Справа №639/2068/16-к
Провадження №1-кс/639/291/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Харків
встановив:
ОСОБА_3 вказує на те, що у своїй заяві від 01.02.2016 року вона вказала конкретні обставини заподіяння їй моральної шкоди. На думку заявниці, постанова прокурора не відповідає змісту її заяви в частині викладених обставин заподіяння шкоди, фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, в зв`язку з чим звернулася до суду з відповідною скаргою.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність.
В судовому засіданні встановлено, що копію постанови прокурора від 03.02.2016 року про відмову у визнанні потерпілою, ОСОБА_3 отримала поштою 02.03.2016р., із скаргою в суд звернулась 02.03.2016р.
Відповідно до.ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
За вказаних обставин суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на звернення до суду із скаргою підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, з наведених положень випливає, що особа, вважається потерпілою з моменту подання нею заяви про вчинення кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Прокурор відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою особою по кримінальному провадженню, посилався на те, що на даний час правам та інтересам ОСОБА_3 будь якої шкоди не завдано, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст.385 КК України, є злочином з формальним складом.
Як вбачається із клопотання ОСОБА_3 , остання просила визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, зазначивши, що їй завдано моральної шкоди діями свідків по іншому кримінальному провадженню, які відмовились від дачі показань по справі та призначити експертизу для встановлення спричиненої їй шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Між тим, всупереч правилу вищенаведеної норми постанова прокурора належним чином не мотивована та не містить обґрунтованого висновку про те, з яких даних прокурор встановив наявність підстав для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, які саме дані та докази є належними та достатніми, які вказують на те, що остання є особою, якій не завдано шкоди кримінальним правопорушенням, що розслідується у даному кримінальному провадженні.
З огляду на наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість скарги та необхідність її часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Скаргу задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до слідчого судді із скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1