Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/851/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2016 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000095 від 10.02.2015 р. про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Броди, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, приватний підприємець, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що на початку червня 2014 року, неподалік с. Ковпин Бродівського району незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, рослини коноплі (марихуани) з яких в подальшому виготовив, шляхом подрібнення листя рослин коноплі, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуану) масою (в перерахунку на висушену речовину) понад 13.13 грами який в період до 05.03.2015 року, незаконно зберігаючи, вживав особисто та збував іншим особам.
05 березня 2015 року, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 працівниками Бродівського РВ ГУ МВС України виявлено та вилучено наркотичний засіб масою (в перерахунку на висушену речовину) 1,91 грам, який згідно висновку експерта № 3/347 від 02.04.2015 року є канабісом (марихуаною) та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, 11 червня 2014 року, в другій половині дня ОСОБА_5 , знаходячись в м. Броди, керуючись корисливими спонуканнями незаконно збув ОСОБА_6 наркотичний засіб масою (в перерахунку на висушену речовину) 2.55 грами, який згідно висновку експерта № 3/562 від 11.07.2014 року містить тетрагідроканабінол є канабісом (марихуаною) та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обідню пору, знаходячись в м. Броди, в районі перехрестя вулиць Веселої та Вірменської, керуючись корисливими спонуканнями, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 , якому у встановленому Законом порядку надано дозвіл на проведення оперативної закупки, наркотичний засіб масою (в перерахунку на висушену речовину) 5,811 грам, який згідно висновку експерта № 3/1016 від 20.08.2014 року є канабісом (марихуаною) і відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
В подальшому, ОСОБА_5 , 18 серпня 2014 року, в другій половині дня, знаходячись по вул. Замковій в м. Броди, керуючись корисливими спонуканнями, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 , якому у встановленому Законом порядку надано дозвіл на проведення оперативної закупки, наркотичний засіб масою (в перерахунку на висушену речовину) 2,859 грам, який згідно висновку експерта № 3/1030 від 11.09.2014 року є канабісом (марихуаною) і відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 10 червня 2014 р. він звернувся в райвідділ міліції із заявою щодо його побиття. Слідча ОСОБА_7 сказала, що необхідно його характеристика, тому 11 червня 2014 р. він поїхав в смт.Олесько Буського району за характеристикою, так як навчався в тамтешньому ліцеї, пробув там до вечора і повернувся додому приблизно о 18.00 год. З ОСОБА_8 в цей день не зустрічався. 06.08.2014 р. працював продавцем газет на вул.Золота В м.Броди. В цей день зустрічався з ОСОБА_8 і він просив продати йому коноплю, однак обвинувачений не погодився. До цього він неодноразово телефонував із пропозицією продати йому коноплю. В цей час вживав цей наркотичний засіб, тому ОСОБА_8 , знаючи про це, звертався до нього з такою пропозицією. Також 18.08.2014 р. зустрічався з ОСОБА_8 , який знову просив продати йому коноплю, однак не продав. На початку літа 2014 р. він біля с.Ковпин побачив, що росте конопля, почав вживати дану наркотичну речовину, оскільки переживав важкий період в житті, однак ніколи нікому коноплі не продавав. Тому причетність до збуту наркотичних речовин заперечує. 05.03.2015 р. до нього додому прийшли працівники міліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та повідомили, що необхідно з`явитися в міліцію. Коли прийшов в міліцію, то в кабінеті ОСОБА_9 налив горілки від якої обвинувачений сильно сп`янів і під тиском підписав документи. Також на запитання ОСОБА_9 він сказав, що курить марихуану та по приходу до нього додому показав, де зберігає наркотик. Згорток з коноплею був вилучений, поміщений в спецпакет. Вилучення проводилося в присутності свідків. І після цього його повели в суд для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В цей день він перебував в стресовому стані і під дією алкоголю дав визнавальні показання та вказав, що давав показання без захисника. В даний час не вживає наркотичних засобів, офіційно працевлаштувався та не є наркозалежним.
Допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази в їх сукупності, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку про те, що по обвинуваченню по ст.307 ч.2 КК України ОСОБА_5 підлягає виправданню з підстав не доведення його участі у скоєнні злочину.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказана гарантія Конституції, як вказано і в рішенні Конституційного суду України від 20 жовтня 2011року «№12рп/2011, не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Проведеним судовим розглядом встановлено, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення ґрунтується на його визнавальних показаннях, наданих на досудовому розслідуванні та в основу винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України прокурором надано в судовому засіданні наступні докази: протокол огляду місця події від 12.06.2014 р. та висновок експерта №3/562 від 11.07.2014 р. за наслідками проведення хімічної експертизи, протокол огляду місця події від 06.08.2014 р., протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 06.08.2014 р. з ксерокопією зображення грошових купюр та висновок експерта №4/893 від 20.08.2014 р. за наслідками проведеня дактилоскопічної експертизи та висновок експерта №3/1016 від 20.08.2014 р. за наслідками проведення хімічної експертизи, протокол огляду місця події від 18.08.2014 р. протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 18.08.2014 р. з ксерокопією зображення грошових купюр та висновок експерта №4/923 від 10.09.2014 р. за наслідками проведення дактилоскопічної експертизи та висновок експерта №3/1030 від 11.09.2014 р. за наслідками проведення хімічної експертизи, протокол обшуку від 05.03.2015 р. з таблицею зображення до нього та висновок експерта №3/347 від 02.04.2015 р. за наслідками проведення хімічної експертизи, постанови про передачу речових доказів на зберігання від 03.10.2014 р., постанову про визнання предметів речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2015 р.
Доводи сторони обвинувачення про підтвердження винуватості ОСОБА_5 його визнавальними показаннями, а саме заявою від 05.03.2015 р. та протоколом допиту підозрюваного від 05.03.2015 р. під час досудового розслідування судом не приймаються до уваги, оскільки згідно ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них. Крім цього суд враховує, що показання на досудовому розслідуванні обвинуваченим надавалися у відсутності захисника.
Аналізуючи протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 06.08.2014 р. з ксерокопією зображення грошових купюр складений оперуповноваженим СКР Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 відповідно до якого 06.08.2014 р. було проведено оперативну закупку наркотичної речовини марихуани у ОСОБА_11 та в ході проведення закупки ОСОБА_6 видав два паперові згортки з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження, яку останній придбав у ОСОБА_11 за кошти в розмірі 330 грн. (а.с.193-194) та протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 18.08.2014 р. з ксерокопією зображення грошових купюр складений оперуповноваженим СКР Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 відповідно до якого 18.08.2014 р. було проведено оперативну закупку наркотичної речовини марихуани у ОСОБА_11 та в ході проведення закупки ОСОБА_6 видав сірникову коробку з подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження, яку останній придбав у ОСОБА_11 за кошти в розмірі 340 грн. (а.с.209-210) суд приходить до висновку про їх отримання у спосіб, не передбачений вимогами ст.ст. 246,271 КПК України.
Так, у відповідності до положень ч.1 ст.271 КПК України оперативна закупка відноситься до такої слідчої дії як контроль за вчиненням злочину.
Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії як контроль за вчиненням злочину з зазначенням строку її проведення.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
З огляду на вищезазначене, вирішуючи питання про допустимість даних доказів, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання даних доказів допустимими з огляду на те, що такі отримано не у спосіб, передбачений ч.4 ст.246 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено у відповідності до положень ст.92 КПК України їх отримання у процесуальний спосіб, тобто шляхом проведення слідчої (розшукової) дії за постановою прокурора з дотриманням тих вимог, які закон пред`являє до таких документів.
В судовому засіданні прокурором не надано у якості доказу допустимості вищезазначених протоколів негласної (розшукової) дії - такого процесуального документа як постанова прокурора про проведення негласної (розшукової) слідчої дії. Саме посилання у протоколах на існування такої постанови не може свідчити про допустимість даного доказу, оскільки не містить даних, які б вказували на відповідність його положенням ч.ч.4,5 ст.246 КПК України та підтверджувало б той факт, що даний доказ отримано у спосіб, передбачений діючим кримінально-процесуальним кодексом України.
