Ухвала
іменем України
30 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148
в с т а н о в и л а:
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, звільнений 18 липня 2014 року відповідно до ухали Апеляційного суду Сумської області на підставі Закону України

«Про амністію у 2014 році»
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів, витрат у провадженні та питання цивільного позову.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що 16 січня 2016 року близько 23 год. 30 хв., в м. Полтава поблизу палацу дозвілля «Листопад», розташованого по вулиці Жовтневій, 58, повторно, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , повалив її додолу та наніс кілька ударів лівою рукою в праву частину голови Далі з кишені її куртки викрав мобільний телефон «Samsung J2 Duos 200» вартістю 3799 грн.
У касаційній скарзі захисник скаржиться на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також на думку захисника, висновок судово медичної експертизи від 18 січня 2016 року

№ 70 є недопустимим доказом, оскільки стороною захисту заявлялося клопотання про виклик експерта з приводу роз`яснення висновку щодо виявлених у потерпілої ушкоджень, їх характеру, давності та механізму утворення. Також на думку захисника у засудженого відсутня кваліфікуюча ознака повторність. Вказує про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженого.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з копій оскаржуваних судових рішень свої висновки про винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого

ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання самого засудженого, який вину визнав частково та дав показання про те, що мобільним телефоном потерпілої він заволодів, але тілесних ушкоджень їй не наносив, лише звалив у сніг.
Однак, вину засудженого підтверджують показання потерпілої, яка вказала, що засуджений підбіг до неї спереду та схопив обома руками за її рукава і ударив її, після чого повалив на спину на пішохідній доріжці і сів їй на живіт та наніс удар коліном лівої ноги по тулубу справа. У цей час вона почала кричати, внаслідок чого нападник наніс удар лівою рукою, стиснутою в кулак у праве вухо. Потім ОСОБА_5 витяг з правої кишені її куртки її мобільний телефон. Також, потерпіла підтвердила, що під час проведення з нею слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання вона впізнала ОСОБА_5 як особу, яка заволоділа її мобільним телефоном.
Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Також судом першої інстанції здійснено посилання на такі письмові докази:
протокол огляду речей від 18 січня 2016 року - мобільного телефону Fly, вилученого в ході огляду місця події 17 січня 2016 з фототаблицею;
протокол огляду місця події від 17 січня 2016 року - ділянки місцевості за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева (ЗГТ «Зигіна»), відповідно до якого біля ломбарду «Капітал», в урні виявлено та вилучено специфікації на ім`я ОСОБА_5 ;
протокол огляду (додатковий) від 18 січня 2016 року - огляд видаткових чеків та специфікацій, вилучених в ході огляду місця події поблизу ломбарду на ім`я ОСОБА_5 ;
видаткові чек, специфікації та договори про надання фінансового кредиту під заставу від 17 січня 2016 року на ім`я ОСОБА_5 ;
протокол огляду від 17 січня 2016 року за участю потерпілої з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон Samsung Galaxy J2 Duos J 200 в корпусі золотистого кольору,

ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , із флеш картою пам`яті на

1 GB, без зовнішніх пошкоджень Також оглянуто виданий ОСОБА_6 фіскальний чек № 13008 від 17 січня 2016 року на суму 2135,9 грн.
протокол огляду (додатковий) від 18 січня 2016 року, відповідно до якого оглянуто видатковий чек від 17 січня 2016 року, виданий

о 19 год 05 хв, по договору № 546- 000016031;
протокол огляду ОСОБА_5 від 17 січня 2016 року з фото таблицею, відповідно до якого у останнього вилучено паспорт громадянина України, гроші в сумі 1550 грн., мобільний телефон GSMART чорного кольору, дві повістки про виклик до суду на ім`я ОСОБА_5 пластикову картку

для сім-карти МТС з номером НОМЕР_3 ;
протокол огляду (додаткового) від 18 січня 2016 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто гроші, вилучені в ОСОБА_5 в сумі 1550 грн.;
протокол огляду (додаткового) від 18 січня 2016 року з фото таблицею, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон СБМАКТ чорного кольору, виданий ОСОБА_5 ;
протокол пред`явлення особи для впізнання від 17 січня 2016 року, відповідно до якого потерпіла впізнала ОСОБА_5 як особу, яка заволоділа її телефоном;
інформацію ПТ «Ломбард Капитал» про закладання мобільного телефону 17 січня 2016 року ОСОБА_5 .
Доводи захисника про те, що висновок судово-медичної експертизи від 18 січня 2016 року № 70 є недопустимим доказом, оскільки експерта не було допитано судом, у зв`язку з чим було порушено право на перехресний допит не дають підстав для скасування судових рішень.
Відповідно ч. 1 ст. 357 КП України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку. Таким чином, виклик експерта для допиту для роз`яснення висновку є правом суду, а не обов`язком.
Як вбачається з касаційної скарги, суд розглянув та відмовив у задоволенні клопотання про виклик експерта з приводу роз`яснення висновку щодо виявлених у потерпілої ушкоджень, характеру, давності та механізму їх утворення було відмовлено.
Отже, доводи захисника про недопустимість висновку судово-медичної експертизи від 18 січня 2016 року № 70, колегія суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими.
Також , у своїй касаційній скарзі захисник вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України у засудженого відсутня така кваліфікуюча ознака

як повторність.
З такими твердження суд касаційної інстанції не погоджується.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Крім того, зі змісту ст. 2 вказаного закону вбачається, що амністія не може передбачати заміну одного покарання іншим чи зняття судимості стосовно осіб, які звільняються від відбування покарання, крім випадків індивідуальної амністії.
Отже, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які перевірені у передбаченому законом порядку та є допустимими.

Що стосується доводів захисника щодо суворості призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, його молодий вік, те ,що збитки завдані злочином не відшкодовані та попередні судимості ОСОБА_5 .
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Крім того, суд касаційної інстанції погоджується з думкою суду апеляційної інстанції, який враховував особу ОСОБА_5 , який має ряд непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, на підставі акту амністії, знову вчинив грабіж, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, та не знайшов підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі його захисника не зазначено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3