Справа № 152/821/16-к
Провадження1-кп/152/61/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02.04.2016 року за № 0000117 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Садковецькою сільською радою Шаргородського району Вінницької області 05.05.2016 року та постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2016 року, підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань 03 березня 2016 року біля 19 години прийшли на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, підійшли до льоху, вирвали з дверного отвору льоху металеву варцабу виготовлену із швелера загальною довжиною 5,82 м., вартістю одного метра швелера 118 гривень на загальну суму 686,46 грн, заховали у бур`янах неподалік домогосподарства ОСОБА_5 , а в подальшому здали на металобрухт за 100 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 03 березня 2016 року біля 16 години, разом з його співмешканкою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , домовившись заздалегідь про крадіжку металевого варцабу з домогосподарства ОСОБА_5 , прийшли на територію подвір`я, де переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, підійшли до льоху, вирвали металеву варцабу виготовлену із швелера, перенесли її у бур`яни неподалік домогосподарства ОСОБА_5 , а в подальшому здали на металобрухт за 100 гривень, які використали для власних потреб.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 у суда немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, розкаявся у скроєному, шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням потерпілому відшкодував повністю. Ці обставини суд, відповідно до ст.66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, думки потерпілого ОСОБА_5 , ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст.ст. 75, 76 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Речовий доказ по даному кримінальному провадженню металева рама розміром 127 х 164 см виготовлена із швелера розміром 10 х 5 см., згідно з положеннями ст. 100 КПК України, підлягає залишенню у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення. На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки протягом встановленого судом іспитового строку в один рік не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речовий доказ металеву раму розміром 127 х 164 см, виготовлену із швелера розміром 10 х 5 см. залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1