Справа № 1/2502/1/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2011 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі : головуючої судді Бойко В.І.

при секретарі Чухіній О.В.,

за участю прокурора Лазоренко М.М.

адвоката - ОСОБА_1 ,

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бобровиця кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця , громадянина України, одруженого , має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого старшим оперуповноваженим сектору боротьби зі злочинами,повязаними із торгівлею людьми Чернігівського МВ УМВС України у Чернігівській області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,за ст.365 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_2В в скоєнні злочину ,передбаченого ст.365 ч.2 КК України за таких обставин : ОСОБА_2 з 14.11.2001 року по 22.07.2005 року постійно обіймав посаду дільничного інспектора міліції ВДІМ Носівського PB УМВС України у Чернігівській області, являючись службовою особою, оскільки постійно здійснював функції представника державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

25.09.2004 року приблизно о 16-й годині під час проведення оперативно- розшукових заходів з розкриття злочину ОСОБА_3 разом з о/у ВКР Носівського PB УМВС ОСОБА_4 на службовому автомобілі прибули до будинку по вул. Руденка, 8 у м. Носівка за місцем проживання ОСОБА_5 та з метою перевірки інформації щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину доставили останнього до Носівського PB УМВС, де з ним була проведена бесіда, у ході якої інформація щодо його причетності до вчинення злочину не знайшла свого підтвердження.

Після цього ОСОБА_3, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 ніякого адміністративного правопорушення не вчиняв, на підставі складених ним та ОСОБА_4 неправдивих рапортів про, нібито, вчинене ОСОБА_5 адміністративне правопорушення склав відносно останнього завідомо неправдивий протокол

про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, та застосував до ОСОБА_5 фізичне насильство, що виразилося у нанесенні неодноразових ударів руками та ногами по різних частинах тіла, намагаючись таким чином змусити його підписати вищевказаний протокол, а потім доставив ОСОБА_5 до чергової частини Носівського PB УМВС, де на підставі складеного ним протоколу про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення помічник начальника - оперативний черговий Носівського PB УМВС затримав ОСОБА_5 в адміністративному порядку. У результаті таких протиправних дій ОСОБА_3 ОСОБА_5 безпідставно перебував у кімнаті для затриманих Носівського PB УМВС з 19 год. ЗО хв. 25.09.2004 р. до 03 год. 40 хв. 26.09.2004 р., звідки через погіршення стану здоров'я, викликаного спричиненням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3, каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до ОСОБА_6 ЦРЛ, після чого проходив курс лікування з 26.09.2004 р. по 26.10.2004 p., тобто своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_5 та значно підірвав престиж та авторитет органів державної влади.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, і які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, а також державним інтересам, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав та показав ,що ніякого злочину ним скоєно не було. 25.09.2004 року він разом з ОСОБА_7на автомобілі, за кермом якого був він, приїхали по місцю проживання ОСОБА_5 для доставки його у райвідділ міліції з метою відпрацювання заходів щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, повязаного з підпалом прокуратури Носівського району за вказівкою ОСОБА_8 . До того ОСОБА_5 він не знав, знаходився за кермом автомобіля і з нього не виходив. По дорозі до райвідділу ОСОБА_5 вчиняв хуліганські дії ,нецензурно висловлювався. За це йому неодноразово було зроблено зауваження ,на яке він не реагував. Приїхавши до ОСОБА_6 УМВС, ОСОБА_5. продовжував нецензурно висловлюватися .ОСОБА_5 завели на другий поверх в кабінет до ОСОБА_7 В кабінет він не заходив,так як там проходили слідчі дії. .Він спустився на перший поверх і склав на ОСОБА_5 адміністративний протокол про притягнення його до відповідальності за ст. 173 КУпАП .ОСОБА_7 теж склав рапорт. Протокол був зачитаний ОСОБА_5 вголос і йому розянена ст. 63 Конституції. Він відмовився підписати протокол. Після цього ОСОБА_5 було доставлено до лікарні для проведення освідування на наявність алкоголю в крові та тілесних ушкоджень. Протокол було передано до чергового ,так як до його обовязків не входить направляти протокол до суду, і черговим було прийнято рішення про залишення ОСОБА_5 у камері. Вважає,що оригінал протоколу не знайдено і тому він не може вважатися як належний доказ , чим не виконані вказівки апеляційного суду. Ні фізичного, ні психічного насильства до ОСОБА_5 він не застосовував.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 дав показання про те,що 25.09.2004 року він перебував у своєї матері і займався по господарству. Через деякий час до двору зайшли працівники міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ,які запропонували проїхати з ними до міліції .ОСОБА_7 пояснив ,що до нього є запитання відносно його сусіда Пивовара . Він погодився. Його завели на другий поверх райвідділу ,зняли відбитки пальців, ніхто його не ображав .Після цього до кабінету зайшов ОСОБА_2., почав щось писати та на його запитання скільки йому тут сидіти , ОСОБА_2 відповів ,щоб він сидів мовчки,а то закриють у стакан , відсидить декілька діб або років. Він здивувався,так як ніякого відношення до криміналу він не має. Після цього ОСОБА_2 дав прочитати адміністративний протокол, але він не міг прочитати , так як був не розбірливий почерк і коли йому у вічі кинулося прізвище Висовень він відмовився його підписувати ,так як там було заначено, що він висловлювався нецензурними словами на Висовень. Псля цього ОСОБА_2 почав його бити, бив його кулаком та ногою у пах ,груди та по голові , по спині. На сходах бив ногами , а в черговій частині головою об стінку,синців та ссаден на тілі не було . Ніхто цього не бачив та не чув. Потім ОСОБА_2 відвів його на перший поверх і пояснив черговому ,що його закривають у стакан. Його відвезли в лікарню на медичне освідування з приводу виявлення алкоголю в крові. В лікарні на те,що його побили, він не скаржився,щоб не було гірше. ОСОБА_2 йому погрожував,що його закриють у підвалі. Після цього його знову допитував ОСОБА_7. Вночі йому стало погано,приїхала швидка допомога , але його стан погіршився і вже вдруге швидка допомога його забрала до лікарні. Його мати написала заяву на ОСОБА_2 ,який приходив та просив забрати заяву. Його стан погіршився і він був змушений поїхати лікуватися до Чернігівської обласної лікарні, де пробув 2 місяці. Наслідки тілесних ушкоджень ,заподіяних ОСОБА_9 проявляються і на даний час. Він точно не памятає чи знайомився з матеріалами справи ,мабуть що так. Зараз він ніяких претензій до підсудного не має і не буде заперечувати проти закриття справи. Він не заперечує, що ним була написана заява ,яка знаходиться в матеріалах кримінальної справи про те, що він не може стверджувати , що тілесні ушкодження спричинив йому саме ОСОБА_2

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що станом на 25.09.2009 року він працював у карному розшуку . В цей період здійснювалася перевірка щодо причетності ОСОБА_5 у скоєнні злочину, повязаного з підпалом прокуратури. Він разом з ОСОБА_2 прибули до ОСОБА_5П,щоб доставити його до райвідділу міліції. ОСОБА_5 не заперечував,але коди сів у автомобіль, почав висловлювати своє невдоволенню і коли заводили його в райвідділ, він висловлювався нецензурними словами . В кабінеті йому задавали питання, повязані з підпалом прокуратури , ніхто його не бив ,наодинці з ОСОБА_2 він не залишався. Так як в його діях вбачався склад адмінправопорушення за ст. 173 КУпАП, на нього ОСОБА_2 був складений протокол ,який він відмовився підписати. Де після цього подівся протокол, він сказати не може. На освідування в лікарню його возив ОСОБА_2 та він. Ніяких скарг ОСОБА_5 не заявляв. Видимих тілесних ушкоджень на ньому не було.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 25.09.2009 року він в ОСОБА_6 УМВС відбував адміністративне стягнення і знаходився біля міліції ,коли ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на автомобілі привезли ОСОБА_5. На його погляд, ОСОБА_5 був у нетверезому стані , висловлювався нецензурними словами. Перебуваючи в приміщенні міліції він не бачив ,щоб йому хтось із працівників міліції наносив удари .Він був присутнім при складанні протоколу про адміністративне затримання, ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 він не бачив ,ніяких скарг стосовно свого здоровя від нього не було. Про те,що його побили працівники міліції ,він не говорив.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він працює лікарем в ОСОБА_6 ЦРЛ . На даний час він все не дуже добре памятає , але памятає ,що у нього був хворий ОСОБА_5П . При огляді ОСОБА_5П тілесних ушкоджень у нього не було виявлено. Йому робили рентген,пошкоджень кісток не було. Він пробув у лікарні 2- дні, йому не сподобалося і він поїхав до лікарні в м. Чернігів. Ніяких вказівок, як описувати хворобу ОСОБА_5 і не описувати рентгенівський знімок йому не давали. Підробити аналізи крові неможливо .так як його робить лаборант і записує всі дані у журнал. Всі аналізи були в нормі. Всі ушкодження ним були встановлені на основі пальпації і це є субєктивний метод оцінки, а обєктивний метод це наявність пошкодження шкіри , забої. У потерпілого могли бути отримані пошкодження за 2 дні до надходження його до лікарні.

