Єдиний унікальний номер 722/2268/14-к
Номер провадження 1-кп/722/15/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

його захисника: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

та його представника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 15.06.2014 року, приблизно о 23 год. 30 хв., перебуваючи біля кафе «Ельдорадо» в с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, не передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та не бажаючи їх настання, правою рукою кинув скляну пляшку з-під пива об`ємом 0,5 л. в напрямку розташованої неподалік нього групи людей, яка влучила в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження.

Внаслідок необережних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 було спричинено наступні тілесні ушкодження: проникаюча різана рана верхнього повіка лівого ока з розривом інтрамаргенального краю та слізного каналу лівого ока, проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, що ускладнилося розвитком гіфами, гемофтальму, атрофією лівого очного яблука з розвитком повної сліпоти на ліве око (гострота зору 0, поле зору не визначається), які згідно висновку експерта №115 від 22.08.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, а саме заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження не визнав та дав суду показання, в яких пояснив, що 15.06.2014 року він з ОСОБА_8 прийшов до бару «Ельдорадо», де пив пиво та грав в теніс. Після закриття кафе, приблизно о 23 годині, він разом з ОСОБА_8 вийшов на вулицю. На сходах входу в приміщення бару стояла його знайома ОСОБА_9 з своєю однокласницею, прізвище якої він не знає. Вийшовши на вулицю, він підійшов до ОСОБА_9 та розпочав із нею розмову, ОСОБА_8 в цей час відійшов в сторону. Закінчивши розмову із ОСОБА_9 він запитав її чи не йде вона додому, оскільки остання проживає поруч з його будинком. На його пропозицію ОСОБА_9 погодилась, у зв`язку з чим, він пішов в сторону воріт на вихід з території кафе. Біля воріт, на виході з території кафе, стояла однокласниця ОСОБА_9 та плакала. На його запитання що сталося, остання відповіла, що її образив ОСОБА_10 , який в той момент стояв на вулиці, за забором з лівої сторони, упершись рукою на припаркований автомобіль. Після цього він підійшов до ОСОБА_10 запитати чому він образив дівчину. Під час розмови, між ним та ОСОБА_10 виникла бійка, в ході якої їх ніхто не розбороняв, хоча навколо було багато людей і він чув як особи жіночої статі просили розборонити їхню бійку. Бійка тривала приблизно п`ять хвилин. Оскільки їх ніхто не розбороняв, він сказав ОСОБА_10 що не хоче більше битися, бійку потрібно закінчити. Після цього вони розійшлися в різні сторони. Однак, приблизно через 1,5-2 хвилини, до нього підбіг ОСОБА_10 і між ними знову розпочалася бійка. Під час цієї бійки їх розборонили, однак хто, він не пам`ятає, оскільки там було багато людей. Не виключає, що розбороняти їх міг і ОСОБА_6 , однак останнього він не бачив. В той вечір ОСОБА_6 він не бачив взагалі, ніяких конфліктів із ним у нього не було. Після того як бійку розборонили, його відтягнули в праву сторону, він розвернувся, взяв у когось пляшку з пивом, в кого конкретно не пам`ятає та допив залишки пива. В той момент біля нього був ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким він запропонував піти додому. Погодившись на його пропозицію, вони вирушили в напрямку вилиці, під час чого він в русі, махнувши правою рукою, викинув в ліву сторону порожню пляшку. Куди влучила кинута ним пляшка і чи розбилася вона, він не бачив. Пляшку кидав не з значною силою, в сторону сміттєвого бака, відстань до якого була приблизно 7 метрів. Додому він пішов разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з яким розійшовся на перехресті біля магазину «Сільпо». Додому прийшов приблизно о 24 годині. Зранку наступного дня, мама повідомила йому про те, що до них додому приходили родичі ОСОБА_6 з приводу того, що він нібито завдав йому тілесних ушкоджень, на що він здивувався, оскільки в той день ОСОБА_6 взагалі не бачив. Згодом, його на допит викликав слідчий, якому він надав аналогічні показання. Після цього він подзвонив до ОСОБА_6 дізнатися про стан його здоров`я, також був у нього в лікарні. Відшкодував потерпілому 2000 євро, 100 дол. США та 4000 грн.

Під час судових дебатів зазначив, що будь-якого умислу заподіяти ОСОБА_6 тілесних ушкоджень він не мав, оскільки мав на меті лише намір викинути порожню пляшку. Те, що пляшка може в когось влучити він не усвідомлював та не передбачав цього.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, винуватість його повністю доведена наступними дослідженими судом доказами, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 15.06.2014 року приблизно о 22 годині він прийшов до бару «Ельдорадо» в с. Вашківці Сокирянського району, де зустрів своїх друзів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В кафе він перебував до моменту його закриття, тобто до 23 години. Після закриття, вони вийшли на вулицю. На вулиці він стояв та розмовляв із ОСОБА_11 , під час чого почув від оточуючих, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відбувається бійка. Підійшовши до останніх, він розборонив їх, однак ОСОБА_4 це не сподобалося і він почав намагатися вступити в бійку уже з ним. Під час того, як він розбороняв хлопців, у ОСОБА_4 в руках не було нічого, однак біля місця їх бійки стояли порожні пляшки з-під пива. Після цього він підійшов до будівлі де стояв ОСОБА_12 , оскільки вважав що бійка розпочалася з його ініціативи. Дізнавшись що ОСОБА_12 до бійки не причетний, він розвернувся в праву сторону та здійснивши декілька кроків, відчув удар в ліву частину голови, після чого почув як посипалося розбите скло. Схопившись руками за обличчя, він відчув як почала текти кров. Після цього, його посадили в машину і відправили в лікарню. Пляшка летіла зі сторони ОСОБА_4 .

Біля місця, де він зазнав удару, знаходиться сміттєвий бак, який постійно зачинений, на відстані приблизно 3-4 м. в ліву сторону. Відстань між ним та ОСОБА_4 була приблизно 5-7 метрів.

Чи кинув пляшку в нього саме ОСОБА_4 він не знає, оскільки не бачив хто кидав. Однак, враховуючи те, що пляшку кинули зі сторони де стояв лише ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , вважає що кинути її міг лише обвинувачений. Окрім того, про це йому повідомили свідки, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

Чи кричав будь-що в його адресу ОСОБА_4 перед кидком він не чув. Чи вживав в той вечір ОСОБА_4 алкогольні напої йому не відомо, оскільки до настання цих подій він його не бачив.

ОСОБА_4 приїжджав до нього в лікарню зі своєю мамою, цікавився скільки грошей йому потрібно на лікування. Від ОСОБА_4 отримав 2000 євро, 100 дол. США та 4000 грн.

ОСОБА_6 також зазначив, що до моменту настання вказаних ним подій, він не перебував з ОСОБА_4 ні в яких відносинах, неприязних стосунків між ними не було. Вважає що ОСОБА_4 кинув у нього пляшкою тому, що він розборонив бійку з його участю.

Просив суворо покарати обвинуваченого, оскільки його 2 рази оперували і видалили око, під час чого він переніс значний фізичний біль. ОСОБА_4 коштів на лікування не надавав, не дзвонив та будь-яким іншим чином не цікавився про стан його здоров`я. Однак, в разі відшкодування обвинуваченим заявлених ним в цивільному позові збитків, він не наполягав би на суворій мірі покарання.

Показаннями свідка ОСОБА_14 який в судовому засіданні повідомив, що 15.06.2014 року він проходив біля кафе «Ельдорадо» приблизно о 23 годині. Бачив ОСОБА_6 , який рухався в сторону від компанії людей. Згодом він побачив як в повітрі щось пролетіло, блиснуло скло. Після чого він почув хлопок та дзвін, а саме як осколки посипалися по стіні. ОСОБА_6 схопився руками за обличчя. Через деякий час до нього підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 і повідомили що бачили як ОСОБА_4 кинув пляшку в ОСОБА_6 , однак хто здійснив кидок, він особисто не бачив. Під час того як він проходив біля кафе, він бачив якусь бійку, однак хто брав в ній участь він не пам`ятає. Будь-яких криків перед тим як ОСОБА_6 зазнав тілесних ушкоджень, він не чув, однак потім чув як ОСОБА_4 сказав слова:«Так тобі і треба».

