ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/499/16-к
Провадження №1-кп/483/72/2016
ВИРОК
Іменем України
01 вересня 2016 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000085 від 31 січня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Очакові Миколаївської області, є громадянином України, має неповну загальну середню освіту, не одружений, не працює, судимий 30 вересня 2015 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
30 січня 2016 року, в період часу з 11 год. 30 хв до 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, шляхом вільного доступу, зайшов через незачинені вхідні двері до під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав жіночу куртку темно-зеленого кольору марки «Ospick, розміром «М», вартістю 600 грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 600 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не визнав та пояснив, що 30 січня 2016 року, в передобідній час, йшов провідати свою знайому, яка проживає на п`ятому поверсі п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Піднімаючись по сходах, в під`їзді побачив жіночу куртку зеленого кольору, яка висіла на гачку біля нефункціонуючого сміттєпроводу. Вирішив, що вказану куртку хтось залишив як непотрібну річ та вирішив взяти її з метою продажу, оскільки мав матеріальні труднощі. При цьому, ні в під`їзді, ні на вулиці біля будинку він нікого не бачив та не чув. Поклавши куртку в пакет, він повернувся додому, де оглянув куртку та відразу пішов до ринку, де продав її якомусь чоловікові за 20 грн., на які придбав продукти харчування. Після цього до нього додому прийшла ОСОБА_6 та вимагала повернути куртку, однак він заперечував, що взяв її, оскільки вже продав цю куртку. Заперечує вчинення ним крадіжки та вважає, що куртка була залишена власницею і є його знахідкою.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєному підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання про те, що працює прибиральницею і в її обов`язки входить прибирання під`їздів в будинку АДРЕСА_2 . 30 січня 2016 року, в передобідній час вона прийшла до під`їзду № 5 вказаного будинку, зняла свою зимову куртку зеленого кольору, та повісила її на гачок нефункціонуючого сміттєпроводу на другому поверсі, де завжди залишала її перед роботою. Потім піднялася на п`ятий поверх та почала прибирання, спускаючись вниз. Приблизно через 10-15 хвилин, перебуваючи вже на третьому поверсі, почула, що відкрилися вхідні двері під`їзду та чиїсь кроки, але до неї ніхто не піднявся. Ще через кілька хвилин, спустившись до другого поверху, вона помітила відсутність своєї куртки. Вибігла на вулицю, де чоловіки, які неподалік прибирали сніг, повідомили, що з під`їзду щойно вийшов чоловік з пакетом в руках і по їх опису вона зрозуміла, що це був ОСОБА_5 , який живе неподалік і якого вона інколи бачила як в цьому, так і в іншому під`їзді, коли той приходив до знайомих. Стверджує, що ОСОБА_5 бачив її раніше в цій куртці та знав кому вона належить. Приблизно через 10-15 хвилин вона прийшла з сином та знайомою ОСОБА_7 додому до ОСОБА_5 , він довго не відчиняв двері, а коли відчинив, на її прохання повернути куртку все заперечував та сказав, що спав і в цей день з дому нікуди не виходив. Також пояснила, що крадіжкою куртки їй спричинена шкода, яка є для неї суттєвою. Згодом куртка була їй повернута працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що в один з зимових днів зустріла ОСОБА_6 , яка була без верхнього одягу, тремтіла від холоду та повідомила, що в неї вкрали куртку. Вона повідомила останній, що незадовго до цього бачила ОСОБА_5 який йшов додому з пакетом, в якому була річ, схожа на куртку. Вони разом пішли до нього додому, однак ОСОБА_5 довго не відчиняв двері, а коли відчинив, то все заперечував.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що взимку 2016 року перебував на ринку м. Очакова, де до нього підійшов ОСОБА_5 та запропонував купити за 20 грн. жіночу куртку зеленого кольору. При цьому зазначив, що ця куртка належить його племінниці і вона на неї замала. В цей же день до нього додому приїхали працівники поліції, яким він видав куплену у ОСОБА_5 куртку.
Показання вищевказаних свідків про обставини, час та місце скоєння злочину узгоджуються між собою та з іншими зібраними в порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 30 січня 2016 року, під час якого при огляді під`їзду № 5 за вище вказаною адресою виявлено наявність справа від поверхових сходів між першим та другим поверхом зачиненого сміттєпроводу, між яким та стіною мається ніша; протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту від 14 березня 2016 року за участю ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_5 розказав та показав як він заволодів курткою, що належить потерпілій; довідкою КП «Очаківський ринок» від 02 лютого 2016 року про вартість куртки, яка складає 600 грн.
Доводи ОСОБА_5 та його захисника про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вважає куртку своєю знахідкою, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
За нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права. Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення.

Про те, що куртка, яка знаходилася в під`їзді, та до якої був вільний доступ, має власника, що вона тимчасово з якихось причин опинилася поза увагою останньої, а також про те, що особа, яка виявила цю куртку й заволоділа нею, фактично викрала її, свідчать такі обставини:

наявність індивідуальних відмінних ознак даної речі, з огляду на які можливо визначити власника майна;

конкретне місце перебування майна;

нетривалий час, упродовж якого у ОСОБА_5 визрів і реалізувався намір заволодіти майном;

умови та обставини перебування куртки, яка не була недбало кинута, а акуратно висіла на гачку, що підтвердив обвинувачений в судовому засіданні, з чого можна визначити належність майна конкретній особі.

Про наявність у ОСОБА_5 умислу на викрадення куртки свідчить також його поведінка під час та після вчинення злочину. Маючи до виявлення майна свої плани відвідати знайому, після його виявлення він відмовився від цих планів, та заволодівши майном, зник з місця події і відразу продав куртку, повідомивши покупцю неправдиву інформацію щодо власника курки.

Встановлені судом обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 розумів, що особа яка залишила куртку, невдовзі може за нею повернутися, усвідомлював, що її повернення унеможливить його володіння курткою, тому викравши куртку, з місця події зник.

За статтею ст. 337 ЦК України знахідкою визнається річ, яка вибула з володіння власника чи іншої уповноваженої особи на володіння поза її волею внаслідок того, що була загублена і будь-ким була знайдена.

Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що потерпіла тимчасово втратила контроль над своїм майном, вона знала місце, в якому залишила куртку, майно перебувало без її нагляду впродовж короткого проміжку часу; як тільки вона виявила його відсутність, відразу намагалася повернути його. Ці та інші обставини справи переконують, що ОСОБА_6 залишила своє майно на короткий час у певному місці, а не загубила його невідомо де.

Таким чином, незаконне таємне заволодіння майном, що фактично не вийшло з володіння власника, але опинилося з будь - яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постановах від 06 березня 2014 року у справі № 5-2кс14 та від 11 грудня 2014 року у справі 5-23кс15, які відповідно до ст.458 КПК України є обов`язковими для суду.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені у кримінальному провадженні фактичні ознаки діяння ОСОБА_5 збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, дослідивши зазначені вище докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він має непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, за місцем проживання характеризується негативно. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначених обставин суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 , будучи судимим 30 вересня 2015 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на один рік, вчинив даний злочин в період іспитового строку, а тому суд вважає за необхідне, на підставі ст. 71 КК України, до зазначеного вище покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Речовий доказ жіночу куртку зеленого кольору, передану потерпілій ОСОБА_6 , слід вважати повернутою за належністю.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки три місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.
Речовий доказ жіночу куртку зеленого кольору, передану потерпілій ОСОБА_6 , - вважати повернутою за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: