Провадження №1-кп/761/405/2016
В И Р О К
іменем України
11 травня 2016 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,, обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0009499 від 14.08.2015) по обвинуваченню

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Буча Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11 травня 2010 року Ірпінський міським судом Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на п`ять років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки; 28 квітня 2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі; 15 серпня 2014 року звільнений умовно-достроково від відбуття покарання з невідбутим покаранням строком один рік шість місяців двадцять шість днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2015 року, приблизно о 22 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, отже діючи повторно, з метою вчинення відкритого викрадення майна, за попередньою домовленістю зустрівшись біля Центрального залізничного вокзалу в м. Києві ( Вокзальна площа, 1) з невстановленою досудовим розслідуванням особою, почав спільно з цією особою підшуковувати осіб, відносно яких можливо вчинити злочин. Далі, приблизно о 22 годині 30 хвилин, помітивши потерпілого ОСОБА_7 , який мав при собі відповідне майно, обвинувачений ОСОБА_5 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою почали переслідувати вказаного потерпілого до автостанції «Київ», що розташована також за згаданою адресою. У подальшому, 14 серпня 2015 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , який відійшов за автостанцію, після чого обвинувачений ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс потерпілому ОСОБА_7 удар в область обличчя, від якого останній впав на землю, а невстановлена досудовим розслідуванням особа дістала з кишень шортів, в які був одягнений згаданий потерпілий, його майно, а саме: шкіряний гаманець, вартістю 800 гривень, в якому знаходились гроші у сумі 600 гривень, 100 доларів США (в перерахунку на гривні згідно курсу НБУ - 2139 гривень 62 копійки), 28 000 білоруських рублів (в перерахунку на гривні згідно курсу НБУ становить 36 гривень 40 копійок), мобільний телефон марки «Mobistel Synus T1Black», вартістю 3 000 гривень, в якому знаходилась сім-картка, вартістю 20 гривень, з грошима на рахунку в сумі 80 гривень, флеш-картка пам`яті, вартістю 300 гривень, та інше майно, яке матеріальної цінності не представляє. Також, продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена досудовим розслідуванням особа зірвала з шиї та руки потерпілого ОСОБА_7 відповідно срібний ланцюжок, вартістю 1500 гривень, на якому знаходився срібний хрестик, вартістю 1 000 гривень, та обручку з жовтого золота, вартістю 2 500 гривень, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 в цей же час відкрито викрав інше майно потерпілого ОСОБА_7 , взявши із землі його рюкзак, вартістю 600 гривень, в якому знаходився ніж «Віктарінокс», вартістю 600 гривень, ліхтарик 300 гривень, флеш накопичувач, вартістю 300 гривень, чемодан, вартістю 500 гривень, в якому містився спінінг «Arrast», вартістю 300 гривень, та інші речі, які матеріальної цінності не представляють. В наступному, заволодівши зазначеним майном потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 14576 гривень 2 копійки, обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердивши обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 13 серпня 2015 року, приблизно о 22 годині, він зустрівся зі своїм знайомим на Центральному залізничному вокзалі м. Києва для вчинення грабежу, де звернули увагу на ОСОБА_7 , який мав при собі окремі речі. Далі, він разом з вказаним знайомим вирішили прослідкувати за ОСОБА_7 , який пішов у бік автостанції «Київ». Пізніше, а саме 14 серпня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, він спільно зі своїм знайомим підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , і він відразу наніс удар в обличчя ОСОБА_7 , який впав на землю, а його знайомий в цей час позабирав майно з кишень потерпілого, а також зірвав з його шиї ланцюжок та зняв обручку з руки, при цьому він в цей момент забрав сумку та чемодан ОСОБА_7 , після чого вони залишили місце вчинення злочину з викраденим майном.

Незважаючи на визнання ОСОБА_5 під час судового розгляду своєї провини у пред`явленому обвинуваченні, вона також знайшла своє підтвердження на основі дослідження всієї сукупності доказів по даному кримінальному провадженню.

Так, як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , 14 серпня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , а також інша особа, пограбували його, забравши ланцюжок з хрестиком, обручку, гаманець з грошима, спінінг, телефон та інші речі, при цьому ОСОБА_5 , перед тим як заволодіти його майном, завдав йому удар в обличчя, від якого він впав на землю.

Крім того, вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується й іншими дослідженими в суді доказами, а саме відомостями, що містяться у:

-витягу з кримінального провадження №0009499, згідно якого 14 серпня 2015 року до ЄРДР внесено відомості з приводу того, що 14 серпня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, на АС «Київ» двоє невстановлених слідством осіб нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 , що не є небезпечними для життя та здоров`я, та відкрито заволоділи майном останнього;

-протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14 серпня 2015 року, згідно якого в правоохоронних органах зафіксована заява щодо того, що 14 серпня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, на АС «Київ» двоє невстановлених осіб нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 , що не є небезпечними для життя та здоров`я (потерпілий) та відкрито заволоділи його майном;

-протоколі огляду місця події з фототаблицею від 14 серпня 2015 року, згідно якого, було оглянуто ділянку місцевості загальною площею близько 20 квадратних метрів на автостанції «Київ», де ОСОБА_7 повідомив, що саме на цьому місці до нього підбігли двоє невідомих та нанесли йому тілесні ушкодження, після чого відкрито заволоділи його майном;

-протоколі огляду місця події з фототаблицею від 18 серпня 2015 року, згідно якого, було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_5 , який проживає у вказаному приміщенні, добровільно надав спінінг, при цьому пояснив, що він відкрито викрав це майно разом з іншими особами вночі у серпні 2015 року в районі АДРЕСА_3 ;

-протоколі огляду від 22 серпня 2015 року, згідно якого, в ході проведення цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що спінінг, який вилучався, згідно протоколу огляду місця події від 18 серпня 2015 року у ОСОБА_5 , належить йому.

Оцінивши у своїй сукупності досліджені в суді докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що він на даний час на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем відбування покарання у минулому характеризується позитивно, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, і запевнив суд, що в майбутньому порушень закону допускати не буде, суд вважає можливим в даному конкретному випадку обмежитись йому наближеним до мінімального за розміром покаранням, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_5 не відбув покарання, призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2011 рокуу виді одного року шести місяців двадцяти шести днівпозбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вказаним вироком, а саме один місяць позбавлення волі.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , слід вважати повернутими законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати ОСОБА_10 невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2011 рокуі остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання та перебування під вартою, а саме з 19 серпня 2015 року, із урахуванням правил, передбачених ст. 72 КК України, в редакції станом на момент винесення вироку.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу у вигляді „тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін з утриманням його в Київському СІЗО №13.

Після набрання вироком законної сили, речові докази які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1