УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/714/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
представник потерпілої ОСОБА_10
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Любарського районного суду від 20.07.2016р., а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направити до того ж суду для проведення підготовчого судового засідання.
Апелянт посилається на те, що ухвала Любарського районного суду від 20.07.2016 року винесена із грубим порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України, є незаконною та підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав не зазначення у ньому анкетних даних потерпілого та розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди, незалучення до провадження, як потерпілого власника автомобіля «Volkswagen-Polo» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_11 , суд вийшов за межі судового розгляду на даній стадії судового провадження, оскільки дослідження матеріалів, документів, доказів і тим більше надання їм оцінки, визнання їх неналежними чи недопустимими у підготовчому судовому засіданні, згідно вимог ст.ст. 314, 315 КПК України, не допускається.
Зазначає, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, потерпілою була визнана ОСОБА_12 , якій в результаті скоєння кримінального правопорушення були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_11 із заявою про залучення його до провадження у якості потерпілого відповідно до вимог ст.55 КПК України під час досудового слідства не звертався. 23.12.2013 року ОСОБА_11 було повернуто автомобіль «Volkswagen-Polo» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаними особами слідчому чи прокурору не подавались заяви про заподіяння матеріальної шкоди майну, як самої ОСОБА_12 , так і майну її родичів (в даному випадку автомобілю «Volkswagen-Polo» д.н.з. НОМЕР_1 ) чи клопотання про визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, проведення відповідної експертизи.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що у обвинувальному акті зазначено лише сума судових витрат по кримінальному провадженню в розмірі 4317грн. 84 коп. та не міститься вказівки про вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також ОСОБА_11 , як власник вищевказаного автомобіля, не був залучений до кримінального провадження ні в якості потерпілого, ні в якості свідка, де йому б слідчий зміг роз`яснити його права та обов`язки, визначені КПК України, що є порушенням вимог ст.ст.91, 92 КПК України і що свідчить про суттєву неповноту викладу фактичних обставин кримінального правопорушення при складанні обвинувального акту.
На апеляційну скаргу прокурора, представником потерпілої ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_10 подані письмові заперечення.
Зазначив, що висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та рішення прийнято судом з додержанням вимог кримінального процесуального законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, адвоката обвинуваченого ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції виходив з того, що він не відповідає вимогам п.3,7ч.2ст.291 КПК України.
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна за таких підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Повернення обвинувального акта прокурору допускається при наявності в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вимоги до обвинувального акта визначені виключно ст.291 КПК України.
Для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст.291 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта, в ньому містяться виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та відповідні відомості щодо потерпілої у даному кримінальному провадженні.
Посилання суду на те, що в обвинувальному акті не містяться відомості щодо усіх потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, а саме, не зазначено у якості потерпілого ОСОБА_11 , який є власником автомобіля «Volkswagen-Polo» д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставним.
Частиною 1 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно обвинувального акту, потерпілою в даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_12 , якій внаслідок скоєння кримінального правопорушення завдано тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 потерпілим у вказаному провадженні у встановленому законом порядку не визнавався, під час досудового розслідування із відповідними заявами до Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП у Житомирській області не звертався, а тому посилання на те, що власника автомобіля ОСОБА_11 не було зазначено в обвинувальному акті як потерпілого, є безпідставним.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілій ОСОБА_12 внаслідок скоєння кримінального правопорушення була заподіяна шкода здоров`ю, а саме середньої тяжкості тілесні ушкодження, що і зазначено в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілим на досудовому розслідуванні для визначення розміру матеріальної та моральної шкоди, заявлено не було, у зв`язку з чим не було зазначено розміру такої шкоди і в обвинувальному акті.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою. Якщо цивільний позов не був заявлений, суд повинен роз`яснити особі, яка зазнала шкоди від злочину, її право пред`явити такий позов до підсудного або до особи, котра за законом несе матеріальну відповідальність за заподіяну ним шкоду.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав не зазначення у обвинувальному акті анкетних даних потерпілого та розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди, незалучення до провадження як потерпілого власника автомобіля ОСОБА_11 , суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 314, 315 КПК України вийшов за межі судового розгляду на даній стадії судового провадження.
Доводи апеляційної скарги прокурора матеріалами кримінального провадження не спростовуються.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Любарського районного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору, скасувати.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ: