АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5982/16-к Номер провадження 11-сс/786/516/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
володільця майна ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області про накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді Київського районного суду м.Полтави звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на майно, виявленого та вилученого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кошти в сумі 48 900 грн. (купюрами номіналом 500 грн. в кількості 16 штук ,купюрами номіналом 200 грн. в кількості 85 шт., купюрами номіналом 100 грн. в кількості 239 грн., банківську картку „Приватбанк № НОМЕР_1 , мобільний телефон „Nokia 2610 ІМЕІ: НОМЕР_2 ).

В ході досудового розслідування встановлено, що купюра номіналом 200 грн., серії ЄА4744919, була вручена покупцю викраденого автомобіля для розрахунку з викрадачами, тому вказані кошти мають значення речових доказів по справі. Також має значення речового доказу мобільний телефон та банківська картка.

Старшим слідчим ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003305 від 16.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

З метою збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди завданої злочином та забезпечення цивільного позову по справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_8 , яке, на підставі ухвали слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 18.10.2016 року, було вилучено 19.10.2016 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно слідчим пропущено строк на звернення до суду, передбачений положеннями ст.171 КПК України. Нормами чинного законодавства не передбачено його поновлення, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про поновлення строку звернення з клопотанням про арешт майна та вказує на поважність причин його поновлення з огляду на територіальну віддаленість Глобинського районного суду від м.Полтави та прийняття вказаним судом по суті рішення про залишення клопотання без розгляду у зв`язку зі зміною підслідності.

Окрім того, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого, оскільки слідчим суддею не взято до уваги те, що кошти та інші речі, вилучені в ході обшуку за місце проживання ОСОБА_8 , мають ознаки речових доказів та підлягають перевірці на предмет приналежності до вчинення як інкримінованих, так і інших епізодів злочинної діяльності, а майно обвинуваченого конфіскації у разі постановлення судом обвинувального вироку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора,який підтримав подану апеляційну скаргу із зазначених в ній мотивів, заперечення захисника ОСОБА_7 та володільця майна ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Пункт 1 частини 2 цієї статті зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення такого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею не дотримано.

З матеріалів наданих суду вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, судом першої інстанції не перевірялись. Досліджуючи доводи слідчого, слідчий суддя не врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні про арешт, розмір значної шкоди, що завдана кримінальними правопорушеннями та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до невірного висновку про відмову в задоволенні клопотання про арешт вказаного майна.

Так, відповідно до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 18.10.2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області та надано дозвіл на обшук в житлі та іншому володінні за місце проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , та у всіх підсобних та інших приміщеннях, що відносяться до вищевказаної квартири з метою відшукання та вилучення речей, інших знарядь та слідів злочину, що мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, які підтверджуватимуть факт вчинення кримінального правопорушення.

19.10.2016 року, вході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено кошти в сумі 48 900 грн. (купюрами номіналом 500 грн. в кількості 16 штук, купюрами номіналом 200 грн. в кількості 85 шт., купюрами номіналом 100 грн. в кількості 239 грн., банківську картку „Приватбанк № НОМЕР_1 , мобільний телефон „Nokia 2610 ІМЕІ: НОМЕР_2 ).

21.10.2016 року старший слідчий СУ ГУНП в Полтавській області звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку майна.

Ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 24.10.2016 року клопотання слідчого залишено без розгляду в зв`язку зі зміною підслідності у кримінальному провадженні, яку визначено за Відділенням №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області.

25.10.2016 року, старший слідчий СУ ГУНП в Полтавській області звернувся до Київського районного суду м.Полтави із аналогічним клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку з мотивуванням поважності пропуску строку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2016 року у задоволенні клопотання слідчого відмолено з мотивів відсутності механізму поновлення процесуальних строків.

Вказане свідчить про те, що обшук проведено 19.10.2016 року, а слідчим звернуто до суду з клопотання про арешт майна 21.10.2016 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.

Питання визначення підслідності у кримінальному провадженні на перебіг строку, щодо звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході проведеного обшуку, не впливає, що свідчить про поважність причин пропуску строку на звернення слідчого до суду.

Таким чином, під час розгляду клопотання суд допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області про накладення арешту на майно по суті не розглядав, не досліджував обставин провадження та не з`ясовував підстав накладення арешту на майно, а в задоволенні клопотання відмовив, з підстав відсутності механізму поновлення процесуальних строків, тому апеляційний суд позбавлений можливості розглянути провадження по суті, а матеріали провадження необхідно направити на новий судовий розгляд до Київського районного суду м.Полтави.

Під час судового розгляду суду першої інстанції належить розглянути матеріали з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону та взяти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Полтавської області.

Колегія суддів наголошує на тому, що ухвала Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2016 року за своїм змістом не відповідає вимогам ст.372 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Полтавської області - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали клопотання старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області про накладення арешту на майно ОСОБА_8 - направити на новий судовий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4