АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/819/16 Справа № 199/6607/15-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000874, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за участю:прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_10
В с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим та йому призначено покарання за те, що він, 12 лютого 2015 року, близько 08-00 години, знаходячись поблизу будинку № 29 на вул. Шолохова у м. Дніпропетровську, зустрів ОСОБА_11 і вході розмови між ними відбувся словесний конфлікт на ґрунті виниклих неприязних відносин, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 наніс один удар правою рукою в область живота ОСОБА_11 , від чого останній зігнувся, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії, наніс ще один удар кулаком правої руки в область лівої скроні ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю, а обвинувачений сів в свій автомобіль та зник з місяця правопорушення.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичного експерта № 2908е від 25.06.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неналежну оцінку судом доказів кримінального провадження, зокрема показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не пояснювали про нанесення обвинуваченим удару в голову потерпілого, проте суд послався на дані показання як на докази його вини. Зазначає, що показання свідків та потерпілого, які викладені у вироку суду суперечать одне одному. Вказує, що жоден свідок не підтвердив факт нанесення ним другого удару в голову потерпілого в область лівої скроні і підтвердили факт падіння потерпілого, від якого, на думку обвинуваченого, потерпілий і отримав тілесні ушкодження. При цьому посилається на висновки судово-медичних експертиз, які не виключають виникнення таких тілесних ушкоджень, внаслідок падіння з висоти власного зросту. Зазначає, що при таких обставинах наявна необережна форма вини, у зв`язку з чим виключається кримінальна відповідальність. Стверджує, що суд необґрунтовано критично оцінив показання свідка ОСОБА_14 , пославшись, що він є другом обвинуваченого, при цьому прийняв показання свідка ОСОБА_15 , яка є дружиною потерпілого. Вважає, що його вина не підтверджена доказами, дослідженими в ході судового розгляду, на підставі чого просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений вину не визнав, намагався уникнути відповідальності, не відшкодував завданої шкоди потерпілому, який є людиною похилого віку, що на думку прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, свідчить про суспільну небезпеку обвинуваченого для оточуючих і тому покарання у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для його виправлення.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити в повному обсязі, вважали, що вина обвинуваченого не підтверджується дослідженими доказами, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилались на її безпідставність та просили вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження за недоведеності вини обвинуваченого на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити в повному обсязі, вирок суду в частині призначеного покарання скасувати з підстав в ній зазначених та ухвалити новий вироку, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 240 годин громадських робіт, апеляційну скаргу обвинуваченого вважав необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дослідивши звукозапис судового розгляду, приходить до таких висновків.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 в його скоєнні. Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку.

Так, вина обвинуваченого частково підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який пояснив, що між ним, його матір`ю свідком ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_11 постійно виникають конфліктні ситуації пов`язані з правом користування квартирою по АДРЕСА_1 .

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції надав пояснення про обставини вчиненого щодо нього злочину, а саме, що 12.02.2015 року близько 08-00 години ранку він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 де на ґрунті особистих неприязнених відносин виник конфлікт з ОСОБА_7 , в ході якого останній наніс йому один удар правою рукою в область живота та один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, від яких він втратив свідомість, впав на землю.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яких 12.02.2015 року, приблизно о 08-00 годині ранку, він знаходився біля входу в магазин, неподалік будинку АДРЕСА_2 та побачив, як йому здалося з відстані 30 метрів, що ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_11 у груди, після чого той впав на землю. Потім ОСОБА_7 сів до своєї машини та поїхав у невідомому напрямку. Він підійшов до потерпілого, допоміг йому підвестись та провів до дому. ОСОБА_11 йому сказав без подробиць, що ОСОБА_7 вдарив його у обличчя.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду пояснила, що коли вона прийшла до дому, побачила, що ОСОБА_11 лежить на дивані зі слідами крові на обличчі та викликала швидку, а через деякий час його госпіталізували до лікарні. ОСОБА_11 був у брудній одежі, на його лівій скроні була червона пляма, піднявся високий тиск, лікарі підозрювали на внутрічерепну гематому. У неї з сином ОСОБА_7 неприязні відносини з-за квартири, з цього виникали чисельні конфлікти, сварки, які розглядались у міліції та судом.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що у лютому 2015 року, близько 08-00 години ранку, перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 та бачив, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 два удари, один - рукою у живіт, а потім ще один, від чого потерпілий впав на землю.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2015 року, за участю потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив та показав механізм спричинення йому гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Висновком судово-медичної експертизи № 2908е від 25.06.2015 року, згідно з якою у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Локалізація та характер тілесних ушкоджень в області голови не суперечать механізму їх утворення, на який вказує гр. ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту.

В судовому засіданні в суді першої інстанції судмедексперт ОСОБА_16 , підтвердила повністю та роз`яснила свій висновок судово-медичної експертизи № 2908е від 25.06.2015 року.

А також підтверджується письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду в суді першої інстанції і які викладені у вироку суду.
При вирішення питання доведеності вини обвинуваченого, колегія суддів приймає до уваги об`єктивні дані і розцінює їх як такі, що не залежать від сторін кримінального провадження та є достовірними доказами вини обвинуваченого.
Так висновком судово-медичної експертизи№2908е від 25.06.2015 року, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , які колегія суддів приймає як об`єктивні та достовірні і обґрунтовано покладені в основу вироку, оскільки даний свідок був безпосереднім очевидцем описаних подій і не є заінтересованою особою в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що не підтримує жодних стосунків з обвинуваченим та потерпілим, підтврджується факт нанесення обвинуваченим двох ударів потерпілому, після чого останній впав на землю.

Згідно матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його звукозапису, обвинувачений під час його допиту в суді першої інстанції заперечував про те, що потерпілий падав внаслідок його поштовху в груди, тому колегія суддів доводи сторони захисту про необережне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Як вбачається із вироку суду та матеріалів кримінального провадження, суд повно, всестороннє дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив, у відповідності з законом, клопотання сторін, дав належну оцінку всім доказам: як тим, що підтверджують вину обвинуваченого, так і тим, на які сторона захисту посилалась як на докази, що спростовують обвинувачення, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі висновки в її спростування, які ґрунтуються на досліджених у провадженні доказах та вирішив питання щодо недопустимості доказів про які заявляла сторона захисту.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності його вини, колегія суддів прийшла до висновку, що вони зводяться до особистої суб`єктивної переоцінки окремих доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Колегією суддів встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При ухваленні вироку суд дав належний аналіз показанням свідків та інших доказів, усунув суперечності та прийняв обґрунтоване рішення.

Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги кримінального процесуаль-ного закону, а саме п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, відповідно до якого, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на нанесення потерпілому тілесного ушкодження, колегія суддів вважає, що вони спростовуються вказаними вище судово-медичною експертизою, показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_13 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями…
В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про визнання його невинуватим, вирішення якого пов`язане з повторним дослідженням доказів та їх переоцінкою, проте в апеляційній скарзі не міститься клопотання про повторне дослідження доказів з відповідних підстав, у зв`язку з чим апеляційний суд процесуально позбавлений можливості переоцінювати докази.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого не обґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Перевіряючи доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою м`якість, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З вироку вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 65-67 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який вину не визнав, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, - та обґрунтовано прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про не визнання обвинуваченим своєї вини, намагання уникнення відповідальності, як обґрунтування вимоги збільшення покарання, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки визнавати або не визнавати вину є правом обвинуваченого і способом його захисту.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений не відшкодував завданої потерпілому, який є особою похилого віку, шкоди колегія суддів не може розцінити як безумовну підставу для скасування вироку та призначення більш суворого покарання, оскільки потерпілим цивільний позов не заявлявся і питання про відшкодування майнової та немайнової шкоди може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. Інших обґрунтувань апеляційна скарга прокурора не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання інших доказів недопустимими або для змінити чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4