Справа № 461/2933/16-к
Провадження № 1-кс/461/2170/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати дії слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 неправомірними, скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2015р. про відмову у визнанні його та його доньки потерпілими, та зобов`язати слідчого винести мотивовану постанову про визнання його та його доньки потерпілими у кримінальному провадженні №0002772 від 17.07.2014р., мотивуючи скаргу тим, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

ОСОБА_3 в судовому засіданні, скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Як видно із матеріалів скарги, постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2015 року відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0002772 від 17.07.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Як видно з оскаржуваної постанови, слідчий при винесенні такої обмежився лише тим, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України є матеріальним та необхідною ознакою об`єктивної сторони вказаного злочину є наявність причинного зв`язку між зловживанням владою або службовим становищем та істотною шкодою, а доказів спричинення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальної чи моральної шкоди внаслідок зловживання своїм службовим становищем посадової особи ЛНУ ім.І.Франка ОСОБА_6 не здобуто.
Однак, незважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 05.11.2015 року було скасовано постанову слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0002772 від 17.07.2014р., при повторому розгляді клопотання останніх про визнання їх потерпілими, слідчим не вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку та з`ясування питання завдання майнової або моральної шкоди. Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на будь-які докази, здобуті в ході досудового розслідування, які спростовують доводи скаржника. Не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_3 прямо вказує на спричинену йому матеріальну шкоду.
З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова винесена передчасно, оскільки обставини, наведені слідчим у оскаржуваній постанові не можна вважати очевидними і достатніми та слідчим при цьому не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, а тому дану постанову слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його та його доньки потерпілими та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої вручити заінтересованим особам в порядку та в строки визначені КПК України. Крім того, як видно з оскаржуваної постанови, слідчий фактично обмежився цитуванням ч.5 ст.55 КПК України, але не дотримався положень цієї норми Закону в частині винесення вмотивованої постанови.

Окремо суд вважає за необхідне відзначити, що в ході розгляду скарги встановлено, що на момент подачі клопотання ОСОБА_5 була неповнолітньою, а відтак ОСОБА_3 правомірно звертався до слідчого від її імені, оскільки являється її батьком.

Оскільки питання визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування належить виключно до компетенції слідчого, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тому слідчий суддя невправі зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою, тобто скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, а відтак, суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України. Таким чином, задоволення даної скарги в частині визнання бездіяльності протиправною буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України, а тому в цій частині скарга задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 17.11.2015 року про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002772 від 17.07.2014 року повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання винести мотивовану постанову, копію якої вручити заінтересованим особам в порядку та в строки визначені КПК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7