Окрім того, в межах проведення вищезазначеної негласної слідчої (розшукової) дії прокурором надано у якості доказів протоколи огляду місця події від 06.08.2014 року (а.с.192) та від 18.08.2014 року (а.с.208) під час яких було оглянуто покупця ОСОБА_6 , які з вищезазначених обставин також не можуть вважатись допустимими, оскільки отримані у спосіб, не передбачений законом за вищезазначених обставин, тобто, в межах негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину без відповідної постанови прокурора як по першому так і по другому епізоду.
Також оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що останні було отримано в порушення вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992року та Інструкції про порядок оперативної закупки наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів від 15.06.1995 року, вимог кримінально-процесуального закону, тому є недопустимими.
Так, дані протоколи не містить даних про те, чи дав свою згоду залегендована особа ОСОБА_6 на такі дії у письмовому вигляді, а зазначені серії та номери купюр на проведення оперативної закупки у протоколі огляду місця події від 06.08.2014 р. не відповідають серії та номерам купюр, які зазначені у протоколі про результати контролю за вчинення злочину від 06.08.2014 р., а також у протоколах не заначено походження цих коштів, дане не спростовано і матеріалами отриманими у УФЗБО ГУМВСУ у Львівській області по факту отримання грошових коштів для проведення оперативних закупівель (а.с.62-68).
Відповідно до п.2.5 Інструкції перед оперативною закупівлею покупець підлягає особистому огляду, про що складається акт, який підписується двома оперативним працівниками. В акті перераховуються всі речі та предмети, що є у покупця, а також зазначаються серії і номери грошових купюр та їх номінали.
Окрім того, дані протоколи підписані одним працівником міліції, що також є грубим порушенням вищезазначеної Інструкції.
Додані у якості доказів ксерокопії з зображенням грошових купюр суд взагалі позбавлений можливості оцінити оскільки дані документи не можна віднести до доказів у розумінні положень ст.99 КПК України, оскільки не містять в собі ніяких зазначень на спосіб їх отримання та джерело їх походження.
Крім цього як вбачається з протоколів про результати контролю за вчинення злочину ОСОБА_6 було видано паперові згортки, сірникову коробку з речовиною рослинного походження. Однак, у відповідності до вимог ст.252 КПК України дана речовина не було вказана у якості додатку до даних протоколів, не вказано ідентифікуючих ознак паперових згортків, сірникової коробки щодо розміру, кольору, виду, обрисів та інше. Окрім того, не вказано ті обставини, що до ОСОБА_6 застосовано заходи забезпечення безпеки у кримінальному провадженні та він діє під залегендованим ім`ям « ОСОБА_6 ».
Таким чином, оцінюючи дані докази з точки зору їх належності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання їх належними з точки зору допустимості, то суд вважає, що останні отримано з порушенням порядку, передбаченого діючим КПК України, а саме отриманням їх в ході проведення контролю за вчиненням злочину як негласна слідча (розшукова) дія без наявності постанов прокурора про таке.
Відповідно до положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Таким чином, протокол огляду місця події від 12 червня 2014 р. (а.с.188) не вказує про те, що як вбачається із обвинувачення 11.06.2014 року ОСОБА_6 придбав наркотичний засіб у ОСОБА_5 , тому не може бути використаний та прийнятий судом як належний доказ по епізоду незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу 11.06.2014 р.
Крім цього допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначені понятими при складанні протоколу огляду місця події від 12.06.2014 р. жодним чином не вказували на те, що наркотичний засіб виданий при огляді ОСОБА_6 придбаний ним у ОСОБА_5 , вони лише підтвердили, що ОСОБА_6 у кабінеті слідчого ОСОБА_14 видав паперовий згорток з речовиною зеленуватого кольору рослинного походження, який був поміщений у спецпакет. Однак в міліцію вони були запрошені один раз 12.06.2014 р. Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_14 показав, що дійсно протокол був складений 12.06.2014 р., однак ОСОБА_6 добровільно видав наркотичну речовину 11.06.2014 р. А тому враховуючи показання даних свідків у судовому засіданні та інформацію Бродівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 15.09.2015 р. №9861 (а.с.51) відповідно до журналів обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Бродівського РВ ГУМВСУ у Львівській області (ін.№2529,2602) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за 12.06.2014 р. не значаться, що дає суду підставу вважати, що протокол був складений не у їх присутності, тому показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть вважатися як належні та допустимі докази.
