АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1175/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001953 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001953 від 16 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 3, який направив його до суду.

Рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, прокурор ОСОБА_7 не сформулював обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , а виклав його, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у формі фактичних обставин кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, які прокурор вважає встановленими

Крім того, під час підготовчого судового засідання, судом було встановлено, що в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 обвинуваченій ОСОБА_8 не вручено обвинувальний акт взагалі. Так, обвинувачена стверджує, що вона не отримувала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування від прокурора ОСОБА_7 . Проте прокурор не зміг пояснити суду про обставини, викладені обвинуваченою, та навести доводи щодо спростування тверджень обвинуваченої.

Одночасно з переданням обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 до суду прокурор ОСОБА_7 не надав його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_8 .

Викладене свідчить про порушення права обвинуваченої на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

В обґрунтування свого рішення суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 та рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79, рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34.; рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого розгляду.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, невмотивованою та такою, яка підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зокрема, суд першої інстанції в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору необґрунтовано зазначив, що прокурором не сформульовано обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України, та безпідставно зазначив, що обвинувачена ОСОБА_8 не отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки перед скеруванням обвинувального акту з додатками до Деснянського районного суду міста Києва підозрюваній ОСОБА_8 під письмову розписку, складену на ім`я прокурора ОСОБА_7 , вручено копію обвинувального акту на 3-х аркушах та реєстру досудових розслідувань на 3-х аркушах. Вказана розписка написана власноручно ОСОБА_8 , а посилання суду на те, що прокурор в порядку ст. 36 КПК України не зміг пояснити про обставини, викладені обвинуваченою та навести доводи щодо спростування тверджень обвинуваченою є неприпустимим.

Твердження суду щодо порушення права на захист, яке належить до загально визначених принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд, також є необґрунтованим, у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_8 зверталась до слідчого з письмовою заявою про відмову від захисника, а лише під час підготовчого судового засідання виявила ініціативу про залучення захисника, обґрунтовуючи відсутністю матеріального забезпечення.

Отже, судом у мотивувальній частині ухвали не наведено жодної невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, у зв`язку з чим, обвинувальний акт не суперечить вимогам КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України не дотримався вимог КПК України та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110 КПК України.

Відповідно до п.п. 13, 14 ч. 2 ст. 36 КПК України лише прокурор уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акту, самостійно складати обвинувальний акт та звертатись з обвинувальним актом до суду.

Згідно ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні не наділений правом зобов`язати прокурора змінити зміст обвинувального акту щодо фактичних обставин провадження, кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, чи вдаватись до оцінки доказів, як одержаних незаконним шляхом, та робити висновок, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

Посилання суду першої інстанції на те, що обвинуваченій ОСОБА_8 не вручено обвинувальний акт взагалі є безпідставними та не підтверджені будь-якими доказами, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься розписка обвинуваченої ОСОБА_8 від 31 березня 2016 року про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні №0001953.

Вказані процесуальні документи вручались обвинуваченій прокурором ОСОБА_7 , в зв`язку з чим прокурор ОСОБА_9 , який приймав участь в судовому засіданні, в силу вказаної обставини не міг надати будь-які пояснення щодо вручення обвинуваченій цих документів.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про порушення права обвинуваченої на захист не відповідає фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001953 від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4