Провадження № 11-кп/792/682/16
Справа № 689/847/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
оператора
відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04.01.2015 року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_11 та захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду від 27 жовтня 2015 року,-
в с т а н о в и л а:
Вироком Ярмолинецького районного суду від 27 жовтня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хмельницького, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.55 КК України 1960 року,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Запобіжний захід йому не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави 1459,08 грн. судових витрат за проведення експертиз.
Цивільні позови прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, третя особа на стороні позивача Дунаєвецька центральна районна лікарня, а також в інтересах держави в особі Ярмолинецької районної ради, третя особа на стороні позивача Ярмолинецька центральна районна лікарня задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Дунаєвецької центральної районної лікарні витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, ОСОБА_12 , в розмірі 3134,24 грн. із зарахуванням коштів до місцевого бюджету (р/р9841 в ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, код 02004255).
Крім того, стягнуто на користь Ярмолинецької центральної районної лікарні витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину ОСОБА_13 , в розмірі 1693,32 грн. із зарахуванням коштів до місцевого бюджету (р/р4977 в ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, код 02004574).
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на його користь 873,45 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, усього 10873,45 грн.
Цивільний позов ОСОБА_14 задоволити частково та стягнуто з ОСОБА_9 на його користь 463,58 грн. майнової шкоди та 8000 грн. моральної шкоди, усього 8463,58 грн.
Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на його користь 5000 грн. моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь:
- ОСОБА_11 57409,90 грн. майнової шкоди та 146000 грн. моральної шкоди, - усього 203409,90 грн;
- ОСОБА_18 145000 грн. моральної шкоди;
- ОСОБА_16 96000 грн. моральної шкоди;
- ОСОБА_17 50000 грн. моральної шкоди.
В частині решти вимог у позові відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь:
- ОСОБА_11 14616 грн. страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а також 4000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, усього 18616 грн;
- ОСОБА_18 5000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, та по 1218 грн. щомісячно протягом 36 календарних місяців з дати набрання вироком законної сили страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника;
- ОСОБА_16 4000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди.
В частині решти вимог у позові відмовлено.
Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду ОСОБА_9 періодично на прохання ОСОБА_19 , в якості водія, доставляв ковбасні вироби останнього транспортним засобом ОСОБА_19 . Трудові відносини між сторонами чи цивільно-правові договори не оформлялись.
04 січня 2015 року за вказівкою ОСОБА_19 . ОСОБА_9 разом із ОСОБА_20 перевозили ковбасні вироби з м. Дунаївці у м. Хмельницький належним ОСОБА_19 транспортним засобом «Mercedes-Benz 313CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 . Близько 17 год. на автодорозі Н-03 «Житомир- Чернівці», на 219 км + 720 м., в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області ОСОБА_9 проігнорував вимоги дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» зона дії 6 км., 1.13 «Слизька дорога» зона дії 5 км., 1.39 «Інша небезпека (аварійно-небезпечна ділянка)», в порушення вимог п. п. 1.2.; 1.3.; ч. 1 п. 1.5.; п. 2.3. «б»; 11.3.; 12.1.; 12.2. Правил дорожнього руху України, в умовах недостатньої видимості у темну пору доби в зимовий період, під час ожеледиці, не обравши в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки і завантаженість транспортного засобу, не справився з керуванням транспортним засобом і допустив занос автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки «Skoda Super B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_21 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення, помер у реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , кожний, отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , кожний, отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В своїй апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок місцевого суду змінити в частині призначення покарання та звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, а також зменшити розмір стягнутої на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_16 моральної шкоди до 50000 грн. кожній.
Зазначає, що на його думку судом належним чином не було враховано, що ОСОБА_9 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, який вчинив з необережності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, намагався добровільно відшкодувати матеріальну шкоду в межах матеріальних можливостей.
Просить врахувати, що дорожньо-транспортна пригода сталася в основному через складні погодні умови та наявність на автошляху неприбраного льоду і снігу.
Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , суд належним чином не врахував положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, а саме вимоги розумності та справедливості.
Також, суд неправомірно стягнув з ОСОБА_22 50000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_17 , який є рідним братом загиблого ОСОБА_13 та не проживав з останнім однією сім`єю, чим порушив ч. 2 ст. 1168 ЦК України.
В поданій апеляційній скарзі та змін до неї, потерпіла ОСОБА_11 просить вирок суду в частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку зі смертю годувальника змінити і стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_11 до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 :
- матеріальну шкоду у зв`язку із смертю годувальника за три роки (період з 04.01.2015 року по 04.01.2018 року) у розмірі, що складає 73080 грн.;
-матеріальну шкоду у зв`язку із смертю годувальника з 04.01.2018 року до 04.02.2019 року у розмірі 2 030 грн.;
-матеріальну шкоду у зв`язку із смертю годувальника з 04.02.2019 року до 04.03.2019 року частково у розмірі 530 грн.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 :
-з 04.01.2018 року до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 , щомісячно, матеріальну шкоду у зв`язку із смертю годувальника з 04.02.2019 року до 04.03.2019 року частково у розмірі 1500 грн.;
-з 04.04.2019 року до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 , щомісячно, матеріальну шкоду у зв`язку із смертю годувальника у розмірі 2300 грн.
Вважає, що вирок є незаконним, необґрунтованим. Вказує, що на утриманні померлого перебувала їх спільна малолітня донька ОСОБА_18 , 2006 року народження.
Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення коштів із ОСОБА_9 у зв`язку із тим, що її чоловік на момент смерті не мав офіційного доходу. Оскільки ОСОБА_13 був фізичною особою - підприємцем розрахунок його середньомісячного заробітку (доходу) проводиться згідно поданого ним звіту суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2014 рік, тобто за останніх дванадцять календарних місяця роботи. Страховий поліс є формою страхування цивільно-правової відповідальності заподіюваної шкоди. Вважає, якщо суд першої інстанції прийшов до висновків про необхідність стягнення заподіяної шкоди із страхової компанії, то він мав би стягнути її і з ОСОБА_9 поза межами страхової суми.
Стверджує, що на її користь до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 підлягає стягненню матеріальна шкода у зв`язку із смертю годувальника.
Крім цього вказує, що судом першої інстанції було помилково обраховано розмір заподіяної шкоди у зв`язку із смертю годувальника, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1202 ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов`язана щомісячно відшкодувати страхове відшкодування у сумі 2030 грн., на користь ОСОБА_11 в інтересах малолітньої доньки до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 , але в межах страхової суми до 100000 грн.
У зв`язку з тим, що вона понесла матеріальні витрати пов`язані із лікуванням, похованням та спорудженням надгробного пам`ятника, що ставить її в скрутне матеріальне становище, просить суд стягнути страхове відшкодування із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» одноразово, але не більше ніж за три роки наперед, на користь ОСОБА_11 до настання повноліття малолітньої ОСОБА_18 матеріальну допомогу у зв`язку із смертю годувальника її батька ОСОБА_13 в межах страхової суми 100 000 грн., у розмірі, що складає:
-73080 грн. щомісячне страхове відшкодування 2030 грн. (за період з 04 січня 2015 року по 04 січня 2018 року);
-із 04 січня 2018 року до 04 березня 2019 року в межах страхової суми.
В подальшому із 04 березня 2019 року до досягнення донькою померлого ОСОБА_18 повноліття стягнути щомісячно з ОСОБА_9 заподіяну шкоду в розмірі 2030 грн.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги захисника, пояснення представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги потерпілої, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку в частині призначення покарання, а в частині цивільного позову покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених злочинних дій відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними доказами яким суд дав вірну кримінально правову оцінку і ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
Покарання призначене ОСОБА_9 відвідає загальним засадам, передбаченим ст. 65 КК України і за своїм характером та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При цьому судом були враховані пом`якшуючі обставини, в тому числі і ті на які захисник посилається в своїй апеляційній скарзі, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та обставини, за яких було вчинене ДТП, а саме складні погодні та дорожні умови. І обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому у санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Враховуючи, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , а потерпілі: ОСОБА_20 та ОСОБА_12 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження: ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Що стосується заявленої захисником ОСОБА_10 вимоги про необхідність зменшення відшкодування моральної шкоди, то виходячи з характеру та глибини моральних страждань, перенесених потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_16 від втрат, відповідно, чоловіка і сина, засад розумності, виваженості та справедливості, вона є необгрунтованою.
На думку колегії суддів визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , відповідно, 146 000 грн. та 96 000 грн., є достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди і підстав для його зменшення не вбачається.
Доводи захисника в апеляційній скарзі на неправомірність стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_17 , який є рідним братом загиблого ОСОБА_13 , 50 000 грн. моральної шкоди заслуговують на увагу.
В ч.2 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_17 є рідним братом загиблого ОСОБА_13 і з останнім однією сім`єю не проживав.
За таких обставин місцевий суд безпідставно стягнув з обвинуваченого на користь ОСОБА_17 50 000 грн. моральної шкоди.
Як вбачається з апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 та у змінах до неї, остання просить змінити вирок лише у частині стягнення матеріальної шкоди у зв`язку із смертю годувальника.
Доводи апеляційної скарги на необхідність присудження на користь неповнолітньої ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею 18-річного віку, перевірені колегією суддів і визнані такими, що не відповідають законодавству.
Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Така шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, така шкода підлягає стягненню з володільця джерела підвищеної небезпеки у розмірі, обчисленому виходячи з ч. 2 ст. 1200 ЦК України - у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Таким чином, норми ч. ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України обумовлюють право відповідної особи на відшкодування вказаної шкоди у тому разі, коли ними отримувалось утримання від особи, що згодом померла. Розмір такої шкоди обумовлюється розміром частки, яка припадала на такого утриманця.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_13 з квітня 2014 р. припинив підприємницьку діяльність і з того часу ніде не працював. В суді апеляційної інстанції цей висновок не спростовувався. Таким чином, частка середньомісячного заробітку (доходу), яка б припадала на неповнолітню ОСОБА_18 дорівнює нулю не залежно від встановленого п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України періоду.
У той же час, у відносинах лише із страховиком, п. 27.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює інший порядок визначення мінімального розміру страхового відшкодування, а саме, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи визначений вище розмір частки середньомісячного заробітку (доходу), який би припадав на неповнолітню ОСОБА_18 , що є нижчим від розміру, вказаного в п. 27.2. зазначеного закону, присудженню на її користь підлягає визначений цією нормою мінімальний розмір - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.
Такий висновок підтверджується роз`ясненнями даними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відповідно до якого непрацездатним особам, які знаходились на утриманні померлого і мають право на відшкодування у зв`язку з його смертю, відшкодування визначається у розмірі середньомісячного заробітку померлого (при одночасній смерті годувальників, які разом їх утримували, - в розмірі загальної суми заробітку померлих) за відрахуванням частки, що припадала на нього самого і працездатних осіб, які знаходились на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. У такому ж порядку визначається розмір страхових виплат із цієї підстави, і в разі смерті потерпілого, який сам одержував зазначені виплати й не працював, розмір страхових виплат утриманцям визначається із суми таких виплат померлому та його пенсії, тобто розмір страхового відшкодування визначається виходячи з розміру частки середньомісячного заробітку.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року справа №6-2808цс15, зазначені особи як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Крім того, суб`єкти, визначені в пунктах 1 - 5 частини першої статті 1200 ЦК України, мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі, обчислюваному виходячи з середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначене свідчить, що вимога до винуватої особи і страховика є різними за підставами виникнення, розмірами виникнення, розмірами, умовами. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок, що і було встановлено під час розгляду матеріалів кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , у своїх та малолітньої дочки ОСОБА_24 інтересах, про стягнення матеріальної шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, вирішено відповідно до вимог ст.ст. 1197, 1200, 1202 ЦК України, а також «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року та практики Верховного Суду України і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з відповідним детальним розрахунком сум, наведених у вироку суду, які підлягають стягненню.
За таких обставин апеляційна скарга потерпілої про зміну вироку суду в частині задоволення цивільного позову щодо матеріальної шкоди у зв`язку із смертю годувальника задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, колегія суддів керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задоволити частково.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 - залишити без задоволення.
Вирок Ярмолинецького районного суду від 27 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_9 в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_17 50 000 грн. моральної шкоди скасувати.
Відмовити ОСОБА_17 в задоволенні цивільного позову про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_9 50 000 грн. моральної шкоди.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30 серпня 2016 року до 24 жовтня 2016 року, включно.
В решті цей же вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2