Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5301/16-к
Провадження № 1-кп/711/225/16
У Х В А Л А

13 червня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси підготовче судове засідання по кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Народичі Житомирської області, в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, суд

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 біля 01 год. 30 хв. 08.02.2016 р. біля будинку № 325 по бульв. Шевченка в м. Черкаси умисне завдав ОСОБА_9 ударів руками та ногами, заподіявши йому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_9 помер, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України.

Також він 16.02.2016 р. в магазині «Абсолют», розташованому в м. Черкаси, вул. Гагаріна, 35, таємно викрав чуже майно алкогольні напої на суму 254 грн.99 коп., чим вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт вказаним вимогам не відповідає.

Так, з обвинувального акта (а.п.8) вбачається те, що від умисних дій ОСОБА_8 наступила смерть ОСОБА_9 , тому його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України як умисне вбивство.

При цьому слід врахувати, що умисне вбивство це злочин з матеріальним складом і вважається закінченим в момент настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді смерті людини. Тобто, об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.

Серед обставин, які повинні бути вказані в формулюванні обвинувачення, необхідно зазначити, зокрема, місце, час і спосіб вчинення злочину.

В обвинувальному акті вказано час та місце вчинення ОСОБА_8 діяння у вигляді посягання на життя ОСОБА_9 , але не зазначено часу та місця настання смерті ОСОБА_9 . Отже, не зазначено часу та місця скоєння вбивства, тобто настання суспільно небезпечного наслідку від умисного діяння.

Крім того, виходячи з тексту обвинувального акта, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 численні удари руками і ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження, в тому числі й синці та садна кінцівок.

Оскільки кінцівки (руки та ноги) не відносяться ні до голови, ні до тулуба людини, який поділяється на груди, спину, живіт і таз, тому з такого формулювання обвинувачення незрозуміло: скільки ударів ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 ; в які частини тіла були нанесені ці удари; від чиїх та яких дій у ОСОБА_9 виникли тілесні ушкодження на кінцівках.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 16.02.2016 р. викрав з магазину пляшку «Мартіні» вартістю 211 грн.11 коп. та пляшку «Маренго» вартістю 43 грн.89 коп., а всього на загальну суму 254 грн.99 коп., хоча підсумок вартостей двох пляшок напоїв не співпадає із цією сумою, а є більшою. При цьому не вказано більш точного часу скоєння цієї крадіжки, хоча у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), що передбачено п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

Крім того, незважаючи на те, що в обвинувальному акті міститься посилання на формулювання обвинувачення, суд вважає, що ОСОБА_8 обвинувачення не сформульоване, тому що після опису подій, які прокурор вважає встановленими, дана юридична кваліфікація вчинених злочинів, де зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється (а не обвинувачується) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України (а.п.9).

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин подій, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 висунуте неконкретне обвинувачення і фактично обвинувачення не сформульоване, чим порушено його право на захист та справедливий суд.

З огляду на викладене, вислухавши думку прокурора, потерпілої, підозрюваного і його захисника, суд приходить до висновку про необхідність зі стадії підготовчого провадження відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення недоліків, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Вирішуючи питання про запобіжний захід підозрюваному, суд враховує те, що йому обрано такий захід у вигляді тримання під вартою терміном до 15 червня 2016 року.

Суд вважає, що і на теперішній час існують ризики, передбачений п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та/або вчинити новий злочин. Цей висновок суд робить з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з позбавленням життя людини, а також того, що ОСОБА_8 раніше двічі визнавався винним у вчиненні умисних злочинів та відбував покарання у вигляді позбавлення волі, що в сукупності підтверджує існування зазначених ризиків.

У зв`язку із викладеним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на два місяців. Продовження тримання під вартою виправдовується наявністю конкретного суспільного інтересу у встановленні винного у скоєнні особливо тяжкого злочину, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (див. рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» п. 79).

Керуючись ст. ст. 314, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Повернути обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 та ч.1 ст. 185 КК України, прокурору Черкаської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на два місяці до 13 серпня 2016 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному і прокурору, направити до Черкаського слідчого ізолятора.

Ухвала в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення, а підозрюваним з дня отримання її копії.
Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3