської обл.. Інший чоловік - чорнявий був на задньому сидінні справа і також виліз із автомобіля через ліві задні двері після того, як виліз з автомобіля лисий чоловік, - залишився на місці аварії, намагався надавати допомогу потерпілому. Прибула швидка допомога і міліція. Під час досудового розслідування він упізнав у обвинуваченому того лисого чоловіка за фотографіями за такими прикметами як: те, що він лисий, за формою носа, яку добре запам`ятав; потилиці. Обличчя цього чоловіка він побачив добре. Один з людей, які прибули на місце ДТП, намагався надати потерпілому допомогу, називаючи потерпілого на ім`я.

Вказаними вище показаннями свідка ОСОБА_32 стверджуються показання свідка ОСОБА_15 у тій їх частині, що останній на момент ДТП знаходився у автомобілі разом із обвинуваченим. Визначення «лисий» у показаннях свідка ОСОБА_32 застосовано по відношенню до обвинуваченого, тоді як визначення «чорнявий» - до свідка ОСОБА_15 ..
Крім того, як показав суду обвинувачений, на момент ДТП він та свідок ОСОБА_15 не мали на собі головного убору.

Показаннями цього свідка спростовуються показання обвинуваченого у тій їх частині, що він вибирався з автомобіля не з місця водія, а з переднього пасажирського сидіння. Показання обвинуваченого в тій їх частині, що на момент ДТП він знаходився на місці пасажира справа від водія, а за кермом знаходився свідок ОСОБА_15 , суд вважає надуманими та такими, що дані з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитані судом як свідки захисту, показали, що про обставини ДТП їм не відомо, але вони на прохання обвинуваченого свідчать суду про наступні риси характеру обвинуваченого, які, на їх переконання, характеризують його як особу, яка утримується від керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Так, свідок ОСОБА_13 в суді показав, що 5, чи 6 чи 7 травня 2015 р. у кафе «Ювін» він побачив обвинуваченого, який вживав спиртне. Автомобіль обвинуваченого стояв біля цього ж кафе. Коли стали розходитися, обвинувачений попросив його завезти його додому, на що свідок ОСОБА_13 погодився. Обвинувачений заснув на задньому сидінні автомобіля. Однак, він не зміг керувати автомобілем, тому, не турбуючи обвинуваченого, без його відома попросив свідка ОСОБА_14 сісти за кермо. Він з ОСОБА_14 обвинуваченого завезли додому. Але біля дому обвинуваченого останній попросив поїхати у ресторан «Підкова». Так як у ресторані «Підкова» нікого не було, вони о 24 год. - 01 год. повернулись до дому обвинуваченого, залишили останньому ключі від автомобіля та пішли. Обвинувачений пішов разом з ними до ресторану «Берегиня», а далі - сам в сторону кафе «пилосос». Згодом він дізнався, що сталась ДТП і у автомобілі був обвинувачений. Зазначає, що ніколи не бачив обвинуваченого за кермом у нетверезому стані, хоча з останнім спілкується досить часто. Якщо обвинувачений п`яний, то просить тверезу третю особу чи його сісти за кермо і завезти його додому.

Показання вищенаведеного свідка у суді підтвердив своїми показаннями і свідок ОСОБА_14 ..

Суд враховує показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як такі, що лише характеризують особу обвинуваченого, дані суду на прохання останнього. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що поведінка обвинуваченого, який, являючись водієм транспортного засобу, дозволяє собі вживання спиртного, покладаючись на присутність третьої тверезої особи, яка б мала навички керування його автомобілем та можливість доставляти його у нетверезому стані його автомобілем додому, не є свідченням того, що до моменту ДТП 07.05.15 р. обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не сідав за кермо автомобіля свідка ОСОБА_15 і у момент ДТП 07.05.15 р. не перебував за кермом цього автомобіля. Як зазначено вище, про обставини ДТП 07.05.15 р. свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 нічого не відомо і суд враховує, що з обвинуваченим вони припинили спілкування о 24 год. 06.05.15 р. о 01 год. 07.05.15 р. неподалік ресторану «Берегиня».
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він зі свідком ОСОБА_18 зустрівся увечері 06.05.15 р., вживали спиртне, а з його знайомим свідком ОСОБА_15 - зустрілись під ранок о 4 5 год. - коли починало світати - біля входу у магазин «Сяйво» у мікрорайоні «Сільмаш». У автомобілі, що стояв біля магазину «Сяйво», були лише обвинувачений та свідок ОСОБА_15 , який сидів за кермом. Там вони пробули біля 1,5 - 2 год. - до світанку. При цьому свідок ОСОБА_15 він був п`яним. Спиртне вживали всі присутні як біля, так і у автомобілі; стояли, розмовляли зі свідком ОСОБА_15 і біля водійських дверцят. Від магазину «Сяйво» поїхали на заправку «Вог» на Варшавській трасі вчотирьох: він, свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , обвинувачений. За кермом був свідок ОСОБА_15 , обвинувачений був на місці пасажира спереду, він із свідком ОСОБА_18 на задньому сидінні за, відповідно, обвинуваченим та водієм. На заправці заправили автомобіль, давши свідкові ОСОБА_15 150 грн.. На заправці свідок ОСОБА_15 виходив з автомобіля, заправляв його, купував каву. Із заправки поїхали біля 06 год. 30 хв.. За кермом був свідок ОСОБА_37 .. Їх свідок ОСОБА_15 мав завезти додому, але повіз у іншому напрямку в сторону м. Луцька - до кафе «пилосос» гр. Задачина, що знаходиться на перехресті дороги, що веде до с. Зеленої Ковельського району Волинської області. Так як там було зачинено, то поїхали біля ЗОШ № 10 по вул. Будищанській до магазину «Наш край». Чому вони зупинялись біля ЗОШ № 10 не пригадує. При цьому свідок ОСОБА_15 «ганяв», тому вони його обманом завернули до магазину «Наш край», щоб він хоча б зупинився. Біля магазину «Наш край» свідок ОСОБА_15 виходив, у магазині купував каву, яку пили біля магазину, де пробули біля 5 хв.. Спиртного там вже не вживали. Обвинувачений був зовсім п`яний і майже не виходив з автомобіля з місця пасажира, а свідок ОСОБА_15 був також п`яний, але тверезіший, адекватний. Він просив свідка ОСОБА_15 завезти його із свідком ОСОБА_18 додому, але свідок ОСОБА_15 сказав, що їде на вул. Ватутіна, чи у с. Бахів Ковельського району Волинської області, і вони, при бажанні, можуть поїхати також. Але він із свідком ОСОБА_18 відмовились і, образившись, що вони заправили автомобіль, а їх навіть не підвезли додому, о 07 год. 00 хв. 07 год. 30 хв. пішли додому. Автомобіль, у якому були обвинувачений та свідок ОСОБА_15 , поїхав, а тоді вони (він та свідок ОСОБА_18 ) пішли від магазину «Наш край» додому. Коли він із свідком ОСОБА_18 перейшли дорогу від магазину «Наш край» в сторону вул. Міцкевича, пройшовши біля 5 м., ідучи по лівому тротуару біля стадіону і пройшли деяку відстань, то повз них пронісся автомобіль із свідком ОСОБА_15 та обвинуваченим. І хоча він не бачив того моменту, коли б свідок ОСОБА_38 сідав за кермо автомобіля, але через скло бокових водійських дверцят бачив, що за кермом був свідок ОСОБА_15 .. За той час, коли він знаходився у автомобілі, за кермом завжди був свідок ОСОБА_15 .. Скільки спиртного він вжив за період від моменту зустрічі із свідком ОСОБА_18 до моменту, коли пішов від магазину «Наш край», не пригадує. Через день чи на наступний день після цього до нього зателефонував свідок ОСОБА_15 і попросив з`явитись у міліцію. Він із свідком ОСОБА_18 з`явився у міліцію, дав правдиві показання про те, що не пригадує, хто де був, так як вважав, що має розбиратись міліція; крім того, він був ще п`яним, до цього вживав спиртне три дні тому події пам`ятав погано. Чи попереджали при цьому його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, не пригадує. На той час обвинуваченого він не знав і про те, що сталась ДТП, йому ще відомо не було. Показання він давав одночасно із свідком ОСОБА_18 і події вони пригадували спільно. Через пару тижнів чи брат свідка ОСОБА_15 , чи сам свідок ОСОБА_15 не пригадує - звернувся до нього з приводу того, що треба поїхати для давання показань у м. Луцьк. Він вирішив поїхати з ним 25.06.15 р., але тоді всього також не розповідав, не бажаючи втручатись. Хотів, щоб розібрались без нього, не маючи на меті вигороджувати будь кого та вважаючи, що свідок ОСОБА_15 і так визнає свою винуватість. На той час йому вже було відомо, що сталась ДТП. Його знайомі повідомляли йому, що потерпілого збив ОСОБА_15 .. По дорозі до м. Луцька він запитував свідка ОСОБА_15 про те, на що він розраховує після ДТП, як бачить своє подальше життя, на що останній сказав, що готовий признатись, відбути покарання; що все буде нормально, але щось «мутять» працівники міліції; що має дати такі показання, як і давав. В даний час, оскільки свідок ОСОБА_15 каже, що його не було, він вирішив посвідчити про те, що бачив, для того, щоб свідок ОСОБА_15 відповів за свої вчинки. Із обвинуваченим він познайомився на початку літа 2015 р., вони обмінялись номерами телефонів, пару разів зустрічались, спілкувались. Випадково зустрілись біля 5 - 7 днів тому, обговорили події, але з приводу його свідоцьких показань не розмовляли. Обвинувачений після того, як до нього приїжджав свідок ОСОБА_15 , також приїжджав до нього і при зустрічі казав, що його обвинувачують безпідставно; запитував, чи пригадує він, як було; чи міг би дати правдиві показання. Він казав, що він там був, знає як було, хоча трохи забув; показання не давав, так як це йому не потрібно; міг би дати правдиві показання. Обвинувачений не просив його надати певні показання в суді. Тиску на нього як свідка не чинив ніхто. Він вважав, що у справі вже все з`ясовано, так як і він, і все місто знає, як було в дійсності. В суді він дає правдиві показання, події пригадав. Його показання в суді відмінні від його показань під час досудового розслідування тому, що він вважав, що свідок ОСОБА_15 бере винуватість у ДТП на себе. Зваживши на те, що обвинувачують у ДТП іншу особу - обвинуваченого, а не свідка ОСОБА_15 , бажає повідомити правду. Хто був за кермом автомобіля на момент ДТП, він не знає. На місці ДТП у момент події він присутнім не був.
Свідок ОСОБА_18 дав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 , за винятком тих показань останнього, що стосуються обставин поїздки свідка ОСОБА_17 на допит у м. Луцьк.

Однак, на думку суду, показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стверджено ті обставини, що до моменту ДТП обвинувачений вживав спиртне, перебував у автомобілі свідка ОСОБА_15 разом з останнім; автомобіль свідка ОСОБА_15 заправлявся на заправці «Вог» і там останній придбавав каву, вони їздили у автомобілі до магазину «Наш край», де з автомобіля виходили як свідок ОСОБА_15 , так і обвинувачений; звідки свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пішли у своїх справах вже пішки.

Однак, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_17 у тій їх частині, що на наступний день після ДТП він під час допиту у Ковельському МВ У МВС України у Волинській обл. не міг пригадати про обставини їх із свідком ОСОБА_18 спілкування з обвинуваченим і свідком ОСОБА_15 в проміжку часу від спільного вживання спиртного біля магазину «Сяйво» до залишення території біля магазину «Наш край; під час його допиту слідчим у м. Луцьку свідчив так же з огляду на бажання не втручатись і не свідчити, а у суді пригадав події та надає детальні та правдиві свідчення з огляду на те, що раніше він вважав, що винуватцем ДТП є ОСОБА_15 , а нині від обвинуваченого дізнався, що останнього у ДТП обвинувачують і безпідставно. Таку позицію свідка суд вважає упередженою, непереконливою; вбачає у його показаннях бажання допомоги обвинуваченому уникнути відповідальності шляхом детального підтвердження версії останнього про події, що передували ДТП, не являючись, разом з тим, очевидцем ДТП. Суд враховує, що хоча свідок двічі був допитаний під час досудового розслідування і дав певні однотипні показання, обвинувачений під час особистого з ним спілкування, повідомляв свідкові, що його обвинувачують безпідставно; запитував, чи пригадує свідок, як було; висловлював тим самим свій сумнів у правдивості попередньо наданих свідком показань, з`ясовуючи, чи міг би свідок все таки дати інші «правдиві показання».

Показання цих свідків у тій їх частині, що повз них проїхав автомобіль і при цьому вони побачили, що за кермом був точно свідок ОСОБА_15 у суду викликають сумнів з огляду на наступне: до давання показань у суді, вказані вище свідки органам досудового розслідування давали показання про те, що не знають, хто був за кермом у момент, коли автомобіль марки «Тойота Королла» від`їжджав від магазину «Наш край» з огляду, як вони зазначають, небажання «втручатись», тобто - сприяти встановленню істини у справі, і будучи переконаними, що винуватцем ДТП є свідок ОСОБА_15 і останній з таким положенням речей погоджується. Саме після того, як свідкам стало відомо від обвинуваченого, що у вчиненні злочину обвинувачують його, та ще й безпідставно, свідки, будучи переконаними у тому, що надавши показання про те, що за кермом у момент, коли автомобіль марки «Тойота Королла» від`їжджав від магазину «Наш край» був свідок ОСОБА_15 , вони, тим самим, «втрутившись», посприяють у тому, щоб свідок ОСОБА_15 відповів за наслідки ДТП. При цьому свідки стверджують, що будь - якого тиску на них з боку обвинуваченого не було, але суд вбачає, що обвинувачений, який, знаючи, що на місці події ні свідка ОСОБА_17 , на свідка ОСОБА_18 не було, такою своєю поведінкою, що полягала у проханні свідків дати «правдиві» показання, тим самим підвів їх до не тільки до бажання змінити показання, а й до переконання, що саме цим вони сприяють встановленню істини у справі.

Суд також вважає, що показання свідка ОСОБА_17 в тій їх частині, що їх з ОСОБА_18 допит у Ковельському МВ У МВС Україні у Волинській області було проведено з порушенням вимог законодавства, є надуманими та даними з ціллю штучного створення доказів, що дали б вказаним вище свідкам, при потребі, уникнути відповідальності за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань без поважних причин. Такі показання свідка ОСОБА_17 повністю спростовані показаннями свідка ОСОБА_39 , наведеними нижче. Крім того, як вбачається з показань обвинуваченого, свідка ОСОБА_15 , іншої частини показань свідка ОСОБА_17 , що не викликає сумніву у суду; показань свідка ОСОБА_18 , до моменту прибуття до магазину «Наш край», свідок ОСОБА_17 , як і інші особи, які знаходились у автомобілі, вживали спиртне. Коли свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 пішли від магазину «Наш край» в сторону вул. Міцкевича, автомобіль рухався не назустріч, а у попутньому їм напрямку, швидко і не у безпосередній близькості до них, проїхавши повз. За таких обставин, суд ставить під сумнів правдивість показань свідка ОСОБА_17 у тій їх частині, що він зумів роздивитись через водійське бокове вікно, що за кермом автомобіля був саме свідок ОСОБА_15 ..

Суд критично оцінює і аналогічні показання свідка ОСОБА_18 , враховуючи також, що останній є товаришем свідка ОСОБА_17 , в проміжку часу від спільного вживання спиртного біля магазину «Сяйво» до залишення території біля магазину «Наш край» обидва ці свідки були в одній компанії з обвинуваченим та свідком ОСОБА_15 ; вони допитувались слідчим як у Ковельському МВ У МВС України у Волинській обл., так і слідчим У МВС у Волинській області з приводу одних і тих же подій, а тому надали суду узгоджені між собою показання.

Крім цього, суд враховує, що свідок ОСОБА_18 є сусідою обвинуваченого. Останній, хоча свідок був допитаний під час досудового розслідування, під час особистого з ним спілкування, також повідомляв свідкові, що його обвинувачують безпідставно; запитував, чи пригадує свідок, як було; запитував, тим самим висловлюючи сумнів у правдивості показання цього свідка,та чи міг би свідок дати «правдиві показання».

Хоча вказані вище свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 зазначали, що обвинувачений не просив їх дати певні показання та тиску на них не чинив, однак, суд вважає, що саме по собі повідомлення свідкові про те, що обвинувачення є безпідставним; що свідок ОСОБА_15 дає ті чи інші показання; з`ясовування можливості надання інших, відмінних від наданих під час досудового розслідування показань, свідчить про певний вплив обвинуваченого на цих свідків, що полягає у формуванні у них бажання підтвердити його показання шляхом зміни своїх попередньо наданих.

Врешті, проаналізувавши показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , та давши їм відповідну оцінку, суд враховує, що вони очевидцями ДТП не були і того, хто саме був за кермом автомобіля марки «Тойота Королла» в момент ДТП, посвідчити суду не можуть.
Наведені вище міркування суду стверджуються показаннями свідка ОСОБА_39 , який в суді показав, що йому як слідчому Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл. влітку 2015 р. надходило доручення слідчого У МВС у Волинській області з приводу проведення допиту 2 свідків для встановлення обставин ДТП, але прізвищ ОСОБА_40 , ОСОБА_41 не пригадує. У своїй практиці він не допускав: допиту двох свідків одночасно, переписування показань одного свідка як показання іншого, допиту свідків у телефонному режимі. Оглянувши протоколи допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від 08.05.15 р., показав, що допитував вказаних вище осіб. Вони свідчили, що перебували у стані алкогольного сп`яніння; пояснювали, що тривалий час вживали спиртне, допитувались через добу після події. Один з них розповідав про те, що вживали спиртне біля магазину «Сяйво», потім поїхали до магазину «Наш край». У автомобілі було троє чи четверо осіб. Свідчення свідків не були ідентичними: один із них свідчив, що колір автомобіля був один, інший що інший, що він і відображав протоколі. На момент допиту свідки були тверезими. Тиску на них ніхто не вчиняв. Сторонніх осіб при допиті не було. Допит цих свідків проводився у його кабінеті, кожного - окремо.

Як показав суду обвинувачений, автомобіль свідка ОСОБА_15 , у якому був і він, у подальшому рухався по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської області в сторону, де і сталась ДТП. Мала місце зупинка за ініціативою свідка ОСОБА_15 біля складів, де знаходився знайомий свідка ОСОБА_15 свідок ОСОБА_42 ..

Вищенаведені показання обвинуваченого ствердив свідок ОСОБА_42 .. Останній в суді показав, що обвинувачений є тренером його дитини, а з потерпілим ОСОБА_11 він разом служив у ЗС. До нього о 07 год. у 2015 р. на роботу на територію фірми «Агроспецпосач», що по вул. Ватутіна, 20 «б» у м. Ковелі Волинської області, - на автомобілі приїхав свідок ОСОБА_15 , щоб поспілкуватись. У нього із свідком ОСОБА_15 недружні стосунки, так як останній тривалий час - 5 6 р. ігнорує те, що винуватий йому кошти після поділу спільного бізнесу. При цьому він чув, що автомобіль під`їхав під самі ворота. Інших автомобілів, крім його власного, там не було. Робочий час ще не розпочався. Моменту, коли свідок ОСОБА_15 виходив з автомобіля, він не бачив. Він відчинив хвіртку, але спілкуватись із свідком ОСОБА_15 відмовився. По свідкові ОСОБА_15 було видно, що він нетверезий, «тримався ненормально». В руках нічого не мав. Його брат - Едуард - більше спілкується із свідком ОСОБА_15 і того, чи свідок ОСОБА_15 приїжджав тоді до нього, чи до його брата, пояснити не може. Свідок ОСОБА_15 попросився у туалет і він дозволив. Вони поговорили, потім свідок ОСОБА_15 повернувся до автомобіля. Вважає, що свідок ОСОБА_15 сів у автомобіль, але моменту, коли б свідок ОСОБА_15 сідав у автомобіль, він не бачив. Хто сів за кермо автомобіля, він не бачив. Чув, що автомобіль поїхав. Через декілька хвилин він почув сигнал швидкої допомоги. Про ДТП він дізнався в обідню пору того ж дня від своєї дитини. Син сказав, що було ДТП, що він бачив свідка ОСОБА_15 , що авто збило людину. Відстань від місця розташування його місця роботи до місця ДТП - біля 1 км.. З досвіду спілкування із свідком ОСОБА_15 знає, що останній міг керувати автомобілем у нетверезому стані; кермувати своїм автомобілем нікому не давав. У подальшому брат свідка ОСОБА_15 приїжджав до нього і запитував, чи він бачив щось. Обвинувачений також місяць тому приїжджав до нього на роботу і запитував його про те, що він бачив, щоб він посвідчив у суді те, що бачив. Його показання під час досудового розслідування і в суді однакові а саме: про те, що він бачив.
Суд враховує, що показання свідка стверджують показання обвинуваченого у тій їх частині, що свідок ОСОБА_15 перебував у автомобілі в той момент, коли останній знаходився біля території фірми «Агроспецпосач», що по вул. Ватутіна, 20 «б» у м. Ковелі Волинської обл., тобто, на відстані біля 1 км від місця ДТП. Однак, показаннями цього свідка спростовано показання обвинуваченого у тій їх частині, що свідок ОСОБА_15 до свідка пішов з пляшкою та наміром вживати спиртне. Як показав свідок ОСОБА_43 , в руках свідка ОСОБА_15 не було нічого і, з огляду на їх неприязні стосунки, питання спільного вживання спиртного навіть не порушувалось, а свідок ОСОБА_15 вже був у стані сп`яніння. Наведена ж свідком ОСОБА_44 характеристика поведінки свідка ОСОБА_15 у побуті, на думку суду, зумовлена давнім конфліктом між цими свідками, та доказом того, що перед моментом ДТП свідок ОСОБА_15 утримався від передавання кермування автомобілем іншій особі зокрема обвинуваченому і перебував за кермом особисто, не є.

- інформацією дисків із записом камер відеоспостереження стоянки по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської обл. за 07.05.15 р. (т. 1, а. с. 246, т. 2, а. с. 139), відповідно до якої о 07 год. 07 хв. 39 сек. 07.05.15 р., тобто, за 11 хв. до трагедії ДТП - автомобіль марки «Тойота» проїхав повз стоянку по вул. Ватутіна.

- висновком № 1 925 експертів за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та автотоварознавчої експертизи від 10.10.16 р. (т. 2, а. с. 126 139), згідно з яким у наданому експертам файлі «1 02 R 0000.dav» на ділянці 00:38:59 часу відтворення відеозапису у кадрах з ідентифікацією дати та часу фіксування відеозапису 2015 05 07 07:39:00 зафіксовано атомобіль, що рухається, темно сірого кольору, ймовірно, марки «Тойота Королла», 2006 2013 р. р. випуску. Зображень осіб у автомобілі не виявлено. Теххарактеристики зображення автомобіля вказують про неможливість ідентифікації особи, яка знаходилась за кермом авто у вказаний вище час по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської обл.. Ідентифікувати особу, яка знаходилась за кермом автомобіля у вказаний вище час та місці, та чи піддавались змінам відеозаписи шляхом електронного монтажу, експертним шляхом встановити неможливо.
Наведеними вище речовими доказами та висновком експертів стверджується та обставина, що за короткий проміжок часу до моменту трагедії ДТП - автомобіль марки «Тойота», ще будучи керованим, прослідував по вул. Ватутіна в сторону місця ДТП.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що у його як слідчого провадженні певний проміжок часу була справа по ДТП 07.05.15 р., в результаті якої мав місце наїзд на велосипедиста. Він здійснив огляд місця ДТП, де виявив у кюветі автомобіль марки «Тойота», чотири сліди юзу цього автомобіля, сліди виривання трав`яного покриву, розкидані уламки частин автомобіля, розламаний велосипед. Зробив заміри, склав протокол. Допитував як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 з дотриманням вимог законодавства, давав доручення Ковельському МВ У МВС України у Волинській обл.. На той час про очевидців ДТП він інформації не мав. СОГ повідомила його, що одна особа, яка була під час ДТП у автомобілі, перебуває у лікарні на освідуванні. До його приїзду на місці події вже була СОГ Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл.. Вилучались бокові подушки безпеки. ОСОБА_8 , дійсно, надавав йому відеозапис, на якому було видно, що проїжджає автомобіль, але клопотань не заявляв. На якому носії та яким саме чином було переглянуто диски не пригадує, але це було після виконання його доручення Ковельським МВ У МВ України у Волинській обл. про вилучення такого диска. Відеозапис із стоянки по вул. Ватутіна слідству було надано власником стоянки. ОСОБА_8 заявляв про отримані тілесні ушкодження. Після пред`явлення протоколу огляду місця ДТП від 07.05.15 р. (т. 1, а. с. 83 88), свідок показав, що огляд автомобіля було здійснено ще до його прибуття на місце ДТП, він також здійснив огляд автомобіля, зазначивши про його зовнішні пошкодження: у автомобілі був деформований кузув, ліві передні двері на час проведення ним огляду автомобіля були відчиненими. Фотографування здійснював спеціаліст. Іншу частину слідства проводив слідчий ОСОБА_25 .. Змиви під час огляду транспортного засобу було здійснено на місці ДТП, а подушки безпеки вилучались за його дорученням. Місце контакту з велосипедом та наявні ушкодження на автомобілі було зафіксовано, як і місце зрихлення землі, сліди з`їзду автомобіля у кювет, інші ушкодження. Поліграф застосовувався як до ОСОБА_8 , так і до ОСОБА_15 .. За результатами, останній, ймовірно, за кермом не перебував. У телефонному режимі свідків він не опитував.

Свідок ОСОБА_25 показав, що у його як слідчого провадженні певний проміжок часу була справа по ДТП 07.05.15 р.. На місці ДТП він не був. Він здійснив ряд слідчих дій. Для експертного дослідження ним під час огляду автомобіля на задньому сидінні було вилучено паперовий стаканчик з логотипом «Вог». Ще було вилучено білий стаканчик. Права подушка безпеки на переднє і заднє сидіння була вилучена працівниками Ковельського МВ У МВ України у Волинській обл.. Було проведено співставлення тканини подушки безпеки з розрізами, що були у автомобілі. Пото - жирові сліди на ній було виявлено посередині і в районі задніх дверей. Під час допиту ОСОБА_8 , останній показав, що з автомобіля він вибирався через переднє сидіння на заднє. У автомобілі на штрафмайданчику була виявлена загальна деформація передньої лівої сторони кузува, обоє правих дверей заблокованими не були, відкривались, так, як пригадує, і задні ліві. Подушка безпеки не була у наповненому стані. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 свідчили, що вони знали лише особу на ім`я ОСОБА_45 , нічого детально не могли пригадати. Свідок ОСОБА_36 заявив, що чув про діяльність ОСОБА_8 , побоюється за життя та здоров`я в основному, членів своєї сім`ї, своє. Оглянувши відео на диску, він бачив, що на ньому не видно, хто саме знаходиться за кермом, яка модель автомобіля на ньому; спираючись на практику, вважав, що призначення експертизи відео не дасть результату. Чи клопотав ОСОБА_8 дослідити цей відеозапис, не пригадує. Підозрюваний не заявляв про відсутність доказів, які є такими, що пред`явля лені ним, під час ознайомлення з матеріалами справи. Від користування послугами захисника він ОСОБА_8 не відмовляв.

Таким чином, показання обвинуваченого у тій їх частині, що він намагався відчинити передні пасажирські двері, вбираючись з автомобіля, однак, не зміг, так як їх заклинило через деформацію, спростовані показаннями свідка ОСОБА_25 , який посвідчив у суді, що при огляді транспортного засобу на штрафмайданчику, він виявив, що праві передні пасажирські двері вільно відчинялись, заблокованими не були.

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у повному обсязі доводиться нижченаведеними письмовими та речовими доказами, зібраними у справі:

