У Х В А Л А
іменем України
Справа № 285/2911/16-к

провадження № 1-кс/0285/574/16

31 жовтня 2016 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого…………….. ОСОБА_3 ,

власника майна…….. ОСОБА_4 ,

захисника…………… ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про арешт майна
по матеріалам досудового розслідування,

внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0001735 від 17.10.2016 року,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.239-1 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 18.10.2016 року звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене під час проведення огляду місця події від 17.10.2016 року майно: автомобіль марки «КАМАЗ-5320», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Автомобіль), що належить ОСОБА_4 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 17.10.2016 року, близько 15 год. ОСОБА_6 на Автомобілі, який має ківш заїхав на території полігону, який розташований в с. Чижівка Новоград-Волинського району Житомирської області і належить вказаній сільській раді та за допомогою ковша, завантажив близько 3 тонн ґрунту на Автомобіль, тим самим незаконно заволодів верхнім покривом земель, що створило небезпеку для довкілля.
Підставою для звернення до суду з даним клопотанням зазначено необхідність забезпечення збереження вилученого під час огляду місця події Автомобіля, який є речовим доказом, оскільки може бути знаряддям чи засобом чинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо арешту майна у зв`язку з його безпідставністю.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні органів поліції перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-1 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

З матеріалів справи вбачається, що під час огляду місця події від 17.10.2016 року на території полігону був вилучений Автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію.

За ч.1 ст.167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, можливості відчужувати певне його майно.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Автомобіль належить ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.
Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Стороною кримінального провадження, яка подала клопотання про арешт майна, в судовому засіданні не було наведено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт Автомобіля, не зазначено доказів розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка має бути співмірною з вартістю майна, яке належить арештувати, або ж узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа. Слід відмітити, що санкція ч.1 ст.239-1 КК України не передбачає такого виду покарання, як конфіскація майна.

Суд не бере до уваги посилання слідчого на ту обставину, що вилучене майно є речовим доказом по кримінальній справі, оскільки Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ОСОБА_4 , будучи власником Автомобіля, не є підозрюваною, обвинувачуваною, потерпілою або навіть свідком по зазначеній вище кримінальній справі, а тому наявність арешту майна, яке їй належить, обмежуватиме її право власності.

З огляду на встановлені судом обставини, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, - слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001735 від 17.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.239-1 ч.1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1