Справа № 515/2545/13-к
Провадження № 1-кс/515/2747/13
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2013 року. Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Тимошенко С.В., при секретарі Коренчук О.Е., за участю підозрюваного ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області скаргу ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на постанови слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 про зупинення кримінального провадження та оголошення у розшук,

В С Т А Н О В И В:

Постановами слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 від 09 жовтня 2013 року на підставі п.2 ч. 1 ст.280, ст.281 КПК України зупинено кримінальне провадження № 0000380 у справі за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_1

17 жовтня 2013 року підозрюваний ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на зазначені постанови слідчого, посилаючись на наступні обставини.

Із постанов слідчого слідує, що він ніби то переховувався від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і що було невідоме його місцезнаходження. Проте, це не відповідає дійсності, оскільки він ніколи не переховувався від слідства, а в період з 30 вересня по 20 жовтня поточного року перебував в санаторії «Полтава-Крим» у м.Саки АР Крим, де проходив санаторно-курортне лікування опорно-рухового апарату. Про вказані обставини слідство повідомив його адвокат ОСОБА_2 та керівництво ПРАТ «Фірма Еліпс», де він працює, коли туди приїздила слідчий Іванова Н.В. з метою щоб впевнитися в тому, що він дійсно знаходиться у санаторії, та брала копію наказу про надання йому відпустки. А тому не можна вважати вірними твердження слідчого про те, що його місцезнаходження не було відоме. Він приймав участь у всіх слідчих діях, коли його про це попереджали. Голослівними є ствердження слідчого про те, що він попереджав його про необхідність явки для участі у слідчих діях на 20 та 24 вересня, 01 жовтня 2013 року. Отже, він виїхав на санаторно-курортне лікування, а ніяк не переховувався від слідства. Також постановою зазначеного слідчого його оголошено у розшук, що також є незаконним у звязку з наведеним вище.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_1 та його захисник підтримали скаргу у повному обсязі, наполягаючи на її задоволенні і скасуванні оскаржуваних постанов слідчого.

Слідчий Іванова Н.В. у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Проте її неявка, згідно ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали, на підставі яких було зупинено кримінальну

справу та оголошено у розшук підозрюваного, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Тобто ОСОБА_1, як підозрюваний у даному кримінальному провадженні, вправі звернутися до суду з даною скаргою.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобовязання припинити дію; зобовязання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається із постанови прокурора прокуратури Татарбунарського району ОСОБА_5, який входить до складу групи прокурорів, на яких покладено повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, від 21 жовтня 2013 р., постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 від 09 жовтня поточного року слідчим Івановою Н.В. винесені передчасно, необгрунтовано та незаконно, так як в матеріалах провадження є відомості про місце знаходження підозрюваного, та слідчим не вжиті всі можливі заходи щодо своєчасного його виклику. А тому зазначені постанови слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 відмінено, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено ( а.с.21-22 ).

Тобто, зазначеною постановою прокурора Бролінського Р.О. вирішені всі питання, які зачіпались у скарзі ОСОБА_1, і отримано результат, на якому наполягав підозрюваний.

Частиною 2 ст.307 КПК України наведено вичерпний перелік про те, якою може бути ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. Це такі: про скасування рішення слідчого чи прокурора; про зобовязання припинити дію; про зобовязання вчинити певну дію; про відмову у задоволенні скарги.

Отже, виходячи з викладеного, слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_1 на постанови слідчого слідчого відділення Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 від 09 жовтня 2013 року про зупинення кримінального провадження № 0000380 та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_1 у справі за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками складу кримі-нального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвала слідчого судді, у відповідності до ч.3 ст.307 КПК України, не може бути оскаржена.

Суддя Тимошенко