- протоколом огляду місця події від 07.05.15 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 90 - 93), проведеного слідчим ОСОБА_46 за участю спеціаліста, відповідно до якого в проміжку часу з 10 год. 30 хв. до 10 год. 50 хв. було оглянуто автомобіль марки «Тойота Королла», р. н. з. НОМЕР_1 , що находиться у кюветі проїзної частини по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської обл. зліва у напрямку м. К. Каширського Волинської обл., біля приміщення НЗК по вул. Ватутіна, 61 а. Зазначено, що слідчим кермо автомобіля уявно поділено на 4 сектори (частини) у вигляді частин годинника: 0 3, 3 6, 6 9, 9 0, з кожної з яких, а також з ричага перемикання передач, внутрішньої сторони ручок дверей водія та переднього пасажира - було зроблено змиви. На задній стійці дверей водія з внутрішньої та зовнішньої сторони виявлено та вилучено три сліди рук. Задня права частина автомобіля має пошкодження у вигляді деформованої кришки багажника праворуч, розбитого заднього скла, деформованого заднього бампера справа, деформованого заднього правого крила та правої задньої стійки, деформованих правих передніх та задніх дверей, переднього крила та капота справа, розбитого заднього ліхтаря. Задня частина автомобіля має пошкодження у вигляді деформованої кришки багажника праворуч, розбитого заднього скла, деформованого заднього бампера справа, деформованого заднього правого крила та правої задньої стійки, деформованого заднього бампера зліва, розбитого правого заднього ліхтаря. Ліва частина автомобіля має пошкодження у вигляді зміщеного з місця кріплення бампера, відірваної передньої лівої блок фари з покажчиком повороту, деформованого переднього лівого крила.
Суд звертає увагу на те, що вказаним вище доказом також спростовуються показання обвинуваченого у тій їх частині, що він намагався відчинити передні пасажирські двері, вбираючись з автомобіля, однак, не зміг, так як їх заклинило через деформацію. Так, з фототаблиці (т. 1, а. с. 92) вбачається, що мається певна деформація передніх правих дверей, але у кюветі авто розташоване таким чином, що зовнішніх перешкод відкриванню цих дверей не має, і, як вказано вище, свідок ОСОБА_25 посвідчив, що при огляді транспортного засобу на штра майданчику 13.06.15 р., ним було виявлено, що праві передні пасажирські двері відчинялись вільно, заблокованими не були. Суд також приймає до уваги, що основна частина пошкоджень та деформацій у автомобілі розташована справа (т. 1, а. с. 92, 93).
- протоколом огляду місця події від 07.05.15 р. (т. 1, а. с. 94), проведеного слідчим ОСОБА_46 , згідно з яким о 16 год. 16 год. 20 хв. було проведено огляд авто, виявлено справа над обома правими дверями суцільну подушку безпеки у використаному стані; вилучено шляхом зрізання верхніх її країв;
- протоколом огляду місця ДТП від 07.05.15 р. зі схемою та фототаблицями (т. 1, а. с. 83 88), проведеного слідчим ОСОБА_24 за участю спеціаліста, відповідно до якого було оглянуто місце ДТП по вул. Ватутіна у м. Ковелі Волинської обл. проїзна частина, що є кривою у плані, горизонтальною у повздовжньому профілі, має покриття середньо зернисте асфальто бетонне у доброму стані, сухе, без ям. Проїзна частина для двох напрямків шириною 7, 5 м, з наявною дорожньою розміткою: біла суцільна лінія, що розділяє смуги руху між собою. До проїзної частини примикає тротуар, зліва є узбіччя, за яким ліворуч - кювет. Виявлено слід юзу автомобіля марки «Тойота Королла», р. н. з. НОМЕР_1 як на проїзній частині, так і на узбіччі. У лівому кюветі пошкоджене колесо велосипеда, вказаний вище автомобіль. На проїзній частині виявлено уламок бампера темно сірого кольору, зона осипу уламків скла, пластмаси, облицювання автомобіля розташована по лівій смузі руху і прослідковується аж до передньої частини автомобіля. Наявне порушення трав`яного покриву. На осьовій лінії виявлено взуття, а біля проїжджої частини тіло потерпілого. За 8, 7 м від краю проїзної частини розташована вісь заднього правого колеса автомобіля. У автомобілі пошкоджено кузув ззаду справа, відсутнє заднє скло, наявні вм`ятини на правих дверях, пошкоджено капот, передній бампер, переднє праве крило, на якому наявні подряпини та нашарування фарби зеленого кольору; відсутнє праве дзеркало заднього виду, вітрове скло справа розбите. Шини під тиском. Далі - за 9, 6 м і за 4 м від осьової лінії виявлено дорожній велосипед зеленого кольору без переднього колеса, з деформованим щитком, рамою, передньою вилкою. Автомобіль, велосипед вилучені.

- протоколом огляду від 08.05.15 р. (т. 1, а. с. 110), відповідно до якого було оглянуто вилучене під час огляду місця події 07.05.15 р.;

Суд звертає увагу на те, що за трьома вищезазначеними протоколами огляду від 07.05.15 р., основна частина пошкоджень та деформацій автомобіля розташована справа; подушка безпеки спрацювала справа; саме переднє праве крило містить подряпини та нашарування фарби зеленого кольору, тобто, фарби такого ж кольору, як і на велосипеді потерпілого (т. 1, а. с. 92 94, 83, 84). Суд робить висновок про те, що автомобіль марки «Тойота» зіткнувся з велосипедом під керуванням потерпілого переднім правим крилом, про що і свідчать подряпини та нашарування фарби зеленого кольору на ньому.

- висновком експерта № 94 СМЕ обвинуваченого від 18.05.15 р. (т. 1, а. с. 107, 108), згідно з яким експерт, приймаючи до уваги дані огляду і дані медкарти амбулаторного хворого обвинуваченого у справі, консультативного заключення Ковельської ЦРП на ім`я ОСОБА_8 , прийшов до висновку, що у обвинуваченого виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми правої бокової поверхні живота з переходом на передньо зовнішню поверхню правого стегна, що утворились від дії тупого твердого предмета, можливо, в час, вказаний у постанові слідчого, і у меддокументації; за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Однак, за вказаними тілесними ушкодженнями у обвинуваченого, сказати, що він перебував за кермом автомобіля в момент ДТП, неможливо.
Експерт ОСОБА_47 , будучи допитаним в суді з приводу його висновку № 94 від 18.05.15 р., пояснив, що ідентифікувати ті частини салону автомобіля, від контакту з якими обвинувачений отримав виявлені тілесні ушкодження, неможливо, так як такими могли бути будь які виступаючі частини салону автомобіля. Після ознайомлення з протоколом огляду від 19.06.15 р. (т. 1, а. с. 156 165), підтвердив свій висновок, зазначивши, що особливості травмуючих частини салону автомобіля не відобразились на тілі обвинуваченого. У меддокументації, сформованій лікарем хірургом, яку він брав до уваги, правомірно відображено - зі слів особи - де вона перебувала в момент ДТП. Виявлені у обвинуваченого тілесні ушкодження, з огляду на явище інерції, індивідуальний розвиток ДТП, характерні для простої ситуації, коли автомобіль своєю правою стороною вдарився у якийсь об`єкт перешкоду, а наявні у автомобілі тіла ще продовжили рух у тому ж напрямку.
З огляду на наведене вище, суд вважає спростованими показання обвинуваченого у тій їх частині, що характер отриманих ним тілесних ушкоджень та факт відсутності будь - яких тілесних ушкоджень у свідка ОСОБА_15 свідчать про те, що у момент ДТП за кермом був свідок ОСОБА_15 , а він на місці пасажира справа від водія, так як велосипедист був збитий правою частиною автомобіля переднім правим крилом. Тобто, той перший удар, про який свідчить і свідок ОСОБА_15 , і показує обвинувачений, був ударом від зіткнення автомобіля з велосипедистом (перешкодою) під час руху автомобіля юзом. Крім того, наявні інші пошкодження на автомобілі справа свідчать про те, що злетівши у кювет, автомобіль вдарився об тверду поверхню землю і більше -правою стороною. Як пояснив у судовому засіданні експерт ОСОБА_47 , не можна сказати, що наявні у обвинуваченого тілесні ушкодження характерні для особи, яка в момент ДТП перебувала за кермом автомобіля, однак, при ударі, що мав місце правою стороною автомобіля об перешкоду, відповідно до явища інерції, тіло обвинуваченого, який перебував у автомобілі, продовжило рух за інерцією вправо і при зіткненні з перешкодою (велосипедом) обвинувачений отримав удар саме у правий бік, що підтверджується виявленими у нього тілесними ушкодженнями. Тому тілесні ушкодження обвинуваченого, який перебував у момент ДТП (зіткнення автомобіля правим переднім крилом з велосипедистом як з перешкодою, подальше зіткнення автомобіля з твердою поверхнею як перешкодою землею у кюветі) це тілесні ушкодження його правої бокової поверхні живота з переходом на передньо зовнішню поверхню правого стегна.
Свідок ОСОБА_15 , закономірно, перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, з огляду на спрацювання подушки безпеки справа від нього, уник отримання тілесних ушкоджень. При цьому подушки безпеки торкнувся, залишивши на ній пото жирові сліди, саме свідок ОСОБА_15
- висновком експерта № 91 від 08.05. 15 р. (т. 1, а. с. 104, 105), згідно з яким у свідка ОСОБА_15 при СМЕ не виявлені тілесні ушкодження;

Дані вказаного вище висновку узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_15 , даними в суді, що, у свою чергу, співвідносяться з даними протоколів огляду транспортного засобу, і жодним іншим доказом, що є у розпорядженні суду, не спростовані.

- висновком експерта № 453 від 11.06.15 р. з фототаблицями та додатками (т. 1, а. с. 113 123), згідно з яким три сліди пальців рук, що виявлені та вилучені під час огляду автомобіля 07.05.15 р., придатні для ідентифікації. Два з них - залишені вказівним та середнім пальцями правої руки обвинуваченого, а третій не обвинуваченим, не свідком ОСОБА_15 , а - іншою особою.

Наведене вище спростовує, на думку суду, показання обвинуваченого у тій їх частині, що він за весь час перебування у автомобілі свідка ОСОБА_15 , не сідав за кермо автомобіля і не перебував за його кермо на момент ДТП.

Показання обвинуваченого у тій їх частині, що він після ДТП, вибираючись з автомобіля, хаотично торкався руками різних частин салону автомобіля, у т. ч. дверей водія, намагався відчинити праві передні (пасажирські двері), є непослідовними, суперечливими, плутаними та непереконливими.

Так, відбитки пальців правої руки обвинуваченого виявлено на задній стійці дверей водія з внутрішньої сторони. Яким чином та коли його відбитки могла потрапити на цю деталь авто, з огляду на те, що безпосередньо після того, як автомобіль потрапив у кювет, ці двері було заблоковано близько розташованим деревом, обвинувачений пояснити суду не зміг.

Крім того, як показав суду обвинувачений, після ДТП свідок ОСОБА_15 казав йому вибиратись з автомобіля. Він же, пробравшись між сидіннями, впевнившись, що двері водія також не відчиняються, вибрався з автомобіля через ліві задні двері; коли вибрався з автомобіля, то побачив перед собою бетонний паркан. При цьому праві пасажирські двері було заблоковано у зв`язку з механічним ушкодженням автомобіля.

