АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1257/16 Справа № 185/8034/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_2

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю директора ТОВ «Лерс» - ОСОБА_6

представника потерпілого ТОВ «Лерс» - адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ТОВ «Лерс» - ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

слідчої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами представника потерпілого ТОВ «Лерс» - адвоката - ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 03 жовтня 2016 року, погодженого прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 - про арешт майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 03 жовтня 2016 року, погодженого прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 про накладення арешту із застосуванням заборони розпоряджатися та використовувати автомобіль марки «BMW-535і», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 .
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання, яке подано слідчим - не відповідає вимогам ст.171 КПК України. Так слідчий суддя зазначив, що аналогічне клопотання слідчому було повернуто раніше, а саме 30 вересня 2016 року, в зв`язку з тим, що слідчим не було зазначено в клопотанні власника автомобіля. Повторно подавши клопотання слідчий вказав власника, який не є таким. Власником автомобіля є ТОВ «Український Лізинговий Фонд» про, що свідчить копія технічного паспорту. Також слідчим було надано не належний витяг з ЄРДР, або клопотання було подано в рамках іншого кримінального провадження, і дані недоліки не було усунуто. Слідчим суддею було також зазначено, що в клопотанні не було наведено ризиків передбачених ч.2 ст.170 КПК України. Крім того слідчий суддя зазначив, що досудове розслідування здійснюється за ст.190 КК України, однак відповідно до Пленуму ВСУ у постанові №14 від 23 грудня 2005 року в п.15 визначено, що заволодіння транспортного засобу шляхом обману чи зловживання довірою має місце складу злочину, передбачений ст.289 КК України. Але досудове розслідування за ст.289 КК України взагалі не здійснюється.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою слідчого судді представник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерплого ТОВ «Лерс» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт із застосуванням заборони розпоряджатись та використовувати автомобілем марки «BMW-535i», білого кольору, д/н НОМЕР_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги представник вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, оскільки висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, слідчим суддею не було досліджено доказів по справі.
При цьому представник вказує, що на початку червня 2012 року ТОВ «Лерс» придбало автомобіль марки «BMW 535i», білого кольору д/н НОМЕР_1 через офіційного дилера «АВТ-Баварія». Придбання автомобіля відбулося по договору фінансового лізингу №3912L12/00-LD від 01 червня 2012 року, відповідно до якого ТОВ «УніКредит Лізинг» прийняло на себе зобов`язання придбати у власність від ТОВ «АВТ-Баварія» предмет лізингу (автомобіль) та передати зазначене майно у користування ТОВ «Лерс» на строк та умовах, визначених договором. ТОВ «Лерс» на протязі трьох років систематично сплачувало платежі за договором. Однак наприкінці 2015 року вищезазначений автомобіль було вилучено шахрайським шляхом у посадових осіб ТОВ «Лерс».
В зв`язку з вище вказаним представник вважає, що автомобіль марки «BMW 535i», білого кольору д/н НОМЕР_1 є нічим іншим як речовим доказом в межах кримінального провадження, адже є предметом, що був об`єктом кримінально-протиправних дій. Тому представник зазначає, що виникає необхідність накласти арешт на даний транспортний засіб.
Також не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в, який також просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт із застосуванням заборони відчуження, розпорядження та/або використання автомобілем марки «BMW 535i», білого кольору д/н НОМЕР_1 .
З апеляційної скарги прокурора вбачається, що доводи її є аналогічними доводам викладених у апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерплого ТОВ «Лерс».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 липня 2016 року /а.с.п.2/, з присвоєнням кримінальному провадженню № 00000629, відповідно до витягу з якого вбачається, що посадові особи ТОВ «Унікредит Лізинг» та автосалон «Порше Дніпропетровськ» заволоділи майном ТОВ «Лерс».
30 вересня 2016 року слідчим СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , було визнано у вказаному кримінальному провадженні речовим доказом автомобіль марки «BMW-535і», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , вказавши зберігання даного транспорту Равлогадський ВП, по вулиці Шевченко, 51, місто Павлоград.
03 жовтня 2016 року слідчою СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 звернулася з клопотанням до суду, про арешт на вказаний автомобіль. Мотивуючи необхідність накладення арешту на майно, слідча вказала, що вказаний транспортний засіб є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди його вчинення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження та встановлення всіх обставин правопорушення.
11 жовтня 2016 року слідчою СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , було винесено постанову, про скасування постанови про визнання речових доказів, відповідно до якої автомобіль марки «BMW-535і», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 визначено не речовим доказом по кримінальному провадженню та передано зареєстрованому власнику автомобіля ТОВ «Український лізинговий фонд».
Пояснюючи причину скасування постанови про визнання речових доказів, в судовому засіданні апеляційного суду, слідча повідомила, що після отримання нею необхідних додаткових матеріалів, нею було встановлено що ТОВ «Лерс» ніколи власником вказаного майна не було. Зазначила, що вбачає в цих обставинах цивільно-правові відносини.
Виходячи з наведеного вище колегія суддів приходить до наступного.
Так, частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Судом обґрунтовано враховані ті обставини, що аналогічне клопотання 30 вересня 2016 року було повернуто слідчому, для виконання вимог ст.172 КПК України. Однак в повторному клопотанні зазначені відомості про власника не відповідають дійсності, оскільки згідно технічного паспорту, дійсно власником вказаного автомобіля є ТОВ «Український Лізинговий Фонд» /а.с.п.6/, а ТОВ «Лерс» ніколи ним не була. Клопотання не містить жодних ризиків, які б свідчили про необхідність арешту майна виходячи з наступного.
Слідчим не надано доказів та обґрунтувань, що спірні правовідносини з приводу лізингодавця і лізингоодержувача є кримінально-правовими, спрямованими на незаконне заволодіння транспортним засобом, а не цивільно-правовими, які виникли на підставі договору та підлягають захисту в порядку господарського судочинства, як і не довів те, що здійснюється досудове розслідування з приводу незаконного заволодіння, шляхом обману, транспортним засобом, та що автомобіль є предметом посягання. Оскільки згідно витягу вбачається, що досудове розслідування здійснюється за ст.190 КК України, а саме заволодінням майном ТОВ «Лерс».
Крім вказаного, як слідчий суддя, так колегія суддів акцентує, що клопотання було подано в рамках кримінального провадження № 0000629, однак згідно витягу /а.с.п.2/ до кримінального провадження додано витяг з ЄРДР за № 0000629.
Між тим, слід відмітити, що діючий КПК України, не передбачає такої мети для накладення арешту на майно, як для встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, про яку зазначила слідча, подаючи клопотання до суду першої інстанції.
В ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Згідно вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя достатньо ретельно перевірив доводи, які були викладені в клопотанні слідчого та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційних скарг представника потерпілого ТОВ «Лерс» - адвоката - ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.170 КПК України, ст.173 КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року), ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 03 жовтня 2016 року, погодженого прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 - про арешт майна - залишити без змін.
Апеляційні скарги представника потерпілого ТОВ «Лерс» - адвоката - ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4