н/п 1-кс/640/6134/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" серпня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 08.08.2016 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , про накладення арешту на автомобіль «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , який на момент вчинення злочину перебуває у власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 (м.т. НОМЕР_2 ), та на теперішній час знаходиться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський 28-Б.
07.08.2016 у період часу з 02 год. 00 хв. до 03 год. 20 хв. слідчим проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого встановлено, що автомобіль «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , має сліди механічних пошкоджень, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: повна деформація кузова автомобіля, пошкоджено передній правий та задній правий диски колес.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в ході огляду місця події 07.08.2016 вилучив автомобіль «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобілю «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Орган досудового розслідування зазначає, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу як речового доказу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку близьких рідних загиблого, які заінтересовані у результатах кримінального провадження як особи які в подальшому можуть бути залучені як відповідачі по цій справі, на підставі вказівок прокуратури Харківської області.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просила його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти накладення арешт на автомобіль, однак просив передати транспортний засіб йому на відповідальне зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів .
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З цих же підстав на теперішній час передача на відповідальне зберігання транспортного засобу його власнику є передчасною.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «BMW-320» р.н. НОМЕР_1 , територію спеціального майданчика тимчасового зберігання автомототранспорту, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, буд.28-Б.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1