Аналізуючи показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , які були відповідно понятими та закупним на досудовому слідстві, суд приходить до висновку, що вони не є достовірними, оскільки останні не змогли деталізувати події злочину, містять протиріччя, не узгоджуються як з іншими наданими прокурором доказами так і з показаннями обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що 06.08.2014 р. перебував у відпустці, однак у особистих справах перебував у м.Броди. ОСОБА_9 запросив бути понятим при врученні грошей ОСОБА_6 у його службовому кабінеті, при цьому гроші були оглянуті, однак не звертав увагу на номери купюр, підписав протокол та підписався під копіями купюр. Через деякий час ОСОБА_9 знову запросив прийти в кабінет і ОСОБА_6 приніс речовину подібну на наркотичну речовину (марихуану) у згортку, при цьому ОСОБА_6 пояснював в кого купив речовину. 18.08.2014 р. знову був запрошений ОСОБА_9 понятим. В службовому кабінеті ОСОБА_9 ОСОБА_6 були вручені кошти, що зафіксовано в протоколі. Пізніше знову прийшов в райвідділ і був понятим, коли ОСОБА_6 приніс наркотичну речовину. В журналі осіб запрошених в райвідділ не розписувався. Однак, у своїх поясненнях деталізувати саме як відбувався процес вручення коштів закупному та видачу ним наркотичних речовин, пояснити не зміг.
Із показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що 06.08.2014 р. працівник міліції ОСОБА_9 запросив в кабінет бути понятими разом з ОСОБА_15 . Також прийшов хлопець, прізвище якого не пам`ятає, якому були вручені мічені купюри, хоча у протоколах жодним чином не відображено про те, що копюри помічалися. Також зазначила, що вони попередньо були відкресері, хоча як вбачається з протоколів фіксація проводилася фотоапаратом «Кодак» М510, а про застосування копіювальної техніки у ньому не вказано. Через деякий час знову їх запросив ОСОБА_9 в кабінет і цей хлопець видав згортка з наркотичними речовинами, які були поміщені в спецпакети. На те, що в протоколі та від копійованих копюрах вказані різні номери не звернула увагу. Пригадати детальніше обставини не може.
Оцінюючи показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які проживають в с.Попівці Бродівського району та працюють у службі у справах дітей Бродівської РДА, суд враховує, те, що 06.08.2014 р. згідно табеля обліку робочого часу вони перебували у відпустці (а.с.28) та згідно інформації Бродівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 15.09.2015 р. №9861 (а.с.51) відповідно до журналів обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Бродівського РВ ГУМВСУ у Львівській області (ін.№2529,2602) ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за 06.08.2014 р. та 18.08.2014 р. не значаться, що дає суду підставу вважати, що протоколи були складені не у їх присутності, тому суд не може прийняти показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як належні та допустимі докази.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав, що під час досудового розслідування до нього були вжиті заходи забезпечення безпеки і його особу залегендовано під ОСОБА_6 , однак в судовому засіданні він не вважав за необхідне бути допитаним як залегендована особа, дав безпосередньо показання, зокрема, про те, що працівник міліції ОСОБА_9 способом залякування змусив його провести закупку коноплі, так як на той час відносно нього знаходилося кримінальне провадження по викраденню мобільних телефонів і ОСОБА_9 наголошував, що якщо він не допоможе встановти, що ОСОБА_5 продає коноплю, то посадить його в тюрму. 06.08.2014 р. ОСОБА_9 вручив йому для закупки 100 грн. в цей день він придбав у ОСОБА_5 в обідню пору коноплю і приніс в кабінет до ОСОБА_9 18.08.2014 р. йому було вручено приблизно 300 грн., придбав коноплю за 200 грн., решта потратив на свої потреби і під вечір він придбав у ОСОБА_5 коноплю, яку приніс ОСОБА_9 під час закупки за ним ходили працівники міліції.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що він проводив дії по організації оперативних закупок наркотичних речовин у ОСОБА_5 . Інформація про те, що ОСОБА_5 розповсюджує наркотичні речовини поступила від ОСОБА_8 , однак він не бажав письмово підтверджувати цю інформацію, але був закупною особою при оперативних закупках. Разом з тим свідок не зміг конкретизувати чи проводилася контрольна закупка чи оперативна закупка.
Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не узгоджуються із матеріалами справи, тому не можуть бути визнані судом належними та допустимими.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не були очевидцями злочину та жодних даних щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень не надали.
Що стосується протоколу обшуку від 05.03.2015 року з фототаблицями до нього (а.с.224-229), в якому зафіксовано, що ОСОБА_5 добровільно видав два паперових згортки та один полімерний згорток із полірему із речовиною рослинного походження, які поміщені у спецпакет №0644310, постанови про визнання предметів речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання від 16.04.2015 р. (а.с.246-247), то відповідно до висновку експерта №3/347 від 02.04.2015 р. (а.с.232-234), за яким об`єктом дослідження був вміст у спецпакеті №0644310, надана на експертизу у двох паперових та одному полімерному згортку речовина рослинного походження зеленого кольору містить тетрагідроканабінол і є канабісом (марихуаною), що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса канабісу (марихуани) в перерахунку на висушену речовину становить 1,91 грам. А тому даний розмір не перевищує невеликий, який визначений у наказі МОЗ України №188 від01.08.2000 р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».
Оцінюючи постанови про передачу речових доказів на зберігання від 03.10.2014 р. (а.с.238,241), суд вважає їх недопустимими, оскільки їх добуто у не процесуальний спосіб з порушенням вимог КПК України, а саме, у результаті контролю за вчиненням злочину без відповідної постанови прокурора, тому не можуть бути належними.
Також висновки хімічних експертиз №3/1016 від 20.08.2014 р. (а.с.205-209) та № 3/1030 від 11.09.2014 р. (а.с.221-223) суд вважає не належним доказом, оскільки проводилось дослідження об`єктів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим КПК України, тому висновки не можуть бути прийняті судом до уваги як належний та допустимий доказ. А висновки дактилоскопічних експертиз №4/893 від 20.08.2014 р. (а.с.199-202) та № 4/923 від 10.09.2014 р. (а.с.216-218) згідно яких слідів папілярних узорів придатних для ідентифікації особи не виявлено, також не вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень.
Таким чином, аналіз наданих суду доказів приводить суд до висновку про не надання з боку сторони обвинувачення достовірних доказів поза розумним сумнівом доведеності винуватості ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України та за таких обставин суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину не доведена доказами наданими стороною обвинувачення у зв`язку з чим останній підлягає виправданню за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Відповідно до ст.62 Конституції України, ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Вирок суду не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Приписами ст.92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбаченихст.91 КПК України покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України , яке йому інкримінується.
Запобіжний захід був обраний у вигляді домашнього арешту до 05.06.2015 р., після чого продовжений не був.
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого. Враховуючи наведене, оскільки у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 10.04.2015 року накладено арешт на майно ОСОБА_5 , тому суд приходить до висновку про скасування такого арешту.
Речові докази у справі суд визнає за необхідне визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.368,370,371,374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю його вини у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 10.04.2015 року на майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung GT-S7262» з ідентифікаційними ознаками IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 та велосипед іноземного виробництва «Mackenzie» та залишити вказане майно ОСОБА_5 як законному володільцю.
Речові докази, а саме: спецпакет №1262095 із вмістом 2.859 г. канабісу; спецпакет №0644307 із вмістом 2.55 г. канабісу; спецпакет №0875681 із вмістом 5.811 г. канабісу; спецпакет №0644310 із наркотичною речовиною канабісом, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів відділу ресурсного забезпечення ГУ МВСУ у Львівській області знищити.

Процесуальні витрати по справі за проведення дактилоскопічних експертиз в рорзмірі 393.12 грн. та 589.68 грн., двох хімічних експертиз в розмірі по 368.94 грн. кожна та хімічної експертизи в розмірі 460.80 грн. - віднести за рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

22.04.2016

Суддя ОСОБА_1