Справа № 297/817/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 24.02.2015 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, маючого на утримані одну неповнолітню дитину, українця, громадянина України, працюючого начальником відділу митного оформлення № 1 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізяслав, Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, українця, громадянина України, працюючого державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 та ч.1 ст.364 КК України,
встановив:
Органом досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що 17 лютого 2015 року начальник відділу митного оформлення № 1 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 , перебуваючи у спеціальному званні інспектора податкової та митної справи 4 рангу, будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, до функцій та повноважень якого входило здійснення керівництва діяльністю та організація роботи відділу, забезпечення контролю у межах компетенції виконання митним постом Конституції України, Законів України, надання обов`язкових до виконання доручень працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до сфери діяльності підрозділу, контроль за їх виконанням, приймати рішення про проведення митного огляду та ініціювати переогляд, на території митного посту «Лужанка», який розташований в с. Астей, вул. Дружби Народів, 109, Берегівського району, на звернення ОСОБА_8 запропонував своє сприяння у митному оформлені підлеглими йому працівниками відділу товару взуття, обумовив необхідність передачі йому коштів в сумі 200 грн. за кожну пару взуття, що переміщуватиметься на митну територію України.

На виконання домовленості 01.03.2015 року, ОСОБА_8 на автомобілі марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та автомобілі марки «Ауді», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_9 , перевозили 14 пар взуття іноземного виробництва, заїхали на територію митного посту «Лужанка» по смузі руху «Зелений коридор», про що повідомив ОСОБА_6 та передав йому кошти в розмірі 1400 грн..

У свою чергу ОСОБА_6 віддав вказівку своєму підлеглому державному інспектору відділу митного оформлення №1 митного поста «Лужанка» ОСОБА_7 про проведення митного оформлення транспортних засобів та передав йому кошти в сумі 1400 грн. для подальшого зберігання у модулі митного оформлення.

Далі, державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Лужанка» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, до функцій та повноважень якого входить запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України засобами автомобільного транспорту, а також змішаними перевезеннями у вантажних відправленнях, супроводжуваному багажі, ручній поклажі, здійснення митного огляду товарів і транспортних засобів у пункті пропуску, забезпечення своєчасності сплати митних платежів, здійснення митного контролю та митного оформлення товарів (утому числі транспортних засобів особистого користування), що переміщуються через митний кордон України громадянами, здійснення митного огляду (огляд товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, особистий огляд громадян), забезпечення повноти достовірності та своєчасності внесення інформації про товари та транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України у відповідні програмно-інформаційні комплекси, який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , провів огляд зазначених вище транспортних засобів із внесенням відповідних відомостей до програмно-інформаційного комплексу Державної фіскальної служби «Інспектор-2006».

14.03.2015 року близько 22:02 годин ОСОБА_6 на території митного поста «Лужанка» повторно обумовив з ОСОБА_8 час ввезення товару взуття, а саме 15.03.2015 року після 03 години.

На виконання домовленості, 15.03.2015 року о 03:11 годин ОСОБА_7 здійснив митне оформлення автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_10 , у якому переміщувалися на територію України 10 пар взуття.

Також, 15.03.2015 року о 06:07 годин ОСОБА_7 здійснив митне оформлення автомобіля марки «Крайслер», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_11 , у якому переміщувалися на територію України 10 пар взуття.

Митне оформлення автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » під керуванням ОСОБА_12 , та автомобіля марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_8 було здійснено 15.03.2015 року в період з 02:36 годин по 04:58 годин старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» ОСОБА_13 , якому не було відомо про наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

Далі, на виконання домовленості, ОСОБА_8 15.03.2015 року близько 06:11 годин повернувся на території митного посту «Лужанка», який розташований в с. Астей, вул. Дружби Народів, 109, Берегівського району, за вказівкою ОСОБА_6 , в приміщені модуля митного оформлення смуги «Червоний коридор» передав ОСОБА_7 9000 гривень, після чого був викритий співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Ці дії обвинувачених органом досудового слідства кваліфіковано за ст. 368 ч. 3 КК України.

Однак в ході судового розгляду встановлено, що17 лютого 2015 року начальник відділу митного оформлення № 1 митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 , перебуваючи у спеціальному званні інспектора податкової та митної справи 4 рангу, будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, до функцій та повноважень якого входило здійснення керівництва діяльністю та організація роботи відділу, забезпечення контролю у межах компетенції виконання митним постом Конституції України, Законів України, надання обов`язкових до виконання доручень працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до сфери діяльності підрозділу, контроль за їх виконанням, приймати рішення про проведення митного огляду та ініціювати переогляд, на території митного посту «Лужанка», який розташований в с. Астей, вул. Дружби Народів, 109, Берегівського району, на звернення ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що кількість товару, яка буде переміщуватися звільняється від ввізного мита, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , запропонував своє сприяння у митному оформлені підлеглими йому працівниками відділу товару взуття, обумовив необхідність передачі йому коштів в сумі 200 грн. за кожну пару взуття, що переміщуватиметься на митну територію України.

На виконання домовленості 01.03.2015 року, ОСОБА_8 на автомобілі марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та автомобілі марки «Ауді», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_9 , перевозили 14 пар взуття іноземного виробництва, заїхали на територію митного посту «Лужанка» по смузі руху «Зелений коридор», про що повідомив ОСОБА_6 та передав йому кошти в розмірі 1400 грн..

У свою чергу ОСОБА_6 віддав вказівку своєму підлеглому державному інспектору відділу митного оформлення №1 митного поста «Лужанка» ОСОБА_7 про проведення митного оформлення транспортних засобів та передав йому кошти в сумі 1400 грн. для подальшого зберігання у модулі митного оформлення.

Далі, державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Лужанка» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, представником влади та працівником правоохоронного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, до функцій та повноважень якого входить запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються через митний кордон України засобами автомобільного транспорту, а також змішаними перевезеннями у вантажних відправленнях, супроводжуваному багажі, ручній поклажі, здійснення митного огляду товарів і транспортних засобів у пункті пропуску, забезпечення своєчасності сплати митних платежів, здійснення митного контролю та митного оформлення товарів (утому числі транспортних засобів особистого користування), що переміщуються через митний кордон України громадянами, здійснення митного огляду (огляд товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, особистий огляд громадян), забезпечення повноти достовірності та своєчасності внесення інформації про товари та транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України у відповідні програмно-інформаційні комплекси, який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що кількість товару, яка буде переміщуватися звільняється від ввізного мита, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , провів огляд зазначених вище транспортних засобів із внесенням відповідних відомостей до програмно-інформаційного комплексу Державної фіскальної служби «Інспектор-2006».

14.03.2015 року близько 22:02 годин ОСОБА_6 на території митного поста «Лужанка», достовірно знаючи, що кількість товару, яка буде переміщуватися звільняється від ввізного мита, зловживаючи своїм службовим становищем та довірою ОСОБА_8 , повторно обумовив з ним час ввезення товару взуття, а саме 15.03.2015 року після 03 години.

На виконання домовленості, 15.03.2015 року о 03:11 годин ОСОБА_7 здійснив митне оформлення автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_14 , у якому переміщувалися на територію України 10 пар взуття.

Також, 15.03.2015 року о 06:07 годин ОСОБА_7 здійснив митне оформлення автомобіля марки «Крайслер», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_11 , у якому переміщувалися на територію України 10 пар взуття.

Митне оформлення автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », під керуванням ОСОБА_12 , та автомобіля марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_8 , було здійснено 15.03.2015 року в період з 02:36 годин по 04:58 годин старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Лужанка» ОСОБА_13 , якому не було відомо про наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

Далі на виконання домовленості, ОСОБА_8 15.03.2015 року близько 06:11 годин повернувся на території митного посту «Лужанка», який розташований в с. Астей, вул. Дружби Народів, 109, Берегівського району, за вказівкою ОСОБА_6 , в приміщені модуля митного оформлення смуги «Червоний коридор» передав ОСОБА_7 9000 гривень, після чого був викритий співробітниками УСБУ в Закарпатській області.

Тим самим, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 неправомірно отримали кошти на загальну 10400 грн..

