ун. № 759/2524/16-к
пр. № 1-кп/759/277/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Святошинський районний суд міста Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000943 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого оператором в ПП «Арт-пластик», проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 ,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 27 січня 2016 року, приблизно в 20.45 годин, знаходячись по пр-ту Л. Курбаса, 6-г в м. Києві, побачив свого знайомого ОСОБА_5 , який знаходився з наглядно знайомою йому ОСОБА_6 , підійшовши до яких, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон щоб зателефонувати. ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон та останній, здійснивши дзвінок, повернув мобільний телефон. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прослідували до будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого у останнього, з кишені куртки випав на землю мобільний телефон. Побачивши це, ОСОБА_3 вирішив заволодіти чужим майном, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 приблизно в 21.00 годин, знаходячись по пр-ту Л. Курбаса, 2/13 в м. Києві, підійшов до ОСОБА_6 , яка підняла вказаний мобільний телефон, тримаючи його в правій руці та, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, відкрито викрав, вирвавши з руки ОСОБА_6 , мобільний телефон «Нокіа», який належить ОСОБА_5 , вартість 855 гривень, в корпусі якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», ціною 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 49 гривень, сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», ціною 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 5 гривень, а також карта пам`яті, об`ємом 4 Гб, вартістю 300 гривень.

З викраденим у ОСОБА_5 чужим майном ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину втік, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1229 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 виним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та показав, що 27 січня 2016 року, приблизно в 20.45 годин, він знаходячись біля будинку № 6-г по пр-ту Л. Курбаса в м. Києві, зустрів свого знайомого ОСОБА_5 з яким була наглядно йому знайома ОСОБА_6 . Підійшовши до них, він попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон, щоб зателефонувати. ОСОБА_5 надав йому телефон, який він після дзвінка повернув останньому. Після чого, він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішов до будинку № 2/13 по пр-ту Л. Курбаса в м. Києві, де між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого, з кишені куртки останнього на землю випав мобільний телефон, який ОСОБА_6 підняла, утримуючи в правій руці та, який він вирішив викрасти, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення. Підійшовши до ОСОБА_6 він, вирвав з руки останньої мобільний телефон, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС», на рахунку якої було 49 гривень, сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», на рахунку якої було 5 гривень, а також карта пам`яті, об`ємом 4 Гб, після чого з місця вчинення злочину пішов.

Викрадений у потерпілого мобільний телефон він заклав до ломбарду, але в подальшому його викупив та повернув потерпілому.

У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини, судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, й кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 186 КК України є правильною, оскільки він відкрито викрав чуже майно.
Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості проти власності, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на час скоєння кримінального правопорушення суспільно корисною працею зайнятий не був, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, його відношення до скоєного, думку потерпілого щодо призначення міри покарання обвинуваченому, який просив пом`якшити покарання обвинуваченому, що викрадене майно потерпілому повернуто, тяжких наслідків від скоєного не настало, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено, обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без відбування покарання.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов`язки.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Нокіа» модель 225 DC на дві сім-картки - залишити потерпілому ОСОБА_5 , товарний чек з ломбарду «Найкращий» за № 30465 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000943.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: