Справа №639/4677/16-к
Провадж. №1-в/639/1639/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

адвоката- ОСОБА_5 ,

представника ХВК №18 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м.Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.08.2014 року за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18,

про застосування вимог ст.ст.81,82 КК України, -

в с т а н о в и в :
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування вимогст.ст.81, 82 КК України, звернувся засуджений ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано тим, що він за час відбування покарання характеризується добре, працює, стягнень не має, до арешту за місцем свого мешкання та роботи характеризувався добре.
У судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.
Представник ХВК №18 проти задоволення клопотання заперечував, суду пояснив, що засуджений за час відбування покарання у колонії заохочень не мав, але має два стягнення, характеризується посередньо, вважав задоволення клопотання передчасним.

Прокурор проти задоволення клопотання також заперечував, пославшись на відсутність заохочень, наявність одного непогашеного стягнення, великого не відшкодованого цивільного позову, невизнання засудженим своєї вини, посередню характеристику, що свідчить про передчасність внесеного клопотання в порядку ст.ст.81,82 КК України.

Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого та його захисника, представника ХВК-18, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. За змістом данні норми є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.08.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 23.08.2012 року по 03.04.2015 року за вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.08.2014 року зараховано у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 23.08.2012 року, кінець строку відбування покарання 12.01.2018 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_4 відбув 6 років 5 місяців 23 дні, лишилось 1 рік 6 місяців 7 днів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.08.2012 року. За час тримання в Харківському слідчому ізоляторі до праці не залучався, мав 1 (одне) стягнення, адміністрацією установи не заохочувався, характеризувався негативно. З 20.04.2015 року відбуває покарання у Холодногірській ВК №18, за час відбування покарання, характеризується посередньо, має 1 (одне) стягнення яке не погашено у встановленням законом порядку, заохочень не має. ОСОБА_4 був працевлаштований на виробництві установи у цех №3 слюсарем, на теперішній час не працює. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Професія», до їх реалізації ставиться задовільно. Підтримує родинні стосунки з рідними шляхом листування, отримує посилки і бандеролі. Згідно вироку суду має цивільний позов у сумі 76309, 00 грн., який не відшкодовано.
Згідно довідки Холодногірської ВК №18, нарахована заробітна плата ОСОБА_4 за грудень 2015 року 0, за січень 2016 року 0, за лютий 2016 року 0, за березень 2016 року 103,49 грн., за квітень -217,39 грн., за травень 2016 року 206, 00 грн.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, який є умисним особливо тяжким злочином, не визнання засудженим своєї вини, відсутність заохочень за весь час відбування покарання, наявність одного непогашеного стягнення, наявність цивільного позову в сумі 76309,00 грн., який засудженим у добровільному порядку не погашено, його посередню характеристику, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення .

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов для умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.ст.81, 82 КК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього вимог ст.ст. 81, 82 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1