Також, вчиненими діями, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, яка полягає у підриві авторитету та престижу Державної фіскальної служби, а саме: створення у працівників даної служби та у громадськості негативної уяви щодо службових осіб органів Державної фіскальної служби, їх корумпованості, недотримання ними у своїй службовій діяльності вимог діючого законодавства України та нехтуванні останнім.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та ствердив, що жодних коштів від ОСОБА_8 за переміщення взуття через митний кордон не вимагав, вказівок ОСОБА_7 у сприянні оформленню товару не надавав. При цьому підтвердив, що мав розмову із ОСОБА_8 щодо порядку та правил переміщення взуття через митний кордон в модулі митного контролю, а також що дійсно працівниками УСБУ в Закарпатській області були вилучені кошти в розмірі 9000 грн. в приміщені модуля митного оформлення смуги «Червоний коридор».

Обвинувачений ОСОБА_7 також свою вину не визнав, ствердив що ніякого зговору з його колишнім начальником ОСОБА_6 не мав, жодних порушень митного оформлення товарів не допускав, походження вилучених коштів йому не відомо. Щодо фактів його сумісного знаходження з ОСОБА_8 в модулі митного контролю, як 01.03.2015 року так і 15.03.2015 року нічого пояснити не зміг.

Заслухавши обвинувачених, дослідивши обставини справи та докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 не вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Виходячи з об`єктивних доказів, ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_7 не мав ні законних прав, ні можливостей вчинити дії по сприянню митного оформленню товару взуття, оскільки кількість та вартість товару, яка переміщалася через митний кордон згідно ст. 374 Митного кодексу України є дозволеною на ту кількість осіб, які були в транспортних засобах і звільняється від ввізного мита, а отже і отримати неправомірну винагороду за вчинення дій пов`язаних за виконання службових повноважень вони не могли.
Дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто за вчинення дій з використанням службового становища, не мала намір їх вчиняти, а привласнити, належить кваліфікувати не за ст. 368 КК України, а за відповідними частинами статей 190 і 364 КК як шахрайство та зловживання владою чи службовим становищем, а за наявності до того підстав - і за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК як підбурювання до замаху на давання хабара.
У відповідності до вимог п.18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» визначено, що : Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Зокрема, якщо винна особа отримує від іншої особи гроші чи цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить кваліфікувати як шахрайство.
Якщо обман чи зловживання довірою при шахрайстві полягають у вчиненні іншого злочину, дії винної особи належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 190 КК і статтею, що передбачає відповідальність за цей злочин. Зокрема, самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, викрадення, привласнення, пошкодження та підроблення документів, штампів і печаток з метою подальшого їх використання при шахрайстві, використання при шахрайстві завідомо підробленого документа, а також зловживання владою чи службовим становищем потребують додаткової кваліфікації відповідно за статтями 353, 357, 358 та 364 КК України.
Суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення жодними належними та допустимими доказами не доведено тієї обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимагали у ОСОБА_8 передачі їм відповідної суми коштів під загрозою недопущення переміщення товару взуття через митний кордон.
Даних про те, що вартість або вага товару була більшою, ніж така що звільняється від ввізного мита, виходячи з кількості осіб, які його переміщали через кордон, стороною обвинувачення суду не надано.
Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Виходячи з викладеного дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.368 КК України на ч. 2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч.1 ст.364 КК України, як зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним інтересам.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.190 та ч.1 ст.364 КК України, підтверджується:
Допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який ствердив, що двічі передавав кошти ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з раніше знайомим ОСОБА_6 в загальному розмірі 10400 грн. за безперешкодний ввіз взуття приблизно 60 пар через кордон України. Вперше передав кошти у закордонному паспорті в розмірі 1400 грн., а вдруге поклав у запропонований ящик у митному модулі. Оскільки він після домовленості з ОСОБА_6 звернувся до УСБУ з заявою, тому при передачі коштів мав засоби аудіо-відеозапису. При цьому свідок ствердив, що кількість та вартість товару відповідала нормам ввезення без сплати ввізного мита.
Допитом свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні ствердив, що він працює оперуповноваженим УСБУ в Закарпатській області та пояснив, що в лютому 2015 року до приймальної УСБУ в Закарпатській області звернувся з особисто написаною заявою ОСОБА_8 , згідно якої у нього вимагали кошти за перевезення товару взуття через митний пост «Лужанка». В ході оперативно розшукових заходів для аудіо-відео документування контрольованого злочину ОСОБА_8 було вручені спеціальні засоби, якими зафіксовано всі події 01.03.2016 року, 15.03.2016 року та зафіксовано факт передачі коштів.
Допитаний в судовому засідання в якості свідка інспектор державної митниці ОСОБА_13 показав, що 15.03.2015 року здійснював митні формальності на митному пості «Лужанка» в напрямку на в`їзд в Україну разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Автомобілі які перевозили коробки із взуттям здійснювали митне оформлення на лінії «Зелений коридор» і їхнім оформленням займався ОСОБА_7 .. Біля 6:00 годин на митний пост прибули працівники правоохоронних органів, які в модулі митного контрою вилучили кошти в розмірі 9000 грн.. Як йому відомо, вага та вартість переміщуюмого товару дозволяла проводити митне оформлення автомобілів по лінії «Зелений коридор», оскільки в кожному автомобілі знаходилося по 4-5 осіб.
Допитаний в якості свідка інспектор прикордонної служби пункту пропуску «Лужанка» ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що 15.03.2015 року здійснював прикордонний контроль на митному посту «Зелений коридор» пункту пропуску «Лужанка». Ним спільно із митниками був проведений огляд чотирьох автомобілів, які перевозили коробки із взуттям. Процедура огляду та оформлення була проведена у звичному порядку, оскільки кількість товару була не велика. Пізніше на пункт пропуску прибули працівники правоохоронних органів, які затримали всю зміну. При особистому огляді на зовнішній руці ОСОБА_6 було виявлено сліди схожі на фарбу, якою були помічені вилучені у нього кошти.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що 15.03.2015 року, як інспектор-кінолог здійснював огляд транспортних засобів, які в`їжджали в Україну на пропускному пункті «Лужанка». Підчас огляду він бачив в багажнику автомобіля марки «Ауді» дві пари взуття. Біля 6 години ранку всю зміну митників та прикордонників було затримано працівниками правоохоронних органів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в березні 2015 року йому зателефонував знайомий по імені ОСОБА_18 та запропонував заробити кошти перевезенням товару через кордон. Разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та знайомими ОСОБА_19 і ОСОБА_20 він на власному автомобілі марки «Крайслер», реєстраційний номер « НОМЕР_4 » перетнув кордон України з Угорщиною на пункті пропуску поблизу м. Берегово. Відразу за кордоном на парковці в його автомобіль завантажили десять пар взуття. Після цього, вони повернулися на кордон, де пройшли прикордонний та митний контроль його автомобіль оглянули прикордонник та митник. Жодних відмінностей проходження митних формальностей при перетині кордону не було, хоча він неодноразово їздив за кордон для перевезення товару. Свідок ствердив, що для перевезення такої кількості товару при такій кількості пасажирів розмитнення десяти пар взуття не потрібно. За перевезення товару він та його пасажири отримали від ОСОБА_18 кошти на загальну суму 1400 грн., якому передали взуття на автостоянці поблизу магазину «Барва».

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що в березні 2015 року чоловікові зателефонували та запропонували перевезти товар з Угорщини. Разом із чоловіком ОСОБА_11 та двома іншими пасажирами на автомобілі марки «Крайслер» реєстраційний номер « НОМЕР_4 » вона переїхала через прикордонний пост біля м. Берегово в Угорщину. Біля кордону їм в машину завантажили товар і вони повернулися в Україну. Щодо того, що який товар переміщали через кордон, його вартість і кількість їй нічого не відомо.

Свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 в суді дали покази аналогічні показам ОСОБА_11 ..
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що в березні 2015 року вона разом із ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 поверталася з Угорщини в Україну. На стороні Угорщини, на паркові, до них звернувся чоловік, який запропонував перетнути кордон на його автомобілі, оскільки він везе товар і йому необхідно троє чоловік для безперешкодного перетину. Вони погодилися і розмістилися в салоні автомобіля де знаходилися коробки із взуттям. Як і Угорський так і Український кордон вони перетнули без перешкод. На кордоні лише перевірили їх паспорта. За кордоном вони отримали від водія по 50 грн. і пішли додому.
Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_24 в судовому засіданні дали аналогічні покази.
Крім того, вина обвинувачених підтверджується:
Заявою ОСОБА_8 до УСБУ в Закарпатській області від 24.02.2015 року, згідно якої він повідомляє, що начальник відділу митного оформлення митного посту «Лужанка» вимагає у нього хабар за перевезення товару взуття через митний кордон України. Даною заявою підтверджується, що вартість пари взуття не більше 150 євро і вразі перевезення в кількості що не перевищує вартість 500 євро на одну людину сплачувати мито не потрібно (т.1 а.с. 56).
25.02.2015 року слідчий прокуратури в Закарпатській області звернувся до голови апеляційного суду Закарпатської області з клопотанням на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, ауді, відео контроль особи та візуальне спостереження за особою та місцем по кримінальному правопорушенню порушеному за заявою ОСОБА_8 про вимагання у нього начальником відділу митного контролю митного посту «Лужанка» ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 6000 грн. за сприяння у безперешкодному митному оформлені вантажу (т. 3 а.с. 28-30).
Дорученням прокуратури Закарпатської області заступнику начальника УСБУ в Закарпатській області від 25.02.2015 року про проведення негласних (розшукових дій) в порядку ст. 246 п. 6 КПК України, згідно якого до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_8 із заявою про вимагання у нього начальником відділу митного контролю митного посту «Лужанка» ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 6000 грн. за сприяння у безперешкодному митному оформлені вантажу. В зв`язку з цим отримано дозвіл апеляційного суду Закарпатської області на проведення негласних розшукових дій та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо, відео контроль особи та візуальне спостереження за ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 41-42, ).
Дорученням прокуратури Закарпатської області заступнику начальника УСБУ в Закарпатській області від 16.03.2015 року про проведення негласних (розшукових дій) в порядку ст. 246 п. 6 КПК України (т. 3 а.с. 43-44).
Постановами прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 27.02.2015 року та 10.03.2015 року, згідно яких постановленого здійснити контроль за вчиненням злочину у формі контрольної поставки вантажу через митний кордон України (т. 3 а.с. 37-38, 39-40).
Постановою прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії до постановлення ухвали слідчого судді від 15.03.2015 року, згідно якої постановлено розпочати проведення негласно слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 45-46).
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.03.2015 року задоволено клопотання слідчого прокуратури Закарпатської області про надання дозволу на проведення огляду території та службових приміщень митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці проведений огляд 15.03.2015 року території та службових приміщень митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці визнано проведеним відповідно до вимог закону (т. 3 а.с. 66-67).
Протоколами про вручення ОСОБА_8 спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих і розшукових дій від 01.03.2015 року, від14.03.2015 року, від 15.03.2015 року (т. 3 а.с. 59, 60, 61).
Протоколами про результати аудіо, відео контролю особи від 16.03.2015 року, у яких зафіксовано та розшифровано розмови згідно яких, ОСОБА_6 дає вказівки ОСОБА_8 про порядок перетину митного кордону, та час розрахунку( т. 1 а.с.135-136, 141-142, 143-144).
Диском із відеозаписом та аудіо-записом, що були досліджені в судовому засіданні, де відображена розмови та обставини передання грошових коштів (т. 1 а.с. 67, 137).
Протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 02.03.2015 року, 16.03.2015 року (т. 1 а.с. 131-132, 138-140).
Постановою прокурора від 25.02.2015 року про використання під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій ідентифікованих (помічених) грошових коштів та залучення до проведення негласних слідчих (розшукових) дій заявника (т. 3 а.с. 33-34).
Протоколом ідентифікації та вручення грошових коштів та протоколом отримання грошових коштів від 14.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 було вручено кошти на загальну суму 10000 грн., на які нанесена речовина, яка у світлі ультрафіолетового випромінювання люмінесціює яскраво жовтим кольором, а також на правому верхньому куті лицьовій поверхні кожної купюри нанесена позначка у вигляді літери «Х», яка люмінесціює світло-блакитним кольором (т. 1 а.с. 98-99, 123-124).
Протоколами огляду від 27.03.2015 року автомобілів «ВАЗ 2108», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » в присутності водія ОСОБА_12 , «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в присутності водія ОСОБА_8 , «Крайслер», реєстраційний номер «РО308ЕМ», в присутності водія ОСОБА_11 , з фото таблицями, згідно яких в даних автомобілях виявлено коробки із взуттям (т. 1 а.с.83-84, 87-88).

Протоколом огляду від 30.03.2015 року, згідно якого оглянуто 42 коробки із взуттям, з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 68).

Протоколом огляду місця події від 15.03.2015 року, згідно якого в модулі митного посту «Лужанка» на смузі «Зелений коридор», на правій руці ОСОБА_6 , на великому та вказівному пальцях, експертом за допомогою спеціальної лампи була виявлена наявність ознак світіння речовини, яка у світлі ультрафіолетового випромінювання люмінесціює яскраво жовтим кольором. При цьому, експертом були зроблені змиви з рук ОСОБА_6 .. Далі в приміщені, на смузі «Червоний коридор» в картонній коробці, яка знаходилася на робочому столі, виявлено грошові кошти на загальну суму 9000 грн., на яких у світлі ультрафіолетового випромінювання було виявлено речовину, яка люмінесціює яскраво жовтим кольором, а також на правому верхньому куті лицьовій поверхні кожної купюри позначка у вигляді літери «Х», яка люмінесціює світло-блакитним кольором. Змиви з рук та кошти в розмірі 9000 грн. були опечатані та вилучені (т. 1 а.с. 59-66).
Висновком криміналістичної експертизи хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин за матеріалами кримінального провадження від 31 березня 2015 року згідно якого на поверхнях двох косметичних дисків, за допомогою яких відібрано змиви з правої та лівої руки ОСОБА_6 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини із зеленувато-жовтою люмінесценцією. На поверхнях наданих на дослідження банкнот в сумі 9 тисяч гривень, що були вилучені під час проведення огляду місця події 15.03.2015 року виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини із зеленувато-жовтою люмінесценцією. На поверхнях вищенаведених банкнот на правому верхньому куті кожної банкноти виявлено напис «Х» зроблений спеціальною хімічною речовиною блакитною люмінесценцією. Спеціальна хімічна речовина, яка виявлена: на поверхнях двох косметичних дисків, за допомогою яких відібрано змиви з правої та лівої руки ОСОБА_6 та банкнот, які були вилучені під час проведення огляду місця події 15.03.2015 року, має спільну родову приналежність із наданим зразком спеціальної хімічної речовини. Спеціальна хімічна речовина, якою зроблено напис «Х» має спільну родову приналежність із наданим зразком спеціальної хімічної речовини, якою зроблено контрольний словесний запис « ОСОБА_25 ». (т. 1 а.с. 146-148).
Суд відхиляє посилання захисника на недопустимість доказів, зокрема протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 15.03.2015 року, протокол огляду місця події від 15.03.2015 року, протоколи огляду автомобілів, протокол огляду речових доказів, протоколи вручення спеціальних технічних засобів від 01.03.2015 року, 14.03.2015 року, 15.03.2015 року, протокол про результати аудіо-відео контролю особи від 02.03.2015 року, протокол за результатами контролю за вчиненням злочину від 02.03.2015 року, протокол про результати аудіо-відео контролю особи від 16.03.2015, протокол за результатами контролю за вчиненням злочину від 16.03.2015 року, які були долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження та які підтверджують винуватість обвинувачених у вчиненні ними кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1ст 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст.ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1ст. 86 КПК України встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК України, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
Частиною 2 ст. 86 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України , суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановленій судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.
Однак посилання захисника про визнання доказів недопустимими не є очевидними, тобто не містять чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.) Так як обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання. Оцінюючи докази в даному випадку суд приходить до висновку, що наявність деяких помилок та неточностей не призвело до порушення норм КПК, які б допускали визнати вищенаведені докази недопустимими.
Так, протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 15.03.2015 року оформлений відповідно до вимог КПК України, і в ньому відображені фактичні дані. Твердження ОСОБА_7 , що він не був затриманий на місці події на митному посту «Лужанка» повністю спростовується показами свідків інших митників та прикордонників, які працювали з ним. Протокол огляду місця події від 15.03.2015 року теж не містить очевидних порушень КПК та проведений на підставі ухвали суду. Протоколи огляду транспортних засобів належно оформлений і сумнівів у достовірності не викликають. Крім того, в судовому засіданні було досліджено протоколи про вручення особі спеціальних технічних засобів, про результати ауді-відео контролю та зміст відеозапису, в результаті чого суд прийшов до висновку про відсутність розбіжностей у даних доказах та неналежності їх оформлення. Сумнівів у їх достовірності у суду немає.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголошено, що під час розгляду кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм.
Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст.190 та ч.1 ст.364 КК України доведена повністю.
Обираючи вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем роботи характеризуються позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, ОСОБА_6 має на утриманні малолітнього сина та за місцем проживання характеризується позитивно, тому суд призначає їм покарання у межах санкцій статей кримінального закону за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України помякшують та обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченим за ч.1 ст.364 КК України, суд не вбачає підстав для застосування спеціальної конфіскації, виходячи із наступного.

П.3 ч.1, ч.5 ст.96-2 КК України визначено: Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.

З врахуванням того, що гроші, якими заволодли обвинувачені належать ОСОБА_8 , то вони підлягають поверненню останньому, як власнику, а отже не можуть бути конфісковані.

Відповідно до ч.9 ст.100 та ч.2 ст.124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст.190 КК України та ч.1 ст. 364 КК України і призначити йому покарання: за ч. 2 ст.190 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, за ч.1 ст.364 КК України - у вигляді арешту строком на 3 (три) місяця із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на всіх державних підприємствах, установах, організаціях та працівника митного органу, строком на 1 (один) рік, із штрафом в розмірі 5100 гривень та без спеціальної конфіскації.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяця із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на всіх державних підприємствах, установах, організаціях та працівника митного органу, строком на 1 (один) рік, із штрафом в розмірі 5100 гривень та без спеціальної конфіскації.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєні злочинів передбачених ч.2 ст.190 КК України та ч.1 ст. 364 КК України і призначити йому покарання: за ч. 2 ст.190 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, за ч.1 ст.364 КК України - у вигляді арешту строком на 3 (три) місяця із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на всіх державних підприємствах, установах, організаціях та працівника митного органу, строком на 1 (один) рік, із штрафом в розмірі 5100 гривень та без спеціальної конфіскації.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяця із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на всіх державних підприємствах, установах, організаціях та працівника митного органу, строком на 1 (один) рік, із штрафом в розмірі 5100 гривень та без спеціальної конфіскації.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання та зарахувати у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою з 15 по 17 травня 2015 року, тобто 2 дня.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередню грошову заставу. Після вступу вироку в законну силу, заставу повернути заставодавцям.

Стягнути з солідарно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3072 грн..

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського районного суду від 17.03.15 року на тимчасово вилучене підчас огляду місця події від 15.03.2015 року майно, а саме: контрольний взірець ватного диску, ватні диски зі змивами з правої та лівої долонь рук ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ; особисті грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 8020,00 грн., 6100,00 угорських форинтів та 5,00 євро, мобільні телефони ОСОБА_6 марки «Самсунг» чорного кольору, із сім-карткою з номером « НОМЕР_6 », «Самсунг» чорного кольору, із сім-карткою з номером « НОМЕР_7 », «Леново» моделі «S860» із сім-карткою « НОМЕР_8 »; предмет неправомірної вигоди-грошові кошти в сумі 9000,00 грн.; особисті грошові кошти ОСОБА_7 в сумі 520,00 грн., 3000,00 угорських форинтів та 15,00 євро; 4 контрольні талони, після набрання вироку законної сили - скасувати.

Грошові кошти у сумі 9000 грн, що були предметом кримінального правопорушення та належать заявнику ОСОБА_8 - повернути останньому.
Речові докази у справі: взуття в кількості 42 пари, які зберігаються в кімнаті речових доказів прокуратури Закарпатської області, повернути власнику ОСОБА_8 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, встановлених ч.2 ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1