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що з ОСОБА_6 перебуває в дружніх стосунках. 15.06.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. у нього була сутичка з ОСОБА_4 біля кафе «Ельдорадо». ОСОБА_6 вийшовши з бару, підійшов до них та розтягнув їх. З приводу чого між ними відбулася бійка, він не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 знаходився на відстані приблизно 7 м. до ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_6 їх розборонив, ОСОБА_4 кинув в нього пляшкою з-під пива правою рукою із-за плеча. Під час бійки з ним, пляшки у ОСОБА_4 не було. Де ОСОБА_4 взяв пляшку не бачив, чи кричав він щось перед кидком не чув. Інших людей безпосередньо біля ОСОБА_4 не було, однак на незначній відстані від нього знаходилось біля 5-6 людей. Як ОСОБА_4 кидав пляшку він бачив, однак як вона летіла і куди влучила він не бачив. Вважає що коли ОСОБА_6 розборонив бійку між ним та ОСОБА_4 , останньому це не сподобалося, а тому він і кинув в потерпілого пляшкою.
Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , якій суду пояснив, що 15.06.2014 року приблизно о 23 годині він пив пиво біля бару «Ельдорадо». Бачив як билися якісь хлопці, їх було багато. Бачив як ОСОБА_4 , з криком «повбиваю» кинув пляшку в сторону людей. В момент кидка пляшки, біля ОСОБА_4 було ще близько чотирьох людей, вони стримували ОСОБА_4 за тіло, він виривався, тримав в правій руці пляшку з-під пива, потім підскочив над хлопцями і кинув пляшку в напрямку групи людей. Пляшку кинув з силою, із значним замахом. Чи перебував ОСОБА_6 серед тих людей, в сторону яких ОСОБА_4 кинув пляшку він не бачив. Куди влучила пляшка він не бачив. Чув лише що вона розбилася. Сміттєвий бак був від натовпу людей приблизно на відстані 3 метрів. Вважає що ОСОБА_4 не кидав пляшку в сміттєвий бак, оскільки бачив як він кинув її саме в напрямку групи людей, при цьому погрожуючи словом «повбиваю», яке було спрямоване до загалу. Однак в момент кидка, ОСОБА_4 не цілився, він просто здійснив кидок.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що 15.06.2014 року після 23 години він під`їхав до бару «Ельдорадо». Не доходячи до приміщення кафе, побачив як з-за кута вийшов ОСОБА_6 , який тримався за ліве око. Він сів до нього в машину, і вони поїхали в лікарню. По дорозі ОСОБА_6 не розповідав хто в нього кинув пляшкою. Наступного дня він дізнався від ОСОБА_10 що в ОСОБА_6 кинув пляшкою ОСОБА_4 . Безпосереднім очевидцем подій він не був.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що 15.06.2014 року знаходився біля кафе «Ельдорадо» разом із ОСОБА_13 . Приблизно о 23 годині, з приміщення бару вийшов ОСОБА_4 з лівої сторони від нього билися хлопці. Останній виразився нецензурною лайкою, підскочив та кинув в сторону хлопців пляшку. В кого влучила пляшка він не бачив. Чи висловлювався ОСОБА_4 в сторону ОСОБА_6 він не чув. Будь-яких суперечок між ОСОБА_4 та іншими особами він не бачив.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується також показаннями голови судово-медичної експертної комісії ОСОБА_17 та експерта-доповідача судово-медичної експертної комісії ОСОБА_18 , які під час розгляду кримінального провадження пояснили, що тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_6 могли виникнути внаслідок дії гострого предмету, в тому числі і розбитою пляшкою. Значна сили завданого удару, для даного виду тілесних ушкоджень не є необхідною, оскільки очне яблуко людини досить ніжний орган. Чи могла кинута пляшка розбитися внаслідок удару об голову потерпілого стверджувати не можуть, оскільки вирішення даного питання не відноситься до їхньої компетенції. Неушкодженою пляшкою вказаних у висновку ушкоджень завдати потерпілому не можна було, оскільки вона являється тупим предметом, а спричинення потерпілому вказаних тілесних ушкоджень внаслідок дії тупого предмета комісією виключається. На обличчі потерпілого наявна різана рана, забійної рани на обличчі потерпілого немає.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується також рядом письмових доказів, а саме:

-Копією протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2014 року, згідно якого заступник начальника СВ Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_19 в зазначений день, о 05.00 год. прийняв від лікаря ЦРЛ заяву про те, що 15.06.2014 року, приблизно о 23.30 год. ОСОБА_4 на вулиці біля кафе «Ельдорадо» в с. Вашківці кинув скляною пляшкою в обличчя потерпілому, чим пошкодив останньому ліве око (а.с.40).