Свідок ОСОБА_12 показав,що 25.09.2004 року він був черговим по ОСОБА_6 В цей день до міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був доставлений ОСОБА_5 , на якого був складений протокол про адміністративне затримання та адміністративний протокол про притягнення до адмінвідповідальності. Протокол складав ОСОБА_2, який залишив протокол у книзі реєстрації ,щоб його підписав начальник. У черговій частині ОСОБА_5П ніхто не бив. Після того як його затримали,він почав скаржитися на здоровя. Коли приїхав лікар , ОСОБА_5 не скаржився йому ,що його побили. Ніяких видимих тілесних ушкоджень на його тілі він не бачив. В медичному акті вказано,що ОСОБА_5 перебував у нетверезому стані , але поводився адекватно.

Свідок ОСОБА_13 показав,що станом на 25.09.2004 року він працював начальником ОСОБА_6 На той час було скоєно ряд злочинів проти прокуратури та суддів .Щодо причетності до цих злочинів в міліцію був доставлений ОСОБА_5 На нього був складений адміністративний протокол ,чому він не надійшов до суду йому не відомо.

Свідок ОСОБА_14 показав,що в його провадженні декілька разів перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 Всі ухвали апеляційного суду Чернігівської області ,щодо направлення справи на додаткове розслідування ним були добре вивчені. 21.08.2010 року ним був складений обвинувальний висновок. Перевищення повноважень ОСОБА_2В полягає в тому,що ним був складений протокол про адміністративне правопорушення,якого ОСОБА_5п. не вчиняв ,він був складений без наявних на те підстав,факту правопорушення не було, а також те,що ніхто не має права здійснювати фізичне насильство відносно особи, в результаті чого ОСОБА_5отримав тілесне ушкодження. В звязку з тим ,що не вдалося розшукати адміністративний протокол ,ним було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи. Факт нанесення тілесних ушкоджень підтверджується медичними картками,які є обєктивними доказами і висновок експерта не має переваги у інших доказах, його не можна брати за основу , він суперечить іншим доказам. У призначенні комплексної судово-медичної експертизи не було потреби. Факт нанесення тілесних ушкоджень підтверджується також показами свідка ОСОБА_15 ,який перебував разом з потерпілим у лікарні і бачив ,що його сеча з кровю. Він вважає, що обвинувачення предявлене ним ОСОБА_2В є конкретним. Істотна шкода полягає в тому ,що були порушені конституційні права на свободу, особистої недоторканості ОСОБА_5П і ніхто не може бути підданий насильству. Підсудний не забезпечив права потерпілого ,а порушив їх ,чим підірвав авторитет органів міліції і в цьому полягає істотна шкода. Порушення конституційних прав потерплого це в першу чергу підрив авторитету державної влади. Це і є істотна шкода державі. Обвинувальний виновок та постанова про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності співпадають.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1заявив клопотання про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 385 ч.2КК України на додаткове розслідування із слідуючих підстав :

Вивчення матеріалів кримінальної справи показало всю недолугість досудового слідства та намагання будь яким чином та шляхом прийняти процесуальне не реабілітуючи рішення для його підзахисного ОСОБА_2.

