У Х В А Л А
Справа № 184/1956/16-к
Номер провадження 1-в/184/373/16

17.11.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась та проживає у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, не заміжньої, має середньо - спеціальну освіту, раніше судимої,
-14.02.2014 року Недригайлівським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді
штрафу 850 грн., ухвалою Недригайлівського районного суду від 24.10.2014 року призначено покарання на 50 годин громадських робіт;
- 02.04.2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин;
- 27.11.2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту
за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ОВЦ-79 - ОСОБА_5 , засудженої - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :
08.11.2016 року засуджена ОСОБА_3 звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, мотивуючи його наступним. За період відбування покарання в ОВЦ-79 ОСОБА_3 заохочень та стягнень немає. Під час відбування покарання у ОВЦ-79 протягом трьох місяців лікувалась у Нікопольському протитуберкульозному диспансері. Працевлаштована до швейного виробництва прибиральницею. Правил внутрішнього розпорядку дотримується. Виконує всі законні вимоги адміністрації. У вчиненому нею злочині розкаюється, а тому вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджена ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Представник ОВЦ у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженої, оскільки засуджена своєю поведінкою та працею не довела своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджена своєю поведінкою та працею не довела своє виправлення.

Розглянувши клопотання засудженої, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд прийшов до висновку, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що 27.11.2014 року вироком Недригайлівського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 389 КК України було затверджено угоду від 23.10.2014 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначене їй узгоджене сторонами покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.
30.12.2014 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_3 була засуджена за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 71 КК України їй було призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці 10 (десять) днів.
26.03.2015 року вироком Апеляційного суду Сумської області вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області був скасований у частині призначеного покарання та було ухвалено новий вирок яким ОСОБА_3 вважати засуджену за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити їй остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
До ОВЦ-79 для відбування покарання ОСОБА_3 прибула 14.07.2015 року із СІЗО м. Суми. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади № 49 контрагентського об`єкту Нікопольського заводу феросплавів, робочою. З 21.07.2016 року по 17.06.2016 року проходила курс лікування в Нікопольському протитуберкульозноиу диспансері, де характеризувалась посередньо. На даний час засуджена працевлаштована до бригади № 15 підприємства установи, прибиральницею. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. Не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не завжди виконує роботи по благоустрою установи. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених.
На підставі вищезазначеного та відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України засуджена ОСОБА_3 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання оскільки своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженій ОСОБА_3 і про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1