Справа № 361/7145/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/895/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 04.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 серпня 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
підозрюваних: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
та їх захисників адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні, кожним, злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, зокрема складання належного обвинувального акта з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення підозрюваним, яке прокурор вважає встановленим. Мотивуючи свою ухвалу суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не містить чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, не вказано кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину, що має суттєве значення для встановлення істини по провадженню, відсутність якого порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист.

Зокрема, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначено, що 19 листопада 2014р. приблизно о 12 год., останні разом з ОСОБА_7 вимагали від ОСОБА_12 5320000 грн., а в обвинуваченні ОСОБА_7 зазначено, що останній вимагав від ОСОБА_12 5320000 грн., на початку жовтня 2014 року, а за події 19 листопада 2014 року р. зовсім не згадується.

На вищевказану ухвалу прокурором подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати ухвалу щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та призначити новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж суді в іншому складі суду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у даному конкретному випадку з формулювання обвинувачення неможливо виокремити окремі епізоди, обвинувачених чи обставини події, оскільки вказані дані є кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення і впливають на правову кваліфікацію дій обвинувачених. Разом з тим, на думку прокурора, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке відповідає змісту оголошеної підозри.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, підозрюваних та їх захисників, які просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В ухвалі суду першої інстанції вірно вказано, що обвинувальний акт не відповідає вищенаведеним вимогам. Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню не містить чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, кожному підозрюваному при формулюванні обвинувачення не вказано кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину, що має суттєве значення для встановлення істини по провадженню, відсутність якого порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі право на захист, чим грубо порушуються вимоги п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України.

Крім цього, судом першої інстанції справедливо зазначено, що обвинувальний акт раніше тричі повертався судом прокурору на до оформлення. Названі три ухвали апеляційним судом залишені без змін, тобто набрали законної сили і підлягають безумовному виконанню, але на даний час, про що слушно зазначили захисники підозрюваних, не виконанні в повній мірі. При формулюванні обвинувачення не тільки не вказані кваліфікуючі ознаки ч. 4 ст. 368 КК України щодо кожного підозрюваного, а також наявні істотні суперечності при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , на які суд першої інстанції звернув увагу в оскаржуваній нині прокурором ухвалі. Істотні протиріччя містяться в сумах неправомірної вигоди, інкримінованої підозрюваним, тобто не зазначено суми в доларах США та гривні по курсу Національного банку України на момент вчинення злочину, від чого залежить юридична кваліфікація скоєного.

Допущені прокурором порушення унеможливлюють суд в послідуючому постановити законний, обґрунтований і вмотивований вирок у відповідності до вимог ст. 374 КПК України, тому колегія суддів апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення.

Колегія суддів звертає увагу автора обвинувального акту на той факт, що в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено дані про проведення обов`язкової процесуальної дії відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

У реєстрів матеріалів досудового розслідування зазначено про речові докази, але не зазначено які та порядок їх зберігання, які можуть бути використані як доказ факт чи обставин вчиненого злочину. В обвинувальному акті та супровідному листі до нього теж не містяться дані про речові докази та порядок їх зберігання, а також не зазначено що обвинувальний акт по даному провадженню направляється до суду вчетверте і з цього питання приймались рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні, кожним, злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України залишити без змін.

Судді: