Справа № 755/1506/16-к
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2016 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ТОВ «ГУМ» та компанії «Wildman Capital Group Inc» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання представника ТОВ «ГУМ» та компанії «Wildman Capital Group Inc» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна заперечував.
Вислухавши доводи слідчого, представника ТОВ «ГУМ» та компанії «Wildman Capital Group Inc» адвоката ОСОБА_3 , якими він обґрунтовує клопотання, просить його задовольнити та скасувати вказаний арешт накладений на нерухоме майно, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, вважаю, що клопотання про скасування арешту на нерухоме майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Приписами статті 174 КПК України встановлено випадки за яких відбувається скасування арешту.
Зокрема відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також зі змісту ч.3 ст.170 КПК України вбачається, що арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення цивільного позову.
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя в ухвалі від 26.01.2016 року вказує, що клопотання подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки вказане кримінальне провадження зареєстроване щодо можливих злочинних дій посадових осіб ТОВ «ГУМ» та ТОВ ПФГ «Спарта», а також враховуючи те, що вказане майно набуте злочинним шляхом, з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову в ньому, забезпечення конфіскації майна, яка передбачена ст. 190 КК України, накладено арешт на майно на підставі ч. 1 ст. 170 КПК України.
В ухвалі від 24.06.2016 слідчий суддя. визначаючи правову підставу для накладення арешту вказує, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки містить в собі критерії визначені ч. 2 ст. 167 КПК України. Клопотання органу досудового розслідування відноситься до видів, на яке може бути накладено арешт.
Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Проте, жодного процесуального статусу, визначеного ст. 170 КПК України, ТОВ «ГУМ» та компанія «Wildman Capital Group Inc» у даному кримінальному провадженні не мають
Згідно витягу з ЄРДР від 28.01.2016, доданого слідчим до клопотання про арешт майна, кримінальне провадження зареєстроване за фактом «службові особи ТОВ ПФГ Спарта та ПАТ «Банк Форум », зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою протягом 2006-2008 років під видом укладення ряду кредитних договорів, вчинили заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами банку в особливо великих розмірах».
Проте, що стосується доводів клопотання слідчого та даних ЄРДР з приводу обставин кримінального провадження і місця ТОВ ГУМ та Компанії «Wildman Capital Group», в них не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатності доказів, що вказують на вчинення злочину.
Отже, в ЄРДР лише вказано, що посадові особи ТОВ ПФГ Спарта разом з іншими невстановленими особами вчинили шахрайські дії в особливо великих розмірах, а також службові особи ТОВ ПФГ Спарта та ПАТ «Банк Форум» заволоділи чужим майном.
Однак, в ЄРДР не зазначено при яких обставинах мало місце вчинення таких дій, як закінченого злочину, тобто у чому полягали дії, передбачені об`єктивною стороною злочину при яких обставинах вчинено шахрайські дії та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, чи відбулось фактичне незаконне заволодіння майном ПАТ «Банк Форум», та отримано реальну можливість їм розпоряджатися.
Відносно ТОВ ГУМ та компанії «Wildman Capital Group» кримінальне провадження в ЄРДР не реєструвалось.
Так, в ЄРДР від 20.01.2016 та 28.01.2016 не зазначено, які саме особи товариства вчинили такі дії та в чому саме вони полягали.
За таких обставин, не було процесуальних підстав накладати арешт на майно, вказане вище
Оскільки застосування заходів кримінально-правового характеру нормами статтей 96-3 96-11 КК України та Законів України № 1261-VII від 13.05.2014, № 731- VIII від 08.10.2015, за умови кваліфікації кримінального правопорушення за ст. ст. 190,191 КК України, не передбачено, то до ТОВ ГУМ та компанії «Wildman Capital Group» та ТОВ ПФГ «Спарта» норма ч.1 ст. 170 КПК України в цій частині не може бути застосована.
Відповідно до ст. 96-8 КПК України, конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави майна юридичної особи і застосовується судом у разі ліквідації юридичної особи згідно з цим Кодексом. Проте, ані до ТОВ ГУМ , ані до компанії «Wildman Capital Group» процедура ліквідації не застосована.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, ч.1,2 ст. 368-3, ч.1,2 ст. 368-4, ст. 369, ст. ст. 436, 437, 438, 442, 444, 447 КК України або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених ст. 258 КК України.
З урахуванням викладеного, єдиним засобом підтвердження обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення юридичною особою для застосування щодо неї заходів кримінального провадження, є наявність повідомлення про підозру, яке здійснюється на підставі ст.ст. 276-278 КПК України.
Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майноваї та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, про що свідчить відсутність відповідних документів у матеріалах, доданих до клопотань, накладення арешту на майно саме з метою забезпечення цивільного позову є незаконним.
Об`єктивна сторона злочину, яка міститься в диспозиції статей 190 та 191 КК України, не передбачає відповідальності за вчинення перелічених вище дій, як вказано у клопотанні та ЄРДР
В ухвалі слідчого судді від 24.06.2016 з посиланням на клопотання слідчого вказано, що постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016 року по справі № Б29/162-10 скасовано постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2011 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2011 року щодо визнання банкрутом ТОВ ПФГ Спарта. Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ ПФГ Спарта у зв`язку з банкрутством в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відмінено.
Проте, Постановою судової палати у господарських справах Верховного суду України від 13.07.2016, постанову Вищого господарського суду України від 18.05.2016 у справі № Б29/162-10 скасовано, а постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2011 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2011 року щодо визнання банкрутом ТОВ ПФГ Спарта, залишено без змін.
З урахуванням викладеного у цьому кримінальному провадженні на даному етапі його розслідування не може бути накладено арешт на майно ТОВ «ГУМ» та компанії «Wildman Capital Group Inc» з підстав, передбачених ч.1 ст.170 КПК України. Накладення арешту за відповідних обставин вважатиметься таким, що не відповідатиме законній меті та порушуватиме справедливий баланс між завданням кримінального провадження та вимогою закону щодо захисту прав особи на безперешкодне володіння своїм майном.
Керуючись ст.ст. 131, 170, 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
- нежитлову будівлю торгівельного комплексу з надбудовою дахової котельні літ. Е-4, е-1. ґанки літ. е-е 2, входи у підвал літ е 3, е 4, літ. е 5, загальною площею 9284,0 кв.м., що розташована в м. Дніпропетровськ, бульвар Європейський, будинок 1Д (вул. Центральна, 10) - Торгівельний комплекс - ЄВРОПА (реєстраційний номер майна 14192562) та належить на праві власності Компанії Wildman Capital Group Inc (Р.О. Вох 3321, Drake Chambers, Road Town, Tortola, British Virgin Islands);
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1