Єдиний унікальний № 500/7583/15-к
Провадження № 1-кп/500/221/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про доручення проведення судово-медичної експертизи
19 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002508, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перемишль Польща, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 29 вересня 2015 року, приблизно о 19:30 годині, знаходячись біля будинку ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, за допомогою металевої арматури наніс два удари в область голови. Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 впали на землю, далі ОСОБА_5 наніс ще один удар металевою арматурою ОСОБА_6 в область нижньої щелепи зліва, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травми обличчя у вигляді закритого одностороннього перелому нижньої щелепи зліва, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з наявністю забитої рани і садна тім`яної області, садна кистей, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 393 від 08.10.2015 р. відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, включивши в склад комісії лікаря-рентгенолога та лікаря-стоматолога, на вирішення якої поставити питання: 1) Чи мали місце у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які-небудь тілесні ушкодження на момент обстеження, тобто 01.10.2015 р.? 2) Якщо так, то яка їх кількість, характер, локалізація, послідовність, механізм та давність завдання? 3) Яка ступінь тяжкості кожного з тілесних ушкоджень, виявлених при обслідуванні у ОСОБА_6 .? 4) У результаті чого або чим були завдані виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 .? При цьому захисник послалася на те, що судово-медична експертиза потерпілого ОСОБА_6 № 393 від 08.10.2015 р. була проведена з порушенням п. п. 1.4.3., 1.4.5., 2.8., 3.2.3. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №254/790 (далі Інструкція), щодо невідповідності звання слідчого, зазначеного у постанові про призначення експертизи, званню слідчого, зазначеному у висновку експерта, а тому, на думку захисника, виникають сумніви відносно того документа, на підставі якого проведена експертиза, а також щодо надання медичних документів експерту для дослідження та щодо проведення експертизи за документами замість експертизи особи.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника, не навівши при цього жодного обгрунтування своїх заперечень, потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 залишили його вирішення на розсуд суду.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, розглянувши клопотання захисника та вислухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 393 від 08.10.2015 р., під час проведення експертизи досліджувалися, в тому числі, рентгенологічний знімок нижньої щелепи потерпілого, а також медична картка № 823 стоматологічного хворого, та вказана експертиза була проведена одноосібно судово-медичним експертом ОСОБА_8 без залучення спеціалістів в галузі рентгенології та стоматології. Захисник ОСОБА_4 , як було вище наведено, висловила сумніви у достовірності вказаної експертизи та просила доручити проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи із залученням лікаря-рентгенолога та лікаря-стоматолога.

Відповідно до принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого статтею 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 242, ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Таким чином, з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, враховуючи, що стороною захисту висловлені сумніви у достовірності висновку судово-медичної експертизи № 393 від 08.10.2015 р. та заявлене клопотання про проведення судово-медичної експертизи з метою обстоювання цієї правової позиції, враховуючи, що для з`ясування цих обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, суд дійшов висновку про необхідність доручити проведення судово-медичної експертизи експертам із залученням лікаря-рентгенолога та лікаря-стоматолога.

Разом з цим, суд не погоджується з посиланням захисника на порушення п. 3.2.3 Інструкції через невідповідність звання слідчого, зазначеного у постанові про призначення експертизи, званню слідчого, зазначеному у висновку експерта, а також про сумніви про відношення вказаного слідчого до даного кримінального провадження, оскільки згідно наведеного п. 3.2.3 Інструкції у вступній частині висновку експерта повинна бути зазначена назва документа, на підставі якого проводиться експертиза, що дотримано у висновку експерта № 393, оскільки у ньому зазначено, що експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , що відповідає даним постанови про призначення експертизи від 01.10.2015 р. Крім того, як вбачається з витягу з ЄРДР № 0002508, ОСОБА_9 є слідчим у даному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, на думку суду, описка у висновку судово-медичної експертизи щодо звання слідчого, який доручив проведення експертизи, не може свідчити про недійсність усього висновку експерта.

Також не знайшли свого підтвердження обставини проведення експертом замість експертизи особи експертизи за матеріалами провадження, на що посилається захисник у своєму клопотанні, оскільки з самого висновку експерта вбачається, що 01 жовтня 2015 року експертом був проведений огляд потерпілого ОСОБА_6 , результати якого відображені у самому висновку.

Що стосується посилання захисника на те, що експертом було здійснено збирання доказів, а саме медичних документів, які не були долучені до матеріалів кримінального провадження та не були надані слідчим, однак були досліджені експертом, то суд враховує те, що з постанови про призначення експертизи від 01.10.2015 р., а також з самого висновку експерта № 393 дійсно не вбачаються відомості про те, яким чином медична документація, яка була досліджена під час проведення експертизи, була отримана експертом. Однак, відсутність вказаних відомостей не свідчать про очевидну недопустимість висновку судово-медичної експертизи № 393 від 08.10.2015 р., а тому питання про його допустимість у силу вимог ч. 1 ст. 89 КПК України буде вирішене судом під час його оцінки в нарадчій кімнаті при ухвалення судового рішення.

Оцінюючи доводи захисника про необхідність визначення виду даної експертизи як комісійної та повторної, суд, виходить з того, що визначення такого виду в ухвалі суду про доручення проведення експертизи суперечить вимогам ч. 2 ст. 94 КПК України, згідно яким жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, визначення такого виду експертизи, як повторна чи комісійна, не передбачено КПК України.

Що стосується посилання захисника на п. 2.2. Інструкції, яка передбачає можливість призначення первинної, додаткової та повторної судово-медичної експертизи, то суд звертає увагу на таке.

Визначення таких видів експертизи, як додаткова чи повторна було передбачено ст.75 КПК 1960 р., що втратив чинність з набранням чинності КПК України. Враховуючи те, що з моменту затвердження Інструкції наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, до неї не було внесено жодної зміни, то суд дійшов висновку, що положення вказаної Інструкції базуються на нормах КПК 1960 р., що втратив чинність, та вони суперечить вимогам чинного КПК України.

Тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 9 КПК України, згідно яким закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу, при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу, суд дійшов висновку про те, що визначення судом такого виду експертизи, як повторна, суперечить вимогам чинного КПК України, а тому відповідні положення Інструкції не можуть бути застосовані судом.

Крім того, суд не погоджується зі стороною захисту щодо необхідгості доручення проведення експертизи Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України у м. Києві, оскільки така необхідність стороною захисту необґрунтована.

Так, захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що оскільки під час досудового розслідування судово-медична експертиза була проведена судово-медичним експертом КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», то проведення даної судово-медичної експертизи експертами тієї ж установи не викликає довіри.

Але, враховуючи положення ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», згідно яким судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження, тобто судові експерти є незалежними в своїй професійній діяльності і несуть персональну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді та невиконання інших обов`язків, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 в частині доручення проведення експертизи Головному бюро судово-медичної експертизи міністерства охорони здоров`я України в м. Києві є необґрунтованим, не заснованим на законі та спричинить до невиправданого затягування строків розгляду провадження.

Крім того, враховучи, що сторона захисту поставила під сумнів висновки, зроблені судово-медичним експертом ОСОБА_8 у висновку судово-медичної експертизи №393 від 08.10.2015 р., то, на думку суду, на вирішення експертів при проведенні експертизи за цією ухвалою також слід поставити запитання, яке було досліджено цим же експертом і у висновку №480 від 04.12.2015 р., а саме: Чи могли виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворитись за обставин, зазначених під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 згідно протоколу від 03.12.2015 р.? Чи відповідають обставини слідчого експерименту локалізації, характеру та механізму утворення виявлених тілесних ушкоджень?

Керуючись ст. ст. 242, 332, 370 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, задовольнити частково.

Доручити КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведення судово-медичної експертизи із залученням лікаря-рентгенолога та лікаря-стоматолога, на вирішення експертам поставити такі запитання:

1) Чим мали місце у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які-небудь тілесні ушкодження на момент обстеження, тобто 01.10.2015 р.?

2) Якщо так, то яка їх кількість, характер, локалізація, послідовність, механізм та давність завдання?

3) Яка ступінь тяжкості кожного з тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 .?

4) У результаті чого або чим були завдані виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 .?

5) Чи могли виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворитись за обставин, зазначених під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 згідно протоколу від 03.12.2015 р.? Чи відповідають обставини слідчого експерименту локалізації, характеру та механізму утворення виявлених тілесних ушкоджень?

В решті частини клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити.

Попередити експертів за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Для проведення експертизи надати експертам для ознайомлення матеріали даного кримінального провадження, а також первинну медичну документацію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме рентгенологічний знімок нижньої щелепи від 30.09.2016 р., медичну карту №823 стоматологічного хворого Ізмаїльської міської поліклініки, медичну карту амбулаторного хворого Ізмаїльської міської поліклініки та інші медичні документи.

Для надання експертам витребувати вказані медичні документи з медичних закладів м. Ізмаїл та у ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1