Справа № 640/4378/16-к
н/п 1-кс/640/2438/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" березня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 власником транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах володільця майна ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив віддати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_10 .
Володілець майна ОСОБА_10 в судове засідання в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, через захисника ОСОБА_9 надала заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій зазначила, що з 04.01.1975 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 Автомобіль ВАЗ-2199 р.н. НОМЕР_1 її чоловік придбав 16.10.2005 на підставі договору купівлі-продажу та зареєстрував у ВРЕВ м. Харкова. При перереєстрації та постановлення його на облік проводилося експертне дослідження вузлів агрегатів та його технічного стану. Автомобіль повністю відповідав технічним вимогам. До грудня 2014 року автомобіль експлуатувався нею та її чоловіком ОСОБА_7 . У відповідності проводився регулярний технічний огляд транспортного засобу. Дорожньо-транспортних пригод та подальшого ремонту не було. У грудні 2014 року її чоловік помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 вона прийняла спадщину, та відповідно до Закону бажала перереєструвати вказане авто на себе. Працівники технічної експертизи повідомили їй, що на номерній панелі автомобіля маються сліді зварювальних робіт. В діях її родини порушень Закону не має. У зв`язку з чим, просить передати вилучений транспортний засіб їй на відповідальне зберігання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Ст. 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб шляхом заборони його користування та розпорядження підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 2, ст. 7 КПК України, слідчий суддя вважає, що слідчим, всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132, ст. 170 КПК України, не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в іншій частині клопотання.
З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що зберігання автомобіля на майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси» є платним та потребує оплати за кожен день зберігання транспортного засобу на такому майданчику.
З наданих слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює дільничним лікарем педіатром у КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» з 1986 року.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги надані вище пояснення учасників процесу, майновий стан ОСОБА_8 , слідчий суддя вважає можливим визначити інше місце зберігання арештованого майна.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають. Однак, даних про призначення судово-автотехнічної, судово-криміналістичної експертиз, для проведення саме яких слідчий просить визначити місцем зберігання автомобілю спецмайданчик, слідчому судді не надано.
В ході розгляду клопотання слідчим не надано доказів необхідності збереження на теперішній час вказаного транспортного засобу саме на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Враховуючи наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим визначити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_8 з покладення на неї обов`язків не здійснювати ремонт вказаного транспортного засобу та забезпечити зберігання слідової інформації на транспортному засобі.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1