Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/909/15-к
Провадження № 1-кп/490/103/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року
Центральний районний суд міста Миколаєва
У складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув середню освіту, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:
-8 липня 1992 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 81, частиною 2 статті 140, частиною 2 статті 215-3 Кримінального Кодексу України 1960 року - до 3 років позбавлення волі, був звільнений 21 січня 1995 року по закінченню строку відбуття покарання;
-27 липня 1995 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 140, статтею 208 Кримінального Кодексу України 1960 року - до 4 років позбавлення волі, був звільнений 26 червня 1997 року на підставі Закону України "Про амністію"
-29 січня 1998 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 101, частиною 3 статті 142 Кримінального Кодексу України 1960 року - до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, був звільнений 30 жовтня 2009 року по закінченню строку відбуття покарання;
-29 травня 2012 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, був звільнений 25 квітня 2014 року умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 9 місяців 9 днів
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 знайшов холодну зброю - дубинку зі шнуром, яку станом на 21 січня 2015 року носив при собі, не маючи на таке відповідного дозволу.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних обставин визнав.

Він пояснював, що дійсно, проживаючи на вулиці та зазнавши напад безпритульних собак, знайшов металевий предмет, зовні схожий на дубинку, який носив при собі з метою захисту від можливих нападів.

21 січня 2015 року він був затриманий працівниками міліції в зв`язку із тим, що розпивав спиртні напої, та працівники міліції цю дубинку в його вилучили.

Спираючись про такі обставини, обвинувачений вказував, що у содіяному кається, та просив не застосовувати відносно його суворе покарання.

Окрім показів самого обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину за вказаних вище обставин підтверджується висновком експерта № 28 від 26 січня 2015 року, з якого вбачається, що металевий предмет, що був вилучений в обвинуваченого 21 січня 2015 року, є контактною неклинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії - дубинкою, виготовленою саморобним способом, та він є холодною зброєю.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України за такого суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.
Його дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України - як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 додатково кваліфіковані, як незаконне зберігання холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Але дії щодо зберігання холодної зброї складу злочину не утворюють, через що посилання про їх вчинення з пред`явленого обвинувачення слід виключити.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

Оцінюючи ступень тяжкості вчиненого злочину, суд враховує те, що в цьому випадку предметом злочину став предмет, який був лише пристосований для використання, як холодна зброя. Таке певною мірою знижує ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Як обставини, що відповідно до статті 66 Кримінального Кодексу України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприйняття у розкритті злочину, та розгляду справи судом, а також ту обставину, що обвинувачений вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин /через відсутність належних умов для проживання/.

Як обставину, що відповідно до статті 67 Кримінального Кодексу України обтяжує покарання обвинуваченого, суд відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" на підставі пункту 1 цієї статті визнає рецидив злочину.

Державне обвинувачення пропонує визнати за обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Але оскільки цей злочин обвинувачений вчинив не в зв`язку з таким станом, суд вважає, що цю обставину не слід враховувати, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого.

При оцінці особи винного суд відзначає, що ОСОБА_4 характеризується негативно, не працює та не вживає заходів задля отримання легального джерела доходів, перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом: "Синдром залежності від алкоголю"

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин у межах санкції частини 2 статті 263 Кримінального Кодексу України, але - у вигляді позбавлення волі, оскільки випробування він проходив невдало.

При цьому на підставі частини 4 статті 81, частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до призначеного за цим вироком покарання слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2012 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України; судові витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Але зважаючи на те, що цим вироком обвинуваченому обирається покарання у вигляді позбавлення волі, та він не має постійного місця проживання, суд вважає за необхідне обрати відносно його запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

При цьому на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі частини 4 статті 81, частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України частково приєднати до цього покарання не відбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 травня 2012 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 /одного/ року 2 /двох/ місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання вироком чинності.
Обрати відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.
На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення - з моменту затримання до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Речовий доказ у справі - дубинку зі шнуром - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ у Миколаївській області 196 грн. 56 коп. витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =

10.03.2016