Неодноразово його підзахисному було пред'явлено обвинувачення в скоєнні різних злочинів. На сьогоднішній день йому залишено обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України.

В ході судового слідства був допитаний слідчий прокуратури ОСОБА_14,яким роз'яснено суть пред'явленого обвинувачення в тому, що він вбачає в діях ОСОБА_2 перевищення влади або службових повноважень в тому, що вій склав адміністративний протокол на потерпілого ОСОБА_5 та в подальшому наніс тілесні ушкодження потерпілому.

Перше. Відповідно до ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25.01.2007 року слідує, що наявна у справі копія протоколу про адміністративне правопорушення, яка не завірена належним чином і невідомо звідки взялася у справі, не може визнаватись судом як доказ, оскільки отримана з порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Таким чином, судом було визнано вказаний доказ неналежним. Направлення вказаного адміністративного протоколу до суду не входить в службові обов'язки ОСОБА_2, а висновок слідчого про те, що незаконним є факт складання вказаного протоколу є тільки припущенням, яке жодним процесуальним документом не підтверджено. Рішення щодо законності, об'єктивності та доведеності вини по складених уповноваженим на це органами адміністративних протоколів приймається тільки судом.

Друге. Перевищення влади або службових повноважень слідчий вбачає в тому, що нібито ОСОБА_2 наніс численні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5.

В ході дослідження матеріалів справи встановлено, що існує висновок судово-медичного експерта ОСОБА_16 № 991 від 21.12.2005 року про те, що експерт вважає,учитывая вышеизложенное, полагаю, что объективных данных о наличии у гра-на ОСОБА_5П повреждений не имеется.Отже з наведеного вище слідує,що зі змісту постанови про притягення в якості обвинуваченого та обвинувального висновку не зрозуміло які саме дії ставляться ОСОБА_2 у вину за ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 08.07.2010 року слідує, що пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України є неконкретним, оскільки за його змістом не можливо дійти однозначного висновку про те, що ж саме вчинив ОСОБА_2 і чи містять конкретно його дії склад злочину.

Апеляційний суд в своїй ухвалі майже дослівно переписав пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення, дав йому критичну оцінку і вказав що неконкретно пред'явлене обвинувачення суттєво обмежило права обвинуваченого та його захисту, перешкоджає суду всебічно, повно, об'єктивно.

Таким чином, він вважає ,що органом досудового слідства не усунуті недоліки виявлені як судом 1інстанції, так і судом апеляційної інстанції, не виконані вказівки судів, як того вимагає ст. 377 КПК України, що є підставою для направлення справи на додаткове розслідування.

Підсудний ОСОБА_2В підтримав клопотання адвоката і просив його задовольнити з вказаних в клопотанні підстав.

Прокурор заперечує проти задоволення вказаного клопотання і просить справу не направляти для проведення додаткового розслідування,оскільки вважає,що в ході досудового слідства були зібрані достатні докази вини підсудного в скоєному злочині і це було доведено в суді дослідженими доказами.Порушень норм КПК не має.

Розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_1 та підсудного ОСОБА_2, вислухавши думку прокурора ,який вважає ,що не має підстав для направлення справи на додаткове розслідування , дослідивши та оцінивши всі зібрані по справі докази , суд приходить до слідуючих висновків :

Згідно ст. 22 КПК України прокурор, слідчий зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Органи досудового слідства при розслідуванні вказаної кримінальної справи протягом шести років не в повній мірі виконують вимоги вказаного закону щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, що свідчить про неодноразове винесення ними постанов про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3, а в подальшому їх скасування, неодноразової зміни кваліфікації дій останнього та суттєвої зміни обвинувачення в суді, внаслідок чого неодноразово допускали істотне порушення кримінально - процесуального закону, що було підставою для повернення справи на додаткове розслідування, як судом першої інстанції,так і апеляційним судом..

Так,08 жовтня 2004 року за заявою ОСОБА_5 про його побиття працівниками міліції було відмовлено у порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України,яку 02 листопада 2004 року було скасовано , а матеріали направлені слідчому для проведення додаткової перевірки.

09 грудня 2004 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 про його побиття працівниками міліції за відсутністю

події як злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.З, 365 ч.2 КК України, так і будь-якого іншого злочину.

11 червня 2005 року слідчим прокуратури Носівського району відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_17П. щодо неправомірних дій працівників міліції відносно нього за відсутністю в діях ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 складів як злочинів, іпередбачених ст.ст. 364 ч.З, 365 ч.2 КК України, так і будь-якого іншого злочину.

20 січня 2006 року порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст.365 ч.І КК України.

28 лютого 2006 року порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_3 за фактом складання завідомо неправдивих документів, за ознаками злочину, передбаченого ст.366 ч.І КК України.

28 лютого 2006 року вказані справи були об'єднані в одне провадження.

04 вересня 2006 року прокурором Носівського району в порядку ст.277 ПК України змінено обвинувачення в суді зі ст.ст. 365 ч.І, 366 ч.І КК України на ст. 365 ч.І КК України, оскільки в ході судового слідства не знайшло підтвердження доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч.І КК України, так як органами досудового слідства не приєднано до справи оригіналу протоколу про вчинення адміністративного правопорушення (т.1 а.с.214-215).

20 веревня 2007 року прокурором Носівського району перекваліфіковано дії ОСОБА_3 зі ст.365 ч.І КК України на ст.364 ч.І КК У країни.

01 жовтня 2007 року справа була направлена до суду з обвинувальним висновком за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 364 ч.І КК України і т.д.

Як свідчать матеріали кримінальної справи органами досудового слідства не виконані вказівки суду , зазначені в постанові Носівського районного суду від 21 листопада 2006 року і ухвалі Апеляційного суду Чернігівської області від 17 вересня 2009 року про те, що в матеріалах справи відсутній оригінал протоколу про вчинення ОСОБА_5. адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173 КУпАП.

А вказівки суду є обов'язковими для слідчого та прокурора. І ,якщо останні не дослідили обставин, зазначених у постанові чи ухвалі суду про повернення справи на додаткове розслідування, то проведене досудове слідство може бути визнано ,як це вказано в ст.368 КПК України,однобічним і неповним , що відповідно до ст.367 ч.1,п.1 КПК України,є підставою для скасування вироку та повернення справи на додаткове розслідування.

Таким чином, з моменту порушення кримінальної справи до направлення її до суду з обвинувальним висновком по справі не було вилучено і приєднано до неї протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5, при складанні якого, як слідує із постанови про притягнення як обвинуваченого , були перевищені службові повноваження обвинуваченим ОСОБА_3. Наявна в матеріалах справи копія протоколу про адміністративне правопорушення, яка не завірена належним чином і невідомо звідки взялася у справі, не може визнаватись судом як доказ, оскільки отримана з порушенням кримінально-процесуального законодавства.

В ході досудового слідства не в повній мірі перевірені повноваження дільничного інспектора міліції щодо прав і обов'язків по складанню протоколів про адміністративні правопорушення, а також залишилось не виясненим чи може нести відповідальність дільничний інспектор за тримання особи в ізоляторі тимчасового утримання, затриманої в адміністративному порядку.

Суд вважає,що направлення вказаного адміністративного протоколу до суду не входить в службові обов'язки ОСОБА_2. а викладений у обвинувальному висновку і постанові про притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого за ст.365 ч.2 КК України висновок слідчого про те, що незаконним є факт складання вказаного протоколу є його припущенням не тільки тому, що це жодним процесуальним документом не підтверджено, а й тому, що рішення щодо законності, об'єктивності та доведеності вини по складених уповноваженим на це органами адміністративних протоколів приймається тільки судом.

В ході досудового слідства не була дана належна юридична оцінка наказу начальника УМВС в Чернігівській області №796 від 18.11.2004 року(а.с.55-56 т.1) із якого слідує, що фактично ті дії ОСОБА_2, за які він притягується до кримінальної відповідальності кваліфіковані як дисциплінарний проступок, за який він притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Після скасування даного наказу не перевірено чи внесені відповідні зміни в особову справу ОСОБА_2 про скасування дисциплінарного стягнення.

З наведеного змісту постанови про притягнення як обвинуваченого та обвинувального висновку не зрозуміло ,які саме дії ставляться ОСОБА_2 у вину за ч.2 ст.365 КК України (безпосередньо вчинені ним, а не іншими посадовими особами райвідділу міліції), не зазначено в чому конкретно полягає істотна шкода окремим громадянам і державним інтересам.

Свідченням цього є промова прокурора,де він зазначає в чому порушені права та інтереси потерпілого ОСОБА_5,однак слідчий в постанові про притягнення в якості обвинуваченого цього не вказує,а це є обовязковою ознакою даного складу злочину./т.2,а.с.250,47./

А тому таке обвинувачення є неконкретним, оскільки за його змістом неможливо дійти однозначного висновку про те, що ж саме вчинив ОСОБА_3 і чи містять конкретно його дії склад злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України.

В матеріалах справи є висновки судово-медичної експертизи/т.1,а.с.17/ про те,що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути за 3-5 днів до надходження до медичного закладу і даних медичних,що тілесні ушкодження є у потерпілого експерту не надано і їх не має/т.1,а.с.48./.Із матеріалів справи вбачається,що потерпілому проводили аналізи сечі і один із свідків показав,що у потерпілого у сечі була кров ,однак дане питання експертному дослідженню не піддавалось,а тому виникає потреба в проведенні додаткової судово-медичної експертизи з метою встановлення чи малась кров в аналізах сечі потерпілого ОСОБА_5 від 26.09.,27.09,13.10.2004 року та які тілесні ушкодження мались на тілі ОСОБА_5 станом на 25.09.2004 року на 19 год 30 хвилин і чи могли вони виникнути в указаний термін та при обставинах,про які зазначає потерпілий,чи при інших обставинах/при падінні і т.д/.

Крім того,органами досудового слідства допущені і інші порушення норм матеріального і процесуального права. Так на а.с.21,т.1 є акт №238,однак він викликає певний сумнів,так як на ньому відсутні реквізити медичного закладу,печатка і він підлягає детальній перевірці,оскільки в акті зазначено,що він складений 25./У.04 р,а подія відбулась 25.09.04 року.

При виконанні вимог ст.217 КПК України слідчим були допущені суттєві порушення даної процесуальної норми,оскільки потерпілому 20.08.2010 року направлено повідомлення про його право знайомитись з матеріалами справи,однак потерпілий не зміг би це зробити/відсутні дані ,що він отримав дане повідомлення і не має його заяви про небажання знайомитись зі справою/,оскільки в цей день слідчий після предявлення обвинувачення допитував обвинуваченого ОСОБА_3 з 11год 10 хв до 11 год25 хвилин,після чого з 11 год 30 хвилин почав знайомити ОСОБА_3 з матералами кримінальної справи..

Таким чином,зазначені порушення норм матеріального і процесуального права,невиконання вказівок суду першої і апеляційної інстанцій, пред'явлення ОСОБА_3 неконкретного звинувачення не тільки суттєво обмежило його та його захисника у здійсненні права захисту у кримінальному судочинстві ,але і перешкоджає суду всебічно, повно та об'єктивно розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Оскільки неповнота та недоліки досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні, справа підлягає направленню на нове розслідування, під час якого необхідно усунути відмічені недоліки і перевірити доводи адвоката та обвинуваченого , а при необхідності провести інші слідчі дії та з урахуванням зібраних доказів прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.281 КПК України,-

ПО СТ АНОВИ В :

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.365 ч.2 КК України повернути прокурору Носівського району для організації і проведення додаткового розслідування.

На постанову суду протягом 7 діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Чернігівського апеляційного суду.

С У Д Д Я підпис ОСОБА_18

Вірно: Суддя В.І.Бойко