Справа № 569/5017/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, працюючого інспектором дільничний офіцерів поліції Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції у Рівненській області

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Рівненського MB УМВС України в Рівненській області, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади, та згідно ст. 2 ч. 1 п. 1 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» являючись працівником правоохоронного органу, який відповідно до вимог ст. 19 ч. 2 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 29.10.2014 року в місті Рівне поблизу приміщення кафе «Адоней», розташованого по вул. Гагаріна, 39, діючи групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - дільничними інспекторами міліції ВДІМ Рівненського MB УМВСУ в Рівненській області, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, супроводжуючи їх насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, а саме - безпідставно (за відсутності умов, передбачених ст. 13 ч. 1 Закону України «Про міліцію», які дозволяють працівникам міліції застосовувати заходи фізичного впливу лише в особливих випадках - для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків, і лише з особливим порядком проведення, передбаченим ст. 12 ч. 2 вказаного Закону, - після попередження про намір використати силу застосував до ОСОБА_9 заходи фізичного впливу.

Так, 29.10.2014 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_6 з метою невідкладного доставления ОСОБА_9 до приміщення Рівненського MB УМВС України в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вул. Пушкіна, 4, до слідчого ОСОБА_10 для участі в проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні № 0005121, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_9 поблизу центрального входу до кафе «Адоней» та висловив йому вимогу про негайну явку до слідчого в його супроводі, тобто здійснив виклик ОСОБА_9 в порядку, що не передбачений чинним Кримінальним процесуальним кодексом України або нормами інших нормативних актів. ОСОБА_9 від виконання вказаної вимоги відмовився та повідомив про згоду прибути до слідчого після отримання повістки в установленому законом порядку.

Після правомірної відмови ОСОБА_9 від негайної явки до слідчого, орієнтовно о 14 год. 23 хв., діючи групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на прохання ОСОБА_6 прибули для допомоги йому, маючи з ними спільний умисел на примусове доставления ОСОБА_9 всупереч його волі до приміщення Рівненського MB УМВСУ в Рівненській області для участі в проведенні слідчих дій, після того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стали за відсутності будь-яких підстав, умов та об`єктивної доцільності вчиняти насильницькі дії до ОСОБА_11 , завдаючи йому удари в різні частини тіла та намагаючись застосувати до нього спеціальний засіб - наручники, ОСОБА_6 , явно виходячи за межі наданих йому повноважень, достовірно усвідомлюючи відсутність жодних фактичних та правових підстав для застосування заходів фізичного впливу та спеціальних засобів до ОСОБА_11 , в тому числі, відсутність ухвали слідчого судді про здійснення його приводу, застосував до нього заходи фізичного впливу у вигляді захоплення та сильного здушення шиї ОСОБА_9 (захоплення шиї плечем і передпліччям ззаду в ліктьовий згин правої руки), що є насильством та заподіяло йому сильний фізичний біль і образу.

Відразу після цього, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спрямованим на примусове доставления ОСОБА_9 до приміщення Рівненського MB УМВСУ в Рівненській області всупереч його волі, ОСОБА_6 , безпідставно застосовуючи фізичну силу утримуючи шию ОСОБА_9 в захваті та здушуючи її з метою подолання правомірного опору останнього, поза його волею примусово супроводив ОСОБА_9 на відстань біля 7 метрів в напрямку до перехрестя з вулицею Грушевського до автомобіля, яким ОСОБА_9 вказані працівники міліції мали намір доставити до слідчого.

Після цього, орієнтовно о 14 год. 24 хв., діючи єдиним умислом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зі спільною протиправною метою примусово помістити ОСОБА_9 до салону автомобіля та всупереч його волі доставити до приміщення Рівненського MB УМВСУ в Рівненській області, ОСОБА_6 з метою подолання правомірного опору ОСОБА_9 продовжував за відсутності жодних підстав застосовувати насильство у вигляді захоплення та здушення шиї ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи положення ОСОБА_11 , який внаслідок цих неправомірних дій ОСОБА_6 перебував у стані, що погіршував його можливості для захисту своїх законних інтересів, продовжували безпідставно застосовувати до нього насильство у вигляді заламування рук ОСОБА_9 за спину та завдання йому ударів.

Вказані насильницькі дії ОСОБА_12 заподіяли ОСОБА_9 сильний фізичний біль, часткову втрату свідомості та є образливими для особистої гідності потерпілого.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України, як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене групою осіб.

Пред`явлене обвинувачення ґрунтується на показах потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновках експертиз, протоколі огляду, протоколі впізнання.

Але, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 дав показання, що 29.10.2014 року він знаходився в кафе «Адоней» з ОСОБА_9 . До ОСОБА_9 зателефонував працівник міліції ОСОБА_6 . Він вийшов на вулицю і там спостерігав наступну картину, працівники міліції били ОСОБА_9 , його також вдарили працівники міліції та здійснили постріл з травматичного пістолета та прострілили штани. Два працівники міліції били ОСОБА_9 , а він намагався їх заспокоїти. Хто з працівників міліції здійснив постріл він не бачив. Під час бійки йому порвали штани вартістю 500-600 гривень. ОСОБА_6 відносно нього жодних неправомірних дій не вчиняв. До ОСОБА_6 він жодних претензій морального та матеріального характеру не має.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 дав показання, що до нього подзвонила мати та повідомила, що додому приходили працівники міліції і дала номер телефону одного з них. Через деякий час він зателефонував до працівника міліції ОСОБА_16 та домовився про зустріч біля кафе «Адоней». 29.10.2014 року вони зустрілись біля кафе «Адоней», він перебував у нетверезому стані, оскільки в кафе «Адоней» з друзями вживав алкоголь. Під час розмови ОСОБА_6 повідомив його, що він негайно має їхати в до слідчого в Рівненський МВ УМВС України на АДРЕСА_2 для дачі пояснень. На дану пропозицію він відмовився добровільно їхати. ОСОБА_6 зателефонував до когось і через деякий час підійшли ще два працівники міліції. Працівник міліції на прізвище ОСОБА_17 спробував надіти на нього наручники, він відмовився це робити, тоді вони почати його бити та душити, тим часом ішов його товариш ОСОБА_15 , який покликав друзів з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », потім почалась шарпанина між його друзями та працівниками міліції.

Працівник міліції ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів, один раз коліном в живіт. ОСОБА_6 тримав його за шию. Під час конфлікту ОСОБА_6 жодних документів крім посвідчення працівника міліції не пред`являв. Претензій майнового характеру до ОСОБА_6 не має.

Аналізуючи покази потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , суд вважає їх правдивими та послідовними. З показів ОСОБА_13 судом встановлено, що ОСОБА_6 жодних неправомірних дій по відношенню до нього не вчиняв, претензій майнового та морального характеру він до ОСОБА_6 немає.

ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_6 його тільки тримав за шию. Претензій майнового характеру до ОСОБА_6 він не має.

Допитаний судом свідок ОСОБА_15 дав показання, що 29.10.2014 року проходив біля кафе «Адоней», побачив, що трьох працівників міліції пробували затримати його товариша ОСОБА_9 , між ними відбувалась шарпанина, під час якої працівники міліції били ОСОБА_9 він зробив зауваження, від працівників міліції на його адресу почув погрози. ОСОБА_9 попросив його покликати друзів з якими він відпочивав в кафе «Адоней». Друзі вийшли з кафе «Адоней» та спробували забрати ОСОБА_9 від працівників міліції, потім почув постріл, який зробив працівник міліції, що був без форми.

Допитаний судом свідок ОСОБА_18 дав показання, що він, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 відпочивали разом в кафе «Адоней» де обідали. ОСОБА_9 вийшов на вулицю, через деякий час вони почули, що його б`ють, вони вибігли на вулицю, щоб його захистити, почалась штовханина. ОСОБА_8 дістав пістолет та цілився в його сторону, він його попередив, що їх знімають камери і він заховав пістолет. Потім приїхали ще більше працівників міліції, які їх забрали в міський відділ для дачі пояснень. Вся подія відбувалась 2-3 хвилини не довше. Він бачив як ОСОБА_6 душив ОСОБА_9 .

З показів свідків ОСОБА_15 . ОСОБА_18 судом встановлено, що 29.10.2014 року біля кафе «Адоней» між працівниками міліції та відвідувачами кафе «Адоней» відбувався конфлікт, який супроводжувався шарпаниною та штовханиною. Працівники міліції намагалися затримати ОСОБА_9 , який вів себе агресивно, а його друзі пробували їм завадити. Працівників міліції було трьох, друзів ОСОБА_9 , які намагалися захистити його було не менше чотирьох.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисного вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинені групою осіб не визнав. Дав показання, що в період часу коли відбулись дані події він працював дільничним інспектором міліції відділу дільничних інспекторів міліції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області.

На передодні 29.10.2014 року йому повідомили, що начальнику Рівненського МВ УМВС України надійшло письмове доручення слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України лейтенанта міліції ОСОБА_10 про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України. Дорученням було зобов`язано працівників КВР Рівненського МВ УМВС України встановити місце проживання ОСОБА_9 та доставити його до слідчого ОСОБА_10 для проведення слідчих дій.

Виконання даного доручення було покладено на нього. Виконуючи дане доручення він зустрівся з мамою ОСОБА_9 , яка повідомила номер телефону ОСОБА_21 . Зізвонившись з ним домовився про зустріч 29.10.2014 року біля кафе «Адоней». Підійшовши на місце зустрічі по телефону викликав ОСОБА_9 , під час спілкування повідомив його про необхідність з`явлення до слідчого ОСОБА_10 . ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав нервувати. Він зробив йому зауваження та по телефону викликав працівників міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Коли прийшли працівники міліції ОСОБА_9 побачивши, що один працівник міліції перебуває у форменому одязі почав пручатись та спробував втекти, почалась шарпанина, хтось покликав з кафе «Адоней» друзів ОСОБА_9 , які вели себе агресивно, конфлікт міг вийти з під контролю. Під час конфлікту він жодних неправомірних дій по відношенню ОСОБА_13 не вчиняв, щоб заспокоїти ОСОБА_9 тримав його за шию. Під час шарпанини хтось його штовхнув і він впав на землю. Попередньої домовленості між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на затримання ОСОБА_9 не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дав показання, що 29.10.2014 року він з своїм другом ОСОБА_23 вирішили піти в кафе «Адоней», щоб випити пива. Коли вони підходили до кафе побачили, що з кафе вийшов чоловік з розбитим обличчям. ОСОБА_23 сказав, що в кафе напевне бійка і їм стало цікаво, що відбувається в середині, вони зайшли в середину. Зайшовши в середину сіли за столик та замовили пиво. Через деякий час молоді люди, які сиділи за сусіднім столом вибігли на вулицю і там почалась штовханина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав показання, що в кінці жовтня він з товаришем зустрівся біля автовокзалу, під час розмови з ним домовились піти випити пива в кафе «Адоней». На вході в кафе «Адоней» на зустріч вийшов невідомий з розбитим обличчям. Невідомий був одітий в спортивний костюм, йому було приблизно 30 років.

Показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 підтверджено, що ОСОБА_9 , ще до конфлікту з працівниками міліції мав тілесні ушкодження.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду від 24 березня 2015 року (а. с. 61-70) та переглянутого в судовому засіданні речового доказу, копії оптичного диску, вилученого 15.01.2015 року у ОСОБА_25 із відеозаписом за 29.10.2014 року, судом встановлено, що 29.10.2014 року на вході в кафе «Адоней» відбувалась шарпанина між працівниками міліції та відвідувачами кафе «Адоней» в ході якої ОСОБА_6 з працівниками міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пробували заспокоїти ОСОБА_9 , який пручався та спробував втекти. Під час конфлікту ОСОБА_6 тримав ОСОБА_9 за шию. По відношенню до ОСОБА_13 , він жодних неправомірних дій не вчиняв.

Даними доказами зафіксовано факт штовханини, яка відбувалась біля входу в кафе «Адоней» між працівниками міліції та відвідувачами кафе.

З диспозиції ч. 1 ст. 365 КК України вбачається, що перевищенням влади або службових повноважень, є умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Відповідальність за ч. 2 ст. 365 КК України наступає за перевищення влади або службових повноважень, якщо воно супроводжувалося насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

При цьому, фактичне настання саме істотної шкоди необхідне для визнання кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закінченим, адже склад його за своєю конструкцією є матеріальним.

Сторона обвинувачення, обґрунтовуючи можливість кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України, не вказує на завдання обвинуваченим істотної шкоди для потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . В обвинувальному акті тільки вказується на те, що насильницькі дії ОСОБА_12 заподіяли ОСОБА_9 сильний фізичний біль, часткову втрату свідомості та є образливими для особистої гідності потерпілого.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_6 жодних неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_13 не вчиняв, ОСОБА_9 тільки тримав за шию, претензій майнового та морального характеру потерпілі до ОСОБА_6 не мають.

Законодавець визначив, що перевищення влади або службових повноважень, є злочином з матеріальним складом, звідки випливає, що для визнання його закінченим, обов`язковим є настання суспільно небезпечних наслідків від злочинного діяння службової особи.

Цими наслідками, відповідно до статті 365 КК України, визнається істотна шкода охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. Разом з тим, кримінальний закон не визначає конкретних випадків, за яких шкода в нематеріальному вираженні має визнаватись істотною.

Таким чином, визначення "істотності" шкоди покладено зокрема на органи досудового розслідування.

Серед обставин, які підлягають доказуванню, п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначає вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Істотна шкода інкримінуються обвинуваченому лише за наявності причинного зв`язку між злочинним діянням та настанням зазначених наслідків, що обвинуваченням теж повинно бути доведено.

Відповідно до змісту п. 3 примітки до ст. 364 КК України (в редакції від 13.05.2014 року) істотною шкодою, якщо вона полягає у завданні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З вищенаведеного вбачається, що органом досудового розслідування при пред`явленні ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України не зазначено, який розмір шкоди неправомірними діями ОСОБА_6 нанесений для потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Не вказано, яка саме шкода є істотною для потерпілих і в чому вона полягає.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України" № 1261-VII від 13 травня 2014 року змінено п. 3 Примітки до ст. 364 КК України, а саме: " Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян" замість "Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 якщо вона полягає у завданні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян".

За таких обставин, з прийняттям вказаного закону, шкода, завдана діями, передбаченими, у тому числі ч. 2 ст. 365 КК України, має носити виключно матеріальний характер, а саме в сто і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів.

Таким чином, ст. 365 КК України передбачає виключно майнову шкоду від кримінального правопорушення, що органами досудового розслідування доведено не було. Зазначені обставини у їх сукупності виключають можливість притягнення до відповідальності ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України через відсутність ознак складу даного злочину в діях ОСОБА_6 .

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що суду не надано доказів, що внаслідок перевищення ОСОБА_6 своїх службових повноважень, охоронюваним законом правам, інтересам потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , заподіяно шкоду, яка перевищує в сто і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є для них істотною шкодою, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України і його необхідно виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України і виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Речові докази залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1