Справа № 363/4965/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1339/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 26.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Петрівці, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого охоронцем в ТОВ «ТЕКС», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахується з часу затримання ОСОБА_7 30.06.2014 року, з урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн. В частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн. В частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

29.06.2014 року, в період часу з 19 год. до 23 год. ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебували в торговій палатці поблизу магазину «Ярославна», що розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Грушевського, 6, де спільно розпивали спиртні напої та переглядали футбольний матч. Близько о 00.00 год. 30.06.2014 року ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_15 підійшли до вікна нічної торгівлі магазину «Ярославна» з метою придбання пива та продуктів харчування. Під час перебування в черзі, до ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , підійшов потерпілий ОСОБА_16 , який почав штовхати останніх для того щоб пройти до вікна магазину, у зв`язку із чим, останньому обвинуваченим було зроблено зауваження, в наслідок чого між ними виник словесний конфлікт та штовханина, яка в подальшому переросла у бійку, в ході якої вони почали наносити один одному удари руками по тулубу та голові. В ході бійки ОСОБА_7 схопив потерпілого ОСОБА_16 за верхній одяг та кинув на проїжджу частину вулиці біля магазину та продовжив бити його ногами по різним частинам тулубу та голові. В подальшому, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 розборонили бійку та ОСОБА_16 підвівшись з асфальтного покриття пішов в напрямку ринку по вул. Грушевського в м. Вишгороді.

В цей час, в ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_16 , які виникли в результаті словесного конфлікту та бійки з`явився умисел, спрямований на позбавлення життя останнього. З метою реалізації свого злочинного умислу, щодо вбивства ОСОБА_16 , 30.06.2014 року, близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, дістав з кишені штанів ніж та висловлюючи словесні погрози щодо заподіяння смерті ОСОБА_16 побіг за ним. Приблизно на відстані 10 метрів від магазину «Ярославна» ОСОБА_7 наздогнавши потерпілого ОСОБА_16 , з метою заподіяння смерті, наніс йому один удар ножем в область грудної клітини від якого потерпілий впав на дорожнє покриття. Після отриманого удару ножем, потерпілий підвівся на ноги та пішов по вул. Грушевського в напрямку місця свого проживання, однак в результаті колото-різаного поранення, на відстані 7 метрів від будинку АДРЕСА_2 впав на дорожнє покриття і помер.

Згідно висновку експерта №8/Д/ № 160тр.-2014 від 12.09.2014 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_16 настала від колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця і розвитком крововтрати. Смерть потерпілого настала близько 2-х годин до моменту огляду трупа на місці його виявлення.

При судово-токсикологічному обстеженні в крові трупа виявлений етиловий спирт в концентрації 3,65%, що при житті могло відповідати тяжкій формі алкогольного сп`яніння.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просять вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На думку апелянтів, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через очевидну несправедливість внаслідок суворості. Із врахуванням ступеня тяжкості, обставин даного злочину, його наслідків і даних про особу ОСОБА_7 , який вперше вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, суд мав обговорити питання про призначення ОСОБА_7 передбаченого законом менш суворого покарання.

Апелянти зазначають, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 не врахував, що бійка та всі інші події, що слідували за нею, сталися внаслідок неправомірних дій потерпілого, який спровокував конфлікт, сам розпочав бійку та в подальшому, не дивлячись на те, що його переконували піти, неодноразово повертався на місце конфлікту та продовжував чіплятися до оточуючих. Тому на їх думку, в мотивувальній частині вироку суд, серед обставин, що пом`якшують покарання, мав врахувати та зазначити таку обставину вчинення злочину - під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого та вирішувати питання про обрання міри покарання з урахуванням даної обставини.

На думку апелянтів, призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. 115 КК України буде справедливим, законним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду,

Обвинуваченого та його захисника, які свої апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити;

прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував та просив відмовити в їх задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №591 від 15.07.2014 року ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на будь-яке психічне захворювання не страждав, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння і за своїм психічним станом у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 , після вживання алкогольних напоїв на ґрунті виниклої сварки з потерпілим, яка переросла у бійку, ножем, який він приніс з собою, наздоганяючи потерпілого умисно завдав останньому удар в грудну клітину, що безпосередньо призвело до його смерті. Враховуючи те, що ОСОБА_7 , вчиняючи вказані дії, не міг не усвідомлювати їх небезпечні невідворотні наслідки, а отже оскільки діяв умисно, то бажав настання смерті потерпілого.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працював в ТОВ «Текс» контролером торгового залу, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю ОСОБА_17 , 1965 року народження, пом`якшуючу покарання обставину, а саме щире каяття, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також врахувавши думку потерпілої прийшов до вірного висновку, що відбування покарання ОСОБА_7 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянтів на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не було враховано того, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, а тому доводи викладенні в апеляціях обвинуваченого та його захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Також, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 30 червня 2014 року по 26 жовтня 2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4