При цьому суд враховує, що, як слідує з фототаблиць до протоколу огляду місця події від 07.05.15 р. (т. 1, а. с. 92, 93), у безпосередній близькості до передніх лівих (водійських) дверей автомобіля на момент його знаходження у кюветі, розташоване дерево і через ці двері після ДТП ні обвинувачений, ні свідок ОСОБА_15 з автомобіля не вибирались. Як слідує з фототаблиць до протоколу огляду від 19.06.15 р. (т. 1, а. с. 164, 165), справа над обома правими дверими спрацювала суцільна подушка безпеки і через праві двері автомобіля ні обвинувачений, ні свідок ОСОБА_15 також не вибирались.

При цьому переконливо пояснити, яким чином він уник зіткнення з подушкою безпеки, що спрацювала справа біля переднього пасажирського сидіння, як під час ДТП, так і в процесі залишення салону автомобіля, обвинувачений не зміг.

Як зазначено вище, свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_36 посвідчили суду, що як обвинувачений, так і свідок ОСОБА_15 з автомобіля вибирались через задні ліві двері. Деякі відмінності між показаннями цих свідків, а саме: свідка ОСОБА_31 про те, що обвинувачений вибирався з авто через заднє вікно, та свідка ОСОБА_32 про те, що обвинувачений вибрався з авто через задні ліві двері, суд вважає непринциповою та такою, що не викликає сумніву у їх показаннях і враховує як розташування автомобіля у кюветі, так і те, що свідок ОСОБА_36 був дещо на більшій відстані від автомобіля, ніж свідок ОСОБА_48

- висновком експерта (експертиза трупа) № 97 від 10.07.15 р. (т. 1, а. с. 98 103), згідно з яким на тілі трупа потерпілого ОСОБА_11 при СМЕ виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа та з субарахноїдальним крововиливом зліва; закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа 1 10 по середньоключичній лінії та зліва 1 10 ребер по середньо ключичній лінії та 3 8 по середньолопаточній лінії з розривами обох легень та двобічним гемотораксом, відкритого косо поперечного перелому лівої великогомілкової кістки, гематом лоба та потиличної ділянки голови з розвитком шоку, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо, від виступаючих частин кузова автомобіля, в час, вказаний у постанові слідчого, і за ступенем тяжкості, стосовно живої людини, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть потерпілого настала від поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа та з субарахноїдальним крововиливом зліва та з множинними переломами ребер справа і зліва і множинними розривами тканин обох легень з двобічним гемотораксом та з переломом косо поперечним лівої великогомілкової кістки з розвитком шоку, що підтверджується виявленими патоморфологічними і судово гістологічними даними. У крові потерпілого етиловий спирт виявлений у кількості 0, 24 промілє, що відповідає сп`яніння практично відсутнє. Потерпілий в момент первинного контакту перебував передньою поверхнею тіла до автомобіля. Кров з трупа потерпілого відноситься до групи 0 (1).

Тієї обставини, що автомобіль, у якому на момент зіткнення з велосипедистом - потерпілим ОСОБА_11 - перебував він, зіткнувся з велосипедистом і потрапив у кювет та безпосередньо після того, як він вибрався з автомобіля марки «Тойота», він бачив, що на дорозі лежала людина, якій надавалась меддопомога, обвинувачений не заперечує, що випливає з його показань, стверджується показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_49 ..

Ця ж обставина побічно стверджується і показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_50 ..

Як показав в суді обвинувачений, знаходячись у салоні автомобіля він відчув, що автомобіль заносить, відчув удар та побачив, що автомобіль летить у кювет, надалі відчув ще два чи три сильні удари, а згідно з вищенаведеним висновком експерта (експертиза трупа) № 97 від 10.07.15 р., виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо, від виступаючих частин кузова автомобіля, та в час, вказаний у постанові слідчого, є тяжкими та в результаті отримання таких настала смерть потерпілого. Наведене стверджує те, що наслідком порушення обвинуваченим ПДР стало спричинення смерті потерпілого, що перебуває у прямому причиновому зв`язку.

