Ухвала
іменем України

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000174,

в с т а н о в и л а:

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Скалата Підволочиського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого що судимостей не має,
засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Вказаним вироком задоволено цивільний позов прокурора в розмірі 3578, 76 грн. та цивільний позов потерпілої, яким з ОСОБА_5 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 2602,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Вирішено долю речових доказів, питання щодо судових витрат та скасовано арешт майна, що застосований ухвалою слідчого судді Підволочиського районного суду 15 липня 2014 року на автомобіль, належний ОСОБА_6 .

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на протокол про прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 13 липня 2014 року, як на докази у кримінальному провадженні та з резолютивної частини вироку - вказівку суду про позбавлення ОСОБА_5 права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. В решті вирок Підволочиського районного суду від 6 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 12 липня 2014 року близько 23 год 00 хв, керуючи автомобілем «ЗАЗ 11030844», р. н. НОМЕР_1 , не маючи права на керування транспортним засобом, рухаючись в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, із швидкістю близько 40 км/год по автодорозі сполученням «Підволочиськ Скалат» із с. Старий Скалат в м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, змінив напрям свого руху і виїхав на виділений конструктивний елемент дороги праве узбіччя та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Судові рішення вважає незаконними через неправильну правову оцінку обставин події, та зазначає про порушення права на захист ОСОБА_5 , що виразилось у спонуканні написати заяву про вчинення злочину.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як вбачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку та є допустимими.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_5 суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання потерпілої ОСОБА_7 , яка вказала, що її збив автомобіль коли вона йшла дорогою в напрямку м. Скалат разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зазначила, що автомобіль їхав ривками без увімкненого світла фар, зупинився на мить і продовжив рух.
Потерпіла повідомила, що наступного дня до неї прийшов ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_10 , яка запропонувала матеріальну допомогу. З цього приводу у них виникла дискусія, внаслідок чого вони про компенсацію не домовились. В подальшому ОСОБА_5 приходив та просив пробачення.
Судом проаналізовано показання свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила події дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Зазначила, що запам`ятала дві цифри номерного знаку автомобіля - дві одиниці. Вказала, що автомобіль був червоного кольору, тип кузова хетчбек.
Крім того, свідок ОСОБА_9 зазначила, що зі слів ОСОБА_7 їй відомо, що до неї приходив ОСОБА_5 з матір`ю. Вони пропонували допомогти їй з лікуванням взамін відкликання заяви.
Судом взято до уваги показання свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди та повідомила, що запам`ятала кінцеві номери автомобіля «20 АТ».
Взято до уваги показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали, що потерпіла лежала на узбіччі дороги, голова її кровила.
Проаналізовано судом показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 12 липня 2014 року близько 23 год 00 хв разом з ОСОБА_14 їхали із Нового Села в сторону Старого Скалата. У зустрічному напрямку він помітив автомобіль «Таврія Славута» червоного кольору, що їхав невпевнено, ривками, без увімкненого світла фар. Через відкрите вікно ОСОБА_13 помітив водія, який був дуже схожий на ОСОБА_5 . Проїхавши близько 200 метрів він побачив, що на узбіччі лежала жінка. Він запропонував свою допомогу та повідомив осіб, які біля неї зібралися про вищезазначене.
Даний факт узгоджується з показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Взято до уваги показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що знаходилась в палаті потерпілої коли до неї прийшли ОСОБА_5 та його мати, пропонували їй допомогу, щоб залагодити конфлікт мирним шляхом. Проте ОСОБА_7 відмовилася, що їх обурило.
Враховано показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які дали показання про те, що наступного дня під час їхньої роботи в лікарні до потерпілої приходив молодий хлопець з жінкою. ОСОБА_16 зазначила, що після цього візиту ОСОБА_7 розхвилювалася і вона давала їй заспокійливе.
Судом зазначено про показання свідка ОСОБА_18 , яка вказала, що ОСОБА_5 просив посприяти залагодженню конфлікту мирним шляхом.
Вказано про показання свідка ОСОБА_19 , який підтвердив розмову з ОСОБА_20 , який розповів йому, що він з ОСОБА_5 відпочивали біля весілля ОСОБА_21 і той сказав, що вони або когось вдарили, або розбили.
Зазначені в касаційній скарзі доводи захисника про те, що суд допустив порушення норм щодо змагальності сторін у процесі, не створив умов для захисту інтересів та порушив право засудженого на захист, судова колегія вважає такими, що не знайшли свого підтвердження.
Судом перевірено твердження ОСОБА_5 про причетність до дорожньо-транспортної пригоди інших осіб.
Свої висновки про непричетність до злочину інших осіб суд обґрунтував дослідивши:
- показання свідка ОСОБА_22 , який вказав, що у власності його діда ОСОБА_23 перебуває автомобіль «Славута», р. н. НОМЕР_2 , яким користується він та його рідний брат. Зазначив, що до обідньої пори 12 липня 2014 року він приїхав з дружиною додому де постійно перебував;
- показання свідка ОСОБА_24 , який ствердив, що 12 липня 2014 року він неодноразово користувався дідовим автомобілем. Після 18 години їздив до дівчини в с. Жеребки, потім повернувся та поїхав на заправку у м. Скалат. Там він купив води, залив її у радіатор та близько 22 години поїхав у с. Старий Скалат де був у клубі до 24 год 00 хв 00 год 30 хв. Додому приїхав близько першої години, на весіллі у ОСОБА_21 він не був;
- показання свідка ОСОБА_23 , який підтвердив показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , та вказав, що в 2009 році пошкодив бампер автомобіля через неуважність. Повідомив, що до міліції та страхової компанії не звертався, ремонт не проводив через відсутність коштів. Зазначив, що як би онук вчинив аварію то він би зізнався та на автомобілі були б сліди;
- показання свідка ОСОБА_21 , який вказав, що ОСОБА_22 у нього на весіллі не було.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що зазначені показання свідків об`єктивно підтверджуються іншими доказами, які досліджувались в судовому засіданні.
Зокрема, протоколом огляду від 13 липня 2014 року встановлено, що на подвір`ї ОСОБА_6 знаходиться автомобіль марки ЗАЗ, р. н. НОМЕР_1 . Зовнішнім оглядом автомобіля виявлено, що на поверхні правого краю капоту моторного відсіку в передній частині на відстані 72-74 см від дорожнього покриття виявлено потертість із нашаруванням речовин світлого кольору у вигляді відбитку структури тканини. На поверхні передньої правої стійки даху в нижній частині на висоті 91-96 см від дорожнього покриття проглядається горизонтальні потертості із нашаруванням речовин чорного кольору. На зовнішній поверхні корпуса правого дзеркала заднього виду на висоті 93-96 см від дорожнього покриття наявні подряпини матеріалу корпусу. На зовнішній обшивці правої передньої дверці поблизу скла спостерігається потертості із нашаруванням речовин чорного кольору, які утворились внаслідок складання правого дзеркала заднього виду.
Дані протоколу огляду повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
З висновків судово-автотехнічної експертизи НДКЦ УМВСУ України в Тернопільські області від 15 серпня 2014 року №5-405/14 вбачається, що на автомобілі «ЗАЗ 11030844», р. н. НОМЕР_1 , під час експертного огляду виявлено пошкодження, які характерні та могли утворитись при наїзді на пішохода передньою правою частиною автомобіля при його русі вперед.
Згідно протоколу огляду місця події, вбачається, що місцем

дорожньо-транспортної пригоди являється частина дороги сполученням «Кам`янки - Скалат» в частині 12 км 100 м, що в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області. Ділянка дороги на місці ДТП призначена для руху автомобілів у двох напрямках. Дорожнє покриття в місці ДТП чисте, асфальт без явних видимих пошкоджень, на час огляду частково мокрий. Під час виконання зазначеної слідчої дії на частині дороги в місці ДТП виявлено пляму з речовиною бурого кольору зовні схожу на кров, яка розміщена на узбіччі в напрямку м. Скалата на відстані 4 м до краю дороги та 16,7 м до базової лінії електроопори.
Протоколом огляду одягу потерпілої від 14 липня 2014 року підтверджується, що на предметах одягу у якому вона була одягнена на момент дорожньо-транспортної події 12 липня 2014 року виявлено нашарування дрібного щебенево-висівочного покриття.
Згідно висновків судово-медичної експертизи № 1159 від 4 вересня 2014 року у ОСОБА_7 виявлені закриті переломи 4,5-го лівих ребер і лівої малогомілкової кістки, рана тім`яної ділянки голови і забій м`яких тканин середньої третини лівої гомілки. Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації, що підтверджується їх характером, описаним у медичній карті властивостями, відсутністю ознак зрощення переломів і даних про загоєння рани. Утворення вказаних вище ушкоджень за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди не виключається. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, однак супроводжуються розладом здоров`я тривалістю більш ніж 21 день та, відповідно до п.п.2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до середньої тяжкості.
Твердження захисника про те, що обвинувачення базується на двох обвинувальних актах, які різні з змістом щодо суб`єктивної сторони є надуманими. Вказана обставина належно перевірена судом апеляційної інстанції, на неї дано обґрунтовану відповідь, з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Що стосується доводів захисника про порушення права на захист ОСОБА_5 , колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вирок суду обґрунтовано сукупністю належних та допустимих доказів. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року з мотивувальної частини вироку виключено посилання суду на протокол про прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 13 липня 2014 року, як на докази у кримінальному провадженні.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції захисника належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді.
Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисником не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3