Справа № 716/749/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Заставна кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000139 від 06.05.2016 року на підставі обвинувального акту та угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим в кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, відносно якого на даний час здійснюється розгляд кримінального провадження Решетинівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 в квітні 2016 року приблизно о 17 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , яка розташована в АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ та скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 спала, повторно, з кишені її куртки таємно викрав гроші в сумі 280 гривень, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 280 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду від 30.05.2016 року про примирення на тих умовах, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в таємному викраденні чужого майна, добровільно відшкодував матеріальну шкоду.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що щиро розкаявся. Також пояснив суду, що угоду він уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.

ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 просили суд затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 злочину за ст.185 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкий злочин, ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винуватим ОСОБА_4 , цілком розуміють свої права визначені п.1 ч. 4 та п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що умови угоди про примирення між підозрюваним та потерпілою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, відповідно наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і ОСОБА_4 має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 30 травня 2016 року між підозрюваним та потерпілою і узгоджену сторонами міру покарання , вважає, що таке покарання слід йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, всіх обставин справи, які пом`якшують його покарання, а саме щирого каяття та добровільного відшкодування завданої шкоди, а також з врахуванням особи обвинуваченого.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 30 травня 2016 року в м. Заставна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000139 від 06.05.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6