- протоколом огляду від 19.06.15 р. фототаблицями (т. 1, а. с. 156 - 165), згідно з яким було оглянуто автомобіль марки «Тойота». При цьому мало місце вільне відкривання передніх правих дверей. Було виявлено та вилучено з передньої торпеди справа у кишені стакан білий; у іншому місці для стакана ближче до задньої частини дерев`яну паличку для розмішування напоїв; на задньому сидінні зліва за місцем водія одноразовий паперовий стакан коричневого кольору фірми «Вог». Зроблено змиви з кнопки відкривання скла, задніх лівих дверей, ручки підлокотника, ручки для утримання, що знаходиться ззаду зліва біля даху; верхньої лівої ручки, на які виявлено плями коричневого кольору; з ручки відкривання бензобака біля сидіння водія, ручки регулювання сидіння водія, з важеля вмикання фар, регулятора гучності автомагнітоли. Було також з`ясовано розташування тканини подушки безпеки, вилученої під час ОМП, у салоні на момент спрацьовування, з врахуванням розташування наявних зрізів і встановлено, що об`єктом № 1 вона була розташована до задньої правої стійки і порядкові номери її об`єктів зростають - з врахуванням її розташування - до переду автомобіля. Задня ліва частина автомобіля має пошкодження у вигляді деформованої кришки багажника праворуч, розбитого заднього скла, зміщеного з місця кріплення бампера. Задня права частина автомобіля має пошкодження у вигляді деформованої кришки багажника праворуч, розбитого заднього скла, деформованого заднього бампера справа, деформованого заднього правого крила та правої задньої стійки, деформованих правих передніх та задніх дверей, переднього крила та капота справа.
Наведеним вище стверджується висновок суду про те, що обвинувачений з місця водія, де перебував на момент ДТП, не вибирався через водійські двері, так як відкриванню останніх перешкоджало близьке розташування дерева: не вибирався через праві передні пасажирські двері, так як цьому перешкоджала подушка безпеки, що спрацювала, хоча відкриванню цих механічних перешкод не було; а вибирався через задні ліві двері. Що підтверджується і показання свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_51
- протоколами отримання зразків для експертизи від 23.06.15 р., від 07.08.15 р. (т. 1, а. с. 167, 168, 172 - 174), відповідно до яких у свідка ОСОБА_15 , у обвинуваченого було відібрано зразки крові;
- висновком експерта № 508/508 від 11.08.15 р. проведеної судової імунологічної експертизи, згідно з яким кров свідка ОСОБА_15 відноситься до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н системи АВ0; кров обвинуваченого відноситься до групи 0 (I) з ізогемаглютиніном анти А і анти В системи АВ0 (т. 1, а. с. 147 151);
- висновком експерта № 369/369 від 15.07.15 р. проведеної судової імунологічної експертизи, згідно з яким експерт прийшов до висновку, що кров свідка ОСОБА_15 відносить до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н системи АВ0. На представленому до дослідженні паперовому стаканчику (об`єкти № № 4 - 7) виявлено сліди пото жирових виділень. В них виявлено групові антигени А, В та Н системи АВ0. Виявлені антигени В і Н властиві групі В (III) з ізогемаглютиніном антин А та супутнім антигеном Н системи АВ0, що не виключає походження пото - жирових виділень від особи з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н, зокрема, від свідка ОСОБА_15 .. А також виявлені антигени А,В,Н не виключають змішування пото жирових виділень від особи, осіб з групою В (III) з ізогемаглютиніном антин А та супутнім антигеном Н і особи, осіб з групою А (II) з ізогемаглютиніном анти А та групою АВ (IV) системи АВ0, до яких обвинувачений зокрема, не належить. Враховано висновок експерта № 286/286 від 19.06.15 р., згідно з яким на представленій на експертизу подушці безпеки (об`єкти № № 2 5, 8 - 10) виявлено сліди пото жирових виділень, у яких встановлені групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлені антигени В і Н властиві групі В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н системи АВ0, що не виключає походження пото - жирових виділень від особи, осіб з групою кров В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н системи АВ0, зокрема, від свідка ОСОБА_15 (т. 1, а. с. 140 - 145).
Експерт ОСОБА_52 , будучи допитаною в суді з приводу її висновку № 369/369 від 15.07.15 р., пояснила, що у першій групі крові присутній лише антиген Н, а кров свідка ОСОБА_15 належить до третьої групи із супутнім антигеном Н. Це не виключає, що виявлений на зовнішній стороні стаканчика (об`єкти № № 4 7) піт належить саме йому, так як виявлено супутній антиген Н. Крім цього, на стаканчику виявлено в інших місцях і інші антигени, що, однак, не виключає, що стаканчик брав ще хтось, наприклад, при продажу кави тощо.
Наведене вище та висновки експерта № 286/286 від 19.06.15 р., № 369/369 від 15.07.15 р., № 508/508 від 11.08.15 р. свідчать про те, що паперового стаканчика, виявленого та вилученого із заднього пасажирського сидіння, торкався свідок ОСОБА_15 , та не торкався обвинувачений; на подушку безпеки, що спрацювала, потрапив виключно піт свідка ОСОБА_15 , та не потрапив піт обвинуваченого.
Це, на думку суду, спростовує показання обвинуваченого у тій їх частині, що свідок ОСОБА_15 за весь час їх спілкування і перебування у автомобілі, та у момент ДТП зокрема, перебував виключно на місці водія, а він виключно на місці пасажира справа від водія. Наведене вище стверджує показання свідка ОСОБА_15 у тій їх частині, що він ще до ДТП, розташувався на задньому сидінні. Відповідно, оскільки у автомобілі крім цих осіб нікого більше не було, водієм на час ДТП являвся саме обвинувачений.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.15 р. (т. 1, а. с. 175 178), відповідно до якого свідком ОСОБА_53 було упізнано обвинуваченого як особу, яка під час скоєння ДТП 07.05.15 р., в результаті якої загинув велосипедист ОСОБА_11 , перебувала за кермом автомобіля марки «Тойота - Королла». При цьому свідок ОСОБА_36 перед впізнанням зазначив, що особу, яка перебувала за кермом автомобіля марки «Тойота - Королла», він зможе впізнати за формою обличчя, вушних раковин; особа була лисою. Після упізнання обвинуваченого свідок підтвердив, що упізнав особу за формою обличчя, носа, підборіддя, іншими ознаками.
- висновком експерта № 291/291 від 19.06.15 р. проведеної судової імунологічної експертизи, згідно з яким на представлених на дослідження змивах (об`єкти № № 2 5, 7) (змиви пото жирової речовини з керма автомобіля, що умовно розділене за зразком годинника: 9 12 год.) виявлено піт. На представлених на дослідження змивах (об`єкти № № 1, 6) поту не виявлено. Піт у об`єктах №№ 2, 7 може походити від особи, осіб з групою 0 (I) з ізогемаглютинінами анти А і анти - В системи АВ0, або супутнім до інших груп. При встановленні групової належності поту у об`єктах № № 3 - 5 виявлено групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлений антиген В властивий групі В (III) з ізогемаглютиніном антин А системи АВ0. Виявлений антиген Н може бути як супутній (у випадку походження поту від однієї особи). У випадку походження поту від двох і більше осіб, не виключається змішування поту від особи з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти - А (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) та особи з групою О (I) з ізогемаглютинінами анти А та антин В системи АВ0 (т. 1, а. с. 124 - 133).
Експерт ОСОБА_52 , будучи допитаною в суді з приводу її висновку № 291/291 від 19.06.15 р., пояснила, що у об`єктах 1, 6 змиви з: керма автомобіля, поділеного на 4 ділянки, на ділянці 9 12 годин, та з ручки дверей переднього пасажира зі сторони салону, поту не виявлено. Кермо було описане розділеним на 4 частини: 0 - 3, 3 - 6, 6 9, 9 12. Система АВ0 це система, за якою розділяються групи крові усіх людей. Група 0 (I) це перша група крові людини, В (III) - це третя. Об`єкти 2, 7 це змиви пото жирової речовини з керма та внутрішньої ручки дверей водія. У них виявлено піт від особи з першою групою крові, зокрема, на ділянці керма 0 3 год. - права верхня частина керма. На об`єктах 3 5 виявлено піт з антигенами і В і Н, але якщо піт належить одній людині то людині з третьою групою і супутнім антигеном Н, а якщо піт належить 2 і більше людям, - то може бути належним як особі з першою групою крові, так і особі з третьою групою крові. Інших груп крові, крім першої та третьої, виявлено не було. Тобто, на кермі виявлено піт особи як з першою групою крові, так і з третьою. На ручці перемикання передач також виявлено В і Н, а на лівих дверях водія виявлено піт особи з першою групою крові. Слідова інформація у змивах зберігається різний проміжок часу, в залежності від фактичних обставин. Група поту відповідає групі крові. У висновку експерта вона допустила опечатку на арк. 126 у останньому рядку справа, де має бути вірно зазначено об`єкти 1,6, а не 1,7.
Тобто, встановлено, що піт, що належить особі з такою ж групою крові як саме у обвинуваченого, виявлено на правій верхній частині керма автомобіля, внутрішній поверхні дверей водія. Потожирові виділення, що належать особам з такими ж групами крові як у обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 , виявлено на правій та лівій нижніх частинах керма автомобіля та на ручці КПП. Свідок ОСОБА_15 також торкався правої та лівої нижніх частин керма автомобіля та ручки КПП.
Наведене вище свідчить, на думку суду, про те, що обвинувачений таки перебував за кермом автомобіля марки «Тойота», саме при керуванні автомобілем в момент ДТП торкався правої верхньої та правої і лівої нижніх частинах керма автомобіля, внутрішньої поверхні дверей водія та ручки КПП. Це ж пояснює і те, яким чином на внутрішній частині стійки дверей водія потрапили відбитки пальців обвинуваченого
На внутрішній частині передніх дверей пасажира слідів пото - жирових виділень особи з такою ж групою крові як у обвинуваченого, виявлено не було.
Наведене вище спростовує показання обвинуваченого у тій їх частині, що він знаходився у салоні автомобіля виключно на передньому пасажирському сидінні; перед тим як вибратись з автомобіля після ДТП, намагався відчинити передні пасажирські двері.
- висновком експерта № 286/286 від 19.06.15 р. проведеної судової імунологічної експертизи, згідно з яким експерт прийшов до висновку, що на представленій на експертизу подушці безпеки (об`єкти № № 2 5, 8 - 10) виявлено піт. На представленій на експертизу подушці безпеки (об`єкти № № 1 12) виявлено піт. При встановленні групової належності поту в (об`єктах № № 2 5, 8 - 10) виявлено групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлений антиген В властивий групі В (III) з ізогемаглютиніном антин А системи АВ0. Виявлений антиген Н може бути як супутній (у випадку походження поту від однієї особи). У випадку походження поту від двох і більше осіб, не виключається змішування поту від особи з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти - А (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) та особи з групою О (I) з ізогемаглютинінами анти А та антин В системи АВ0 (т. 1, а. с. 135 - 138).
Експерт ОСОБА_52 , будучи допитаною в суді з приводу її висновку № 286/286 від 19.06.15 р., пояснила, що досліджена частина подушки безпеки стороною, що була звернена в середину салону автомобіля, мала форму прямокутника, для зручності вона була поділена умовно на дві частини, кожна з яких була поділена умовно на 6 рівних частин розмірами по 30 см. Всі ці ділянки отримали номер як об`єкт, що дослідувались шляхом отримання змивів. У всіх об`єктах виявлено антиген Н, тобто, у випадку походження поту від двох і більше осіб, не виключається змішування поту від особи з групою з третьою групою крові та від осіб з першою групою крові та третьою крупою крові. Подушка безпеки містить піт особи з третьою групою крові з антигеном Н. Окремо не було виявлено поту лише особи з першою групою крові.
- висновком експерта № 508/508 від 11.08.15 р. проведеної судової імунологічної експертизи, згідно з яким експерт прийшов до висновку, що кров свідка ОСОБА_15 відноситься до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном П системи АВ0. Кров обвинуваченого відноситься до групи 0 (I) з ізогемаглютиніном анти А і анти В системи АВ0. Згідно з висновком експерта № 291/291 від 19.06.15 р., на представлених на експертизу змивах пото жирової речовини, а саме: з керма автомобіля марки «Тойота Королла», р. н. з. НОМЕР_1 (об`єкти № № 2 4), з ручки КПП (об`єкт № 5), з ручки дверей водія (з сторони салону) (об`єкт № 7) виявлено сліди пото жирових виділень. На представлених на експертизу змивах пото жирової речовини, а саме: з керма автомобіля (об`єкт № 1), з ручки дверей переднього пасажира (зі сторони салону) (об`єкт № 6) - слідів пото жирової речовини не виявлено. У слідах пото жирових виділень в об`єктах №№ 2, 7 виявлено груповий антиген Н ситеми АВ0, що є основним у групі 0 (I) і може походити від особи з групою 0 (I) з ізогемаглютиніном анти А та анти - В системи АВ0, зокрема, від обвинуваченого. У слідах пото жирових виділень в об`єктах №№ 3 5 виявлено групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлений антиген В властивий групі В (III) з ізогемаглютиніном анти А (як супутнім антигеном Н, так і без нього) і може походити від особи, осіб з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н системи АВ0, зокрема, від свідка ОСОБА_15 .. Також у вказаних об`єктах не виключається змішування пото жирових виділень від особи, осіб з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н і особи, осіб з групою 0 (I) з ізогемаглютинінами анти А та анти В системи АВ0, зокрема, від обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 (т. 1, а. с. 147 - 151).
Наведеним вище висновком стверджується, що у салоні автомобіля обвинувачений торкався нижньої частини керма автомобіля, ручки перемикання передач та спростовується показання обвинуваченого про те, що він в момент ДТП за кермом автомобіля не перебував. З огляду на те, що, як ствердили свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , на момент зустрічі біля магазину «Сяйво» і до магазину «Наш край» за кермом автомобіля знаходився свідок ОСОБА_15 , однак, його пото жирових виділень безпосередньо після ДТП ні на кермі автомобіля, ні на ручці передач, ні на дверях водія виявлено не було, суд приходить до висновку, що після відпочинку біля магазину «Наш край» і до моменту ДТП, мала місце заміна водія і за кермо сів і на момент ДТП за кермом перебував саме обвинувачений. Ним же і залишені виявлені і перераховані вище пото жирові виділення, що у часовому проміжку були залишені ним на вказаних вище об`єктах після того, як до керма автомобіля, коробки передач, дверей торкався, безсумнівно перед цим, і свідок ОСОБА_15 ..
Суд також приймає до уваги, що, як показала експерт ОСОБА_54 , будучи допитаною в суді з приводу висновку № 508/508 від 11.08.15 р., що нею було проведено співставлення розташування подушки безпеки на місці (у автомобілі). Для цілей дослідження кермо автомобіля було умовно розділено на 4 частини. Для власника автомобіля є характерним така поведінка у автомобілі, коли він залишає свої пото жирові та інші біозалишки на різних практично на всіх частинах керма; якщо особа користується автомобілем і перебуває за кермом тимчасово, то, з врахуванням індивідуальної техніки водіння, свої пото - жирові відбитки залишає на певній ділянці керма. На об`єкті 2 верхня права частина керма сегмент від 0 до 3, ручці дверей водія - виявлено чистий антиген Н, що є у всіх групах крові, але по різному виражається. Але це єдиний антиген, що виділяє першу групу крові. На коробці передач, двох нижніх сегментах виділено і В і Н. Досліджено бризки речовини коричневого кольору на подушці безпеки, що були і у салоні автомобіля, вітровому склі і встановлено, що на момент ДТП на задньому сидінні знаходилась особа, що мала (тримала, пила) каву. За результатами дослідження за кермо автомобіля сідали двоє осіб з першою та третьою групою крові, а на задньому сидінні перебувала лише особа з третьою групою крові.
Експерт ОСОБА_55 , будучи допитаною в суді також з приводу висновку № 508/508 від 11.08.15 р., пояснила, що нею повністю підтримується попередньо допитана експерт.
Наведене вище, як і інші, вказані вище докази, стверджують висновок суду про те, що в певний проміжок часу, що передував ДТП, дійсно, обвинувачений знаходився у автомобілі в якості пасажира. Однак, за кермо цього автомобіля він таки сідав. Однак, на задньому пасажирському сидінні на момент був саме свідок ОСОБА_56 ..
Зазначені вище висновки експертів повністю підтверджені висновком експерта (за матеріалами кримінального провадження) № 22/77 проведеної комплексної судово медично імунологічно - дактилоскопічної експертизи від 29.04.16 р. (т. 2, а. с. 52 65), згідно з яким два з трьох слідів пальців рук, що виявлені та вилучені 07.05.15 р. під час огляду автомобіля марки «Тойота Королла», р. н. з. НОМЕР_1 , залишені вказівним та середнім пальцями правої руки обвинуваченого; на представлених на дослідження змивах (об. № № 2 - 5,7) - виявлено піт. При встановленні групової належності поту в (об`єктах № № 2, 7) виявлено груповий антиген Н системи АВО, що є основним в групі 0 (І), і може походити від особи, осіб з групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти - А і анти - В системи АВ0 або супутнім до інших груп. При встановлені групової належності поту в (об`єктах № № 3 - 5) виявлено групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлений антиген В властивий групі В (III) з ізогемаглютиніном анти - А системи АВ0. Виявлений антиген Н може бути як супутній (у випадку походження поту від однієї особи). У випадку походження поту від двох і більше осіб, не виключається змішування поту, від особи з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти - А (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) та особи з групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти - А та анти - В системи АВ0; кров свідка ОСОБА_15 відноситься до групи В (III) з ізогемоглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н системи АВ0. На представленому на дослідження паперовому стаканчику (об. № № 4 - 7) - виявлено сліди пото - жирових виділень. В слідах пото - жирових виділень в (об`єктах № № 4 - 7) виявлено групові антигени А, В та Н системи АВО. Виявлені антигени В і Н властиві групі В (III) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н системи АВ0, що не виключають походження пото - жирових виділень від особи, осіб з групової крові В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н, зокрема, від свідка ОСОБА_15 .. А також виявлені антигени А,В,Н, не виключають змішування пото - жирових виділень, від особи, осіб, з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н і особи, осіб групою А (II) з ізогемаглютиніном анти - В та групою АВ (IV) системи АВ0; враховуючи висновок експерта № 286/286 від 19.06.15 р., на подушці безпеки (об. № № 2 - 5, 8 - 10) - виявлено сліди пото - жирових виділень, в яких встановлені групові антигени В і Н системи АВО. Виявлені антигени В і Н властиві групі В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н системи АВ0, що не виключають походження пото - жирових виділень від особи, осіб з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н системи АВ0, зокрема, від свідка ОСОБА_15 ; враховуючи висновок експерта № 508/508 від 11.08.15 р., кров свідка ОСОБА_15 відноситься до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н системи АВ0. Кров обвинуваченого відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютиніном анти - А і анти - В системи АВ0; враховуючи висновок експерта № 291/291 від 19.06.15 р., на змивах пото - жирової речовини, а саме: з керма автомобіля (об. № № 2 - 4), з ручки ККП (об. № 5), з ручки дверцят водія (зі сторони салону)(об. № 7) - виявлено сліди пото - жирових виділень. На змивах пото - жирової речовини, а саме: з керма автомобіля (об. № 1), з ручки дверцят переднього пасажира (зі сторони салону) (об. № 6) - слідів пото - жирових виділень не виявлено. В слідах пото - жирових виділень в (об № № 2, 7) виявлено груповий антиген Н системи АВ0, що є основним в групі 0 (І) і може походити від особи, осіб з групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти - А та анти - В системи АВ0, зокрема, від обвинуваченого. В слідах пото - жирових виділень в (об. № № 3 - 5) виявлено групові антигени В і Н системи АВ0. Виявлений антиген В властивий групі В (III) з ізогемаглютиніном анти - А (як з супутнім антигеном Н, так і без нього) і може походити від особи, осіб з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н системи АВ0, зокрема, від свідка ОСОБА_15 , а також в згаданих об`єктах не виключається змішування пото - жирових виділень, від особи, осіб з групою В (III) з ізогемаглютиніном анти - А та супутнім антигеном Н і особи, осіб з групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти - А та анти - В системи АВ0, зокрема, від обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 ; враховуючи медокументацію на прізвище обвинуваченого, виявлені у нього тілесні ушкодження, є найбільш вірогідним, що на момент ДТП 07.05.15 р. саме обвинувачений перебував за кермом автомобіля. Враховуючи меддокументацію по медосвідуванню свідка ОСОБА_15 , відсутність будь - яких тілесних ушкоджень в останнього, даних про те, що на момент ДТП він перебував за кермом автомобіля, не здобуто.
У сукупності з доказами, зібраними у справі, суд враховує і рапорт спеціаліста поліграфу від 29.05.15 р., що не є, згідно з КПК України, доказом у справі (т. 1, а. с. 154), однак, згідно з яким за результатами аналізу даних, отриманих під час психофізіологічного інтерв`ю з ОСОБА_8 з використанням апаратного комплексу вимірювання рівня психологічного стресу людини (поліграф «Крис»), вираженість, сукупність і системність виявлених фізіологічних реакцій на запитання, що перевірялись, не узгоджувалась з вербальною (мовною) інформацією і відповідями на тестові питання, що повідомлялись ОСОБА_8 .. Дослідження проводилось з метою перевірки ОСОБА_8 , який на час такої перевірки мав статус свідка, на причетність до скоєного о 07 год. 50 хв. 07.05.15 р. на вул. Ватутіна у м. Ковелі Вволинської області ДТП. Було використано наступні тести: ««Що стало причиною ДТП, в результаті якого автомобіль, у якому Ви знаходились, збив велосипедиста?, На якому саме місці в салоні автомобіля Ви знаходились 07.05.15 р. в момент ДТП, у якому загинув велосипедист? (з двома пред`явленнями з вказуванням місця на схемі), На якому саме місці в салоні автомобіля знаходився ОСОБА_57 07.05.15 р. в момент ДТП, у якому загинув велосипедист? (з двома пред`явленнями з вказуванням місця на схемі), ОСОБА_58 який момент Ви 07.05.15 р. перед зіткненням з велосипедистом помітили його, яка ОСОБА_59 роль по ДТП?, Що саме робив ОСОБА_57 перед виникненням ДТП 07.05.15 р., у якому загинув велосипедист?», ОСОБА_60 за методикою контрольних запитань (1 тест у 3 х пред`явленнях). Перед тестування питання кожного тесту та їх формулювання обговорювалось до повного розуміння кожного слова і вислову. До початку тестування ОСОБА_8 пояснював, що ОСОБА_57 постійно був за кермом, а він сидів на передньому пасажирському сидінні, закрив очі та майже спав, відчув: автомобіль заносить, удар. Вони злетіли у кювет. Коли автомобіль зупинився, він був на задньому сидінні, а ОСОБА_57 на місці водія, кричав, щоб він виходив. Він виліз з автомобіля через двері водія, так як так сказав ОСОБА_56 .. За весь час перебування із ОСОБА_61 він за кермо автомобіля марки «Тойота» не сідав, автомобілем керував постійно лише ОСОБА_56 .. При цьому встановлено, що реакції протирічать одна одній, що дозволило стверджувати про нещирість ОСОБА_8 і наявність свідомо прихованої інформації щодо досліджуваного питання. Безпосередньо в момент ДТП ОСОБА_8 перебував за кермом автомобіля.
Результати опитування носять ймовірний орієнтуючий характер, однак, суд вважає, що вказані вище результати аналізу даних, отриманих в ході такого опитування ОСОБА_8 , у сукупності з іншими доказами у справі, додатково стверджують винуватість обвинуваченого і утверджують суд у правильності висновку того, що показання обвинуваченого в суді, що є непослідовними та плутаними, непереконливими, дані ним з метою уникнення від відповідальності за вчинене.
Суд враховує, що перебуваючи у статусі свідка за станом на дату такого опитування, обвинувачений не мав підстав для приховування інформації, що стосувалась обставин ДТП, однак, приховував її та був нещирим. Однак, це така поведінка обвинуваченого цілком пояснюється тим, що він, як слідує з показань самого обвинуваченого, 08.05.15 р. мав розмову із свідком ОСОБА_15 і вже наступної після цього неділі дізнався, що свідок ОСОБА_15 вказує на його як винуватця ДТП. Пояснення обвинуваченого про обставини ДТП, висловлені під час такого опитування, є відмінними від його показань як обвинуваченого, даних у суді, зокрема, у тій їх частині, хто був за кермом авто на момент ДТП, де знаходився він на момент ДТП та яким чином він вибирався з автомобіля після ДТП.
Наведене вище надає суду можливість зробити висновок про те, що він бажає ввести суд в оману та переконати у своїй невинуватості з метою уникнути відповідальності за вчинене.
Суд також враховує і поведінку обвинуваченого після вчинення ним ДТП. Так, обвинувачений залишив місце пригоди. Посилання обвинуваченого на те, що він не бажав відволікати медиків, які надавали допомогу потерпілому, тому вирішив звернутись за меддопомогою самостійно, викликають сумнів у суду, так як безпосередньо після ДТП обвинувачений офіційно за меддопомогою не звернувся, вдавшись до лікування за порадою без офіційного фіксування в медустанові як отриманих ним тілесних ушкоджень 07.05.15 р., так і стану сп`яніння. 08.05.16 р. обвинувачений повідомив лікареві ОСОБА_20 відомості про те, що в момент ДТП він перебував на передньому пасажирському сидінні, що не відповідало дійсності. На місці ДТП обвинувачений не виявив інтересу до стану потерпілого та і у подальшому виявив певну байдужість до наслідків своїх протиправних діянь.
Аналізуючи вищенаведені докази, враховуючи також напрямок руху автомобіля марки «Тойота Королла» по вул. Ватутіна у м. Ковелі о 07 год. 50 хв. 07.05.15 р., дані схеми місця ДТП, протоколів ОМП, у т. ч. розташування пошкодженого автомобіля, велосипеда потерпілого, тіла потерпілого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, знаходячись на кермо автомобіля в момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, допустив порушення вимог п. 1.10, п. 2.3 «б», п. 2.9 «а», п. 10.1, п. 1.1 розд. 34 - був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на заокругленні дороги виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши суцільну вузьку лінію осьової розмітки, на лівому узбіччі допустив наїзд на потерпілого, що і спричинило смерть останнього. Тобто, діяння обвинуваченого, що полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху а саме вказаних вище пунктів ПДР України, та наслідки, що настали - смерть потерпілого, перебувають у прямому причиновому зв`зку. Саме обвинувачений як водій вказаного вище автомобіля на момент ДТП знаходився за кермом автомобіля, що встановлено у судовому засіданні, і повинен нести відповідальність за скоєне.

За наявності сукупності доказів, досліджених судом, підстав для виправдання обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК Укаїни суд не вбачає.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності.

Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий, але необережний злочин.

Обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також враховується те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання ДІМ (т. 1, а. с. 189) як, зокрема, особа нещира за характером, та - виключно позитивно органом місцевого самоврядування як, зокрема, особа, яка зарекомендувала себе з позитивної сторони (т. 1, а. с. 191); виключно позитивно характеризується обвинувачений і по місцю праці (т. 1, а. с. 190) як, зокрема, особа відповідальна та дисциплінована; те, що він після ДТП за його участю став займатись громадською діяльністю, зарекомендувавши себе з позитивної сторони (т. 1, а. с. 192); є працездатний, має задовільний стан здоров`я (т.1 а. с. 185, 186), сам постраждав під час ДТП; працює, має доход та утриманця (т. 1, а. с. 188, 190, 191), раніше не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності (т. 1, а. с. 187, 184). Суд також враховує думку усіх трьох потерпілих, кожного зокрема, які обвинуваченого не прощають та настоюють на максимально суворому покаранні; мають до нього претензії майнового характеру.
Як слідує з копії посвідчення водія (т. 1, а. с. 181), обвинувачений має право керування транспортними засобами.

Враховуючи обставини справи, те, що злочин вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій Закону, за яким притягнуто до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.

У справі заявлено три цивільні позови кожним з трьох потерпілих, що, з врахуванням їх обгрунтувань та доказів, що надані суду на підтвердження заявлених кожним з потерпілих вимог (т. 1, а. с. 34 49), підлягають кожна зокрема до часткового задоволення.

Так, потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 12.10.15 р. заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого: на користь потерпілої ОСОБА_6 20 617 грн. майнової та 200 000 моральної шкоди, завданої злочином; на користь потерпілого ОСОБА_5 503 грн. 32 коп. майнової та 100 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином; на користь потерпілої ОСОБА_4 100 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином. Заявлено прохання про стягнення з обвинуваченого судових витрат в сумі 7 000 грн. (т. 1, а. с. 34 36).

Як зазначено у ст. 1 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її дружині, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1 187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стосовно витрат на поховання, то, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання, ці витрати.

Ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як слідує з копії фіскального чека з магазину «Наш край» від 14.06.15 р. з підтвердженням проведення оплати потерпілим ОСОБА_5 (т. 1, а. с 37), останнім придбавались продукти харчування на загальну суму 503 грн. 37 коп. на поминальний обід. Потерпілою ОСОБА_6 понесено витрати на оплату поминального обіду у кафе «Полісся» 14.06.15 р. в сумі 2 406 грн. 40 коп., що стверджується копією квитанції № 2 від 14.06.15 р. (т. 1, а. с. 39).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», до поняття поховання померлого відноситься комплекс заходів та обрядових дій, що здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, а поминки до цих дій не віднесено законом, то, на думку суду, в частині відшкодування витрат на поминальний обід, як на послугу, що не є ритуальною, слід відмовити.
Тому витрати потерпілого ОСОБА_5 на оплату витрат для поминального обіду в сумі 503 грн. 37 коп., витрати потерпілої ОСОБА_6 на оплату поминального обід в сумі 2 406 грн. 40 коп. до витрат на поховання не належать та до відшкодування обвинуваченим як цивільним відповідачем не підлягають. В цій частині потерпілому ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_6 слід відмовити.

Потерпілою ОСОБА_6 понесено витрати на придбавання предметів, пов`язаних з похованням потерпілого ОСОБА_11 в сумі 3 395 грн., що стверджується копією накладної № 106 від 07.05.15 р. (т. 1, а. с. 38), замовлення та встановлення надмогильного пам`ятника в сумі 11 650 грн. (т. 1, а. с. 40). Як пояснила в суді потерпіла ОСОБА_6 , на час вирішення її позову надмогильний пам`ятник на могилі потерпілого ОСОБА_11 встановлено фактично. Протилежного суду не наведено. Суд вважає, що ця майнова шкода - в загальній сумі 15 045 грн. (3 395 грн. + 11 650 грн.) - підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 .. Вказані суми витрат суду розцінює як такі, що пов`язані з похованням, з врахуванням загальноприйнятих норм моралі, звичаїв.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у:

душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо тієї частини позовних вимог кожного з потерпілих, що стосуються морального відшкодування, то суд враховує, що потерпілі втратили, відповідно, чоловіка та батька - близьку людину; перенесли та переносять і в даний час великі душевні страждання, сум та відчуття непоправної втрати, що сумніву у суду не викликає; це пов`язано із раптовою смертю чоловіка та батька, вимушеними змінами у житті кожного з позивачів, що, безперечно, є значним. А тому суму морального відшкодування для кожного з потерпілих суд визначає у розмірі 100 000 грн.
Оскільки судом встановлено, що за станом на 07.05.15 р. під час ДТП шкоди життю потерпілого ОСОБА_11 було завдано внаслідок порушення вимог ПДР обвинуваченим, який на момент ДТП перебував за кермом автомобіля, тому обвинувачений як відповідач, безперечно, повинен нести і майнову відповідальність, передбачену законом.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є, серед інших, особа, яка надає правову допомогу.

Положення про правову допомогу визначені ст. 56 ЦПК України.

ОСОБА_7 з моменту фактичної участі у судових засіданнях з 12.10.15 р. представляв інтереси усіх трьох потерпілих у справі як адвокат; назвавши свій процесуальний статус представник потерпілих, що слідує із журналу судового засідання (т.1, а. с. 50 52), та у подальшому брав участь у справі як представник позивачів.

Суд не постановляв ухвалу про допуск його до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу, що зазначено у ст. 56 ЦПК України. Повноваження представника визначаються ст. 44 ЦПК України, в той час коли повноваження особи, яка надає правову допомогу, врегульовані ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

Тому суд вважає, що сплачені потерпілими суми (т. 1, а. с. 41 - 43) не є витратами на правову допомогу і не підлягають стягненню на користь потерпілих з обвинуваченого.

Долю речового доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі слід у повному обсязі покласти на обвинуваченого, врахувавши, що оплату комплексної судової фототехнічної та автотоварознавчої експертизи від 10.10.16 р. проведено обвинуваченим (т. 2, а. с. 114).

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 128 КПК України, ст. ст. 22, 23, 1 166, 1 168, 1 187 ЦК України, ст. 84 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання у зв`язку з приведенням вироку до виконання.
Цивільні позови потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 15 045 (п`ятнадцять тисяч сорок п`ять) грн. майнової та 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином. В решті позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином. В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на доход держави процесуальні витрати у справі в сумі:

- 1 228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн. 80 коп. - за проведення експертизи (висновок № 291/291) (т. 1, а. с. 134); 1 228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн. 80 коп. - за проведення експертизи (висновок № 286/286) (т. 1, а. с. 139); 1 228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн. 80 коп. - за проведення експертизи (висновок № 369/369) (т. 1, а. с. 146); 460 (чотириста шістдесят) грн. 80 коп. - за проведення експертизи (висновок № 508/508) (т. 1, а. с. 152), 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп. - за проведення експертизи (висновок № 453) (т. 1, а. с. 112).

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «Toyota Corolla, р. н. з НОМЕР_1 , що переданий на зберігання

на майданчик тимчасового зберігання затриманих т/засобів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області (т. 1, а. с. 97), праву бокову подушку безпеки, дзеркало заднього виду, що передані на зберігання до камери зберігання СУ ГУ НП у Волинській області (т. 1, а. с. 89, 169, 170), повернути свідкові ОСОБА_15 ;

-велосипед дорожній, що переданий на зберігання на майданчик тимчасового

зберігання затриманих т/засобів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області (т. 1, а. с. 97), повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-змиви із салону автомобіля, стакан паперовий білий, три папірці з під цукру,

стаканчик паперовий з логотипом «Вог», дерев`яну паличку, зразки крові свідка ОСОБА_15 , що передані на зберігання до камери зберігання СУ ГУ НП у Волинській області (т. 1, а. с. 169, 170), - знищити;

- зразки крові свідка ОСОБА_15 , обвинуваченого, диск із відео ОМП від 07.05.15 р., диски із відео зі стоянки вул. Ватутіна за 07.05.15 р., що містяться при матеріалах справи (т. 1, а. с. 173, 195, т. 2, а. с. 139), - залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якшо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Головуючий:ОСОБА_1