-Копіями медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_6 з приводу нанесених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а саме:

?Чернівецької ОКЛ №9965/2248 від 03.07.2014 року про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 16.06.2014 року по 03.07.2014 року та перенесену 16.06.2014 року операцію (а.с.43);

?Чернівецької ОКЛ №13290/1663 від 21.08.2014 року про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 11.08.2014 року по 21.08.2014 року та рекомендацію про направлення хворого на консультацію та подальшу тактику лікування в Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. акад. В.П.Філатова АМН України (а.с.45);

?Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова №396040 про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 13.10.2014 року по 23.10.2014 року та перенесену ним 15.10.2014 року операцію (а.с.20).

-Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12ААА №405012 від 30.10.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 визнано інвалідом ІІІ групи безтерміново (а.с. 48).

-Висновком експерта №93 м/д від 16.07.2014 року, відповідно до якого, у ОСОБА_6 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: проникаюча різана рана верхнього повіка лівого ока із розривом інтрамаргенального краю та слізного каналу лівого ока, проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, що ускладнилось розвитком гіфеми, гемофтальму, з повною сліпотою на ліве око. Дані тілесні ушкодження виникли від одноразової дії якогось предмету з гострим краєм, цілком можливо внаслідок травматичної дії скалок битого скла (скляної пляшки), при цьому потерпілий, вірогідніше всього, був повернутий передньою поверхнею тулуба до нападника. По часу свого виникнення можуть відповідати на 15.06.2014 року та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
-Висновком комісійної судово-медичної експертизи №115 від 22.08.2014 року, відповідно до якого: на момент проведення даної експертизи у ОСОБА_6 наявні: рубцева деформація верхньої повіки, птоз верхньої повіки, субатрофія лівого очного яблука, рогівкова рана, адаптована швами, відсутність офтальмоскопіювання глибоких середовищ ока, гострота зору на ліве око 0, поле зору не визначається. На тілі ОСОБА_6 були наявні ушкодження у вигляді проникаючої різаної рани верхньої повіки лівого ока з розривом інтрамаргенального краю та слізного каналу лівого ока, проникаючого поранення рогівки та склери з випадінням внутрішніх оболонок лівого ока, що ускладнилося розвитком гіфеми, гемофтальму, атрофією лівого очного яблука з розвитком повної сліпоти на ліве око (гострота зору 0, поле зору не визначається. У відповідності до п.24 нині діючої Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи №2 від 08.01.1986 року вищезазначені ушкодження у ОСОБА_6 призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності у кількості 35%., тобто відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що призвели до виникнення стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на 1/3. Виявлені на тілі ОСОБА_6 ушкодження виникли внаслідок не менш ніж одноразової травмуючої дії колюче-ріжучого знаряддя. З огляду на те, що ушкодження на тілі ОСОБА_6 мають характеристики колото-різаного поранення, комісія виключає можливість виникнення цих ушкоджень внаслідок спричинення твердим тупим предметом, в тому числі і неушкодженою пляшкою (Т.І а.с.84-89).

Враховуючи наведені вище досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Суд не погоджується з такою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України з огляду на таке.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2016 року було скасовано вироки Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.02.2015 року та апеляційного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року відносно ОСОБА_4 , призначено новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Мотивуючи прийняте рішення, колегія суддів надала вказівки, які згідно ч.2 ст. 439 КПК України є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді, а саме необхідність встановлення мотиву дій обвинуваченого ОСОБА_4 щодо потерпілого.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, який ставиться прокурором в обвинувачення ОСОБА_4 , характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути як прямим, так і непрямим. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

З досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань як потерпілого ОСОБА_6 , самого обвинуваченого та свідків судом встановлено, що будь-яких неприязних відносин чи конфліктних ситуацій, в день настання подій, між обвинуваченим та потерпілим не було. Будь-яких погроз чи інших активних дій, які б були розцінені як погрози ОСОБА_6 обвинувачений не вчиняв.

Таким чином, суд вважає, що будь яких мотивів заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 чи іншим особам, тілесних ушкоджень, які б свідчили про наявність у нього прямого умислу, під час розгляду даного кримінального провадження, встановлено не було.

