У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 08.04.2016р. на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою по кримінальному провадженні № 0000008 від 22.10.2013р., -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 08.04.2016р. про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженні № 0000008 від 22.10.2013р.

В скарзі ОСОБА_3 зазначено, що вищевказана постанова є незаконною, необґрунтованою та передчасною, а тому підлягає скасуванню, оскільки винесена з грубими порушеннями ст.ст.55-56 КПК України, у зв`язку з чим просить її скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги, вказані у своїй скарзі, підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Слідчий, який був повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не зявився про причини своєї неявки не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000008 від 22.10.2013р., приходжу до висновку, що скарга на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 22.10.2013р розпочате за ч.3 ст. 364 КК України, на підставі відомостей викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, щодо перевищення свого службового становища під час адміністративного арешту ОСОБА_3 , 31.03.2010р. та 21.06.2010р. працівниками Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області.

08.04.2016р., постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_4 було відмовлено у визнані ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000008.

Приймаючи вказане рішення слідчий виходив з того, що досудовим розслідуванням достовірно не встановлено, що ОСОБА_3 завдана моральна, фізична чи майнова шкода.

З таким висновком слідчого погодитись не можна, адже він ґрунтується на неправильному розумінні вимог кримінального процесуального закону та, у будь якому разі, є передчасним під час здійснення кримінального провадження за такими фактичними обставинами та попередньою кваліфікацією.

Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається з тексту рішення слідчого, очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоди в розумінні ч.1 ст. 55 КПК України досудовим розслідуванням встановлено не було. Між тим, фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про те, що висновок про наявність чи відсутність шкоди завданої ОСОБА_3 , в тому числі і моральної, безпосередньо залежить від встановлення інших ознак кримінального правопорушення в діянні відповідних осіб.

Наявність чи відсутність в діях особи ознак кримінального правопорушення є обставиною яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, при цьому доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим кодексом.

При цьому, частиною третьою вказаної статті передбачені конкретні шляхи за допомогою яких потерпілий може приймати участь у збиранні доказів

Отже встановлення обставин про які йдеться є метою розслідування, яка спрямована на здійснення завдань кримінального провадження і потерпілий має право безпосередньо приймати участь в цьому процесі і той факт, що на даний час наявність таких обставин достовірно не встановлена, аж ніяк не може слугувати підставою для відмови у визнанні потерпілим.

Таким чином у слідчого судді наявні усі підстави для задоволення поданої скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.303, 306-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в визнанні його потерпілим - задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 08.04.2016р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000008 від 22.10.2013р. скасувати.

Зобов`язати слідчого, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження, визнати ОСОБА_3 потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000008 від 22.10.2013р та надати останній пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:
02.11.2016