Справа № 463/4429/16-к
Провадження № 1-кс/463/771/16
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
26 вересня 2016 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :
слідчий СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за № 0003274 від 24.09.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 23 вересня 2016 близько 10 год. 30 хв. за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму пластикового вікна кімнати, проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 , залишивши ОСОБА_7 на вулиці біля вікна, з метою убезпечення від викриття сторонніми особами, звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , а саме: ювелірні вироби масою близько 14 грам та планшет марки «Аррle Аіr2». Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 15000,0 гривень. Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їхню думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є тяжким, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до шести років, підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, неодружений, не працює, не має постійного місця проживання. Наведене свідчить, що підозрюваний ОСОБА_6 може продовжувати злочинну діяльність, впливати на потерпілу та свідків, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, проживає разом з батьками, свою вину визнає повністю, просять врахувати стан здоров`я підозрюваного, який потребує медичного лікування, останній не має наміру впливати на потерпілу і свідків, не буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, а також, те, що слідчим не наведено передбачених ст.177 КПК України ризиків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 23.09.2016 року, протоколом огляду місця події від 23.09.2016 року, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 24.09.2016 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 24.09.2016 року.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп.56 та 59 з подальшими посиланнями).

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що слідчий та прокурор не навів переконливих доказів того, що лише внаслідок того, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, неодружений, не працює, може впливати на потерпілу та свідків, а тому потребує застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, встановлено, що підозрюваний належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки в ході досудового розслідування, не ухиляється на виклики слідчого, має постійне місце проживання, потребує медичного лікування.

Частина 3 ст.176 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Однак, беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, дії ОСОБА_6 носять систематичний характер, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, за місцем його фактичного проживання.

Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, -

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самбір Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судженого (згідно ст.89 КК України), проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем його фактичного проживання Львівська область, Старосамбірський район, с.Надиби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с.Надиби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування з підозрюваним, потерпілою, свідками по даному кримінальному провадженні за винятком необхідності викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 26 листопада 2016 року.

Ухвалу передати в Старосамбірський ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1