Не доведено також стороною обвинувачення обставини, щодо усвідомлення обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечного характеру своїх дій та свідоме припущення їх настання, які виразилися у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень.

Вказані висновки суду базуються на досліджених обставинах справи, зокрема суд враховує значну відстань між потерпілим та обвинуваченим, яка складала приблизно біля 7-10 метрів, а також темну пору доби, внаслідок чого обвинувачений не міг достовірно бачити куди саме він кидає пляшку.

Наведені обставини виключають в діях ОСОБА_4 ознаки непрямого умислу.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , не передбачав суспільно небезпечних наслідків вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, його дії були не умисними, а тому їх слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, тобто заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження.

На думку суду,саме така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 об`єктивно знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 стосовно того, що обвинувачений здійснював кидок пляшкою в сторону сміттєвого бака, щоб її викинути, з посиланням на показання свідка ОСОБА_8 , повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, з огляду на таке.

Під час розгляду кримінального провадження, свідок ОСОБА_8 суду показав що ОСОБА_4 є його другом. 15.06.2014 року він разом з останнім прийшов в кафе «Ельдорадо». В 23 годині кафе зачинилося, вони вийшли на вулицю. Оскільки він був в стані сильного алкогольного сп`яніння та йому було погано, він відійшов в сторону. Коли повернувся, ОСОБА_4 стояв разом з ОСОБА_9 та пив пиво. Допивши пиво, він викинув порожню пляшку в ліву сторону в напрямку смітника і вони пішли додому. Оскільки він був в нетверезому стані, багато чого не пам`ятає.

Вказані показання свідка ОСОБА_8 не оцінюються судом як належний доказ, оскільки останній, в силу дружніх стосунків з обвинуваченим, є зацікавленою особою. Окрім того, під час допиту свідок зазначив що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та багато чого не пам`ятає.

Натомість, факт здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 кидка пляшкою саме в напрямку групи людей підтверджується чіткими показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ; значною відстанню між потерпілим ОСОБА_6 та сміттєвим баком, яка складала приблизно 3-4 метра. Окрім того, під час розгляду кримінального провадження, обставин, які б свідчили про здійснення кидка пляшкою в сторону групи людей іншою особою, встановлено не було.

Показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 суд не оцінює як належні докази, оскільки вони не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Не беруться судом до уваги та не можуть бути покладені в основу підтвердження винуватості ОСОБА_4 також надані прокурором протоколи проведення слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_4 , про недопустимість яких зазначав під час судових дебатів захисник ОСОБА_5 .

Так, допитані під час розгляду кримінального провадження вказані вище особи, надали суду показання, які суттєво відрізняться від показань, викладених слідчим в протоколах проведення слідчого експерименту.

Згідно ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З огляду на вказані норми процесуального закону, суд вважає, що надані прокурором протоколи проведення слідчих експериментів від 21.07.2014 року (Т.І а.с.104-110) за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 (Т.І а.с.130-135) та від 16.09.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 (Т.І а.с. 123-129) на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, є неналежними доказами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який у відповідності до ч.2 ст.12 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю та утримує одну малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно останньої характеристики, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає часткове добровільне усунення завданої потерпілому шкоди, зокрема відшкодування всієї майнової та частини моральної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому, суд не враховує твердження прокурора стосовно перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення ним злочину, як обтяжуючу обставину, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів цього, суду надано не було.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження та особу винного, тяжкість вчиненого ним злочину, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , останньому слід призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді двох років обмеження волі.

Саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував у місцях попереднього ув`язнення з 03.02.2015 року (з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою) по 14.04.2015 року (до набрання вироком законної сили), що складає 02 місяці 11 днів. А також в місцях позбавлення волі в період з 14.04.2015 року по 12.01.2016 року, що складає 08 місяців 28 днів.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:
1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;
2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 04 місяці 22 дні. Тобто, загальний строк, який ОСОБА_4 провів в місцях позбавлення волі складає 01 рік 01 місяць 20 днів.
Даний строк підлягає переведенню відповідно до ст.72 ч.1 п.1 п.п. «б» КК України, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі, відповідає два дні обмеження волі, що складає 02 роки 03 місяці 10 днів.
Згідно абз.5 ч.5 ст.72 КК України суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Враховуючи те, що зарахований ОСОБА_4 до ухвалення даного вироку строк (02 роки 03 місяці 10 днів обмеження волі) фактично перевищує строк призначеного йому покарання, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, останній підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання у зв`язку із фактичним відбуттям покарання до ухвалення даного вироку судом.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 463701,39 грн. є обґрунтованим, однак підлягає до часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він неодноразово оперувався, що потягло за собою моральні страждання.

Разом з тим суд вважає, що розмір заявленої потерпілим моральної шкоди значно завищений.

З урахуванням характеру і обсягу понесених потерпілим ОСОБА_6 фізичних та душевних страждань, їх тривалості, тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, тривалості його лікування, тяжкості вимушених змін у його житті, а також беручи до уваги добровільне відшкодування обвинуваченим частини моральної шкоди, суд вважає що з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Саме такий розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди, на думку суду, є розумним та достатнім для компенсації понесених ним моральних страждань.

Також, підлягають стягненню з обвинуваченого документально підтверджені витрати потерпілого ОСОБА_6 , понесені ним на забезпечення прибуття його представника до місця судового розгляду кримінального провадження у сумі 650,08 грн.

В задоволенні цивільного позову потерпілого в частині відшкодування витрат понесених ним на правову допомогу в сумі 2000 грн., слід відмовити, оскільки вказані витрати об`єктивно нічим не підтверджені. Не було надано суду відповідного розрахунку наданих адвокатом ОСОБА_7 юридичних послуг та не надано суду доказів їх оплати.

Разом з тим, суд вважає що з обвинуваченого необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 понесені ним витрати на правову допомогу, згідно квитанції від 11.11.2014 року в сумі 6313,93 грн. (Т.І а.с. 67).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 щомісячної суми втраченого заробітку по весь час встановлення втрати працездатності у розмірі 1/3 виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня календарного року, в якому буде виконуватися рішення, підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати.

Оскільки із змісту позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 не вбачається яку конкретно суму та за який період втрати працездатності необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 збитки, суд вважає за необхідне розрахувати вказану суму збитків, виходячи з періоду перебування потерпілого на лікуванні, підтверджені виписками з історії хвороби.

Так, згідно копій медичних карт потерпілого ОСОБА_6 , наданих Чернівецькою ОКЛ №9965/2248 від 03.07.2014 року, №13290/1663 від 21.08.2014 року та Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова №396040, останній перебував на лікуванні в період з 16.06.2014 року по 23.10.2014 року.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12ААА №405012 від 30.10.2014 року, ОСОБА_6 визнано інвалідом ІІІ групи, обмежено працездатним.

Загальний строк, протягом якого потерпілий був позбавлений можливості працювати складає 04 місяці 07 днів.

Оскільки ОСОБА_6 , станом на час спричинення йому тілесних ушкоджень не працював, у відповідності до ч.2 ст. 1195 ЦК України, розрахунок слід проводити виходячи з розміру мінімальної заробітної платив той період, яка згідно ст. 8 Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VII (в редакції Закону № 1165-VII від 27.03.2014) складала 1218 грн.
Таким чином, загальна сума збитків, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого, у зв`язку із втратою останнім заробітку, внаслідок зменшення загальної працездатності складає 5156,20 грн.
Керуючись ст.ст.369 ч.1, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та за його вчинення призначити покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 03.02.2015 року по 14.04.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 04 місяці 22 дні, а також період його перебування в установі виконання покарання з 14.04.2015 року по 12.01.2016 року, що складає 08 місяців 28 днів, перевівши на підставі ст.72 ч.1 п.1 п.п. «б» КК України, виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі, відповідає два дні обмеження волі, даний строк у виді позбавлення волі у строк покарання у виді обмеження волі, що складає 02 роки 03 місяці 10 днів.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі у зв`язку із фактичним відбуттям покарання до ухвалення даного вироку судом.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 на відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн., 5156 (п`ять тисяч п`ятдесят шість) грн. 20 коп. збитків понесених у зв`язку із втратою працездатності, витрати понесені на правову допомогу в сумі 6313 (шість тисяч триста тринадцять) грн. 93 коп. та 650 (шістсот п`ятдесят) грн. 08 коп. витрати, понесені на забезпечення прибуття представника потерпілого до місця судового розгляду кримінального провадження.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: