26.05.2016 Справа № 756/3782/16-к
№ 1-кп/756/378/16
№ 756/3782/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002780 від 18.03.2016 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Федорівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, зі слів працюючого сезонним механізатором агрофірми «Боровиця», неодруженого, не маючого утриманців, перебуваючого у цивільному шлюбі, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.03.2005 року Знамянським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в порядку ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
- 23.09.2005 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2008 року звільненого умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 6 днів;
- 05.07.2010 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09.08.2012 року звільненого умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 21 день,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
25 лютого 2013 року близько 04 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 (засудженим 12 листопада 2013 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробовуванням на строк 3 роки) та особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, знаходився за адресою: м. Київ, пр.-т Московський, 15А.
В цей час ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, почав словесно чіплятися до потерпілого ОСОБА_7 , з метою спровокувати бійку. Не досягнувши очікуваного результату, ОСОБА_6 вдарив кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , після чого, з метою подолання опору потерпілого, почав наносити останньому удари руками у різні частини тіла.
ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, приєдналися до ОСОБА_6 і теж почали наносити потерпілому ОСОБА_7 удари у різні частини тіла. Під час побиття потерпілий ОСОБА_7 на вимогу осіб, які застосували до нього насильство, віддав свій мобільний телефон марки «Нокіа 3103» вартістю 100 гривень із сім-карткою вартістю 15 гривень, на рахунку якої була сума у розмірі 200 гривень, після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , якому вказане майно належить на праві приватної власності, матеріальну шкоду на загальну суму 315 гривень 00 копійок.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, ніякі обставини справи не оспорював. Пояснивши, що на той час працював трактористом в ТЦ «Ашан» та чистив від снігу навколишню територію. Близько 23-24 години до нього прийшов раніше знайомий земляк ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , якого він раніше не знав. Вони купили коньяк та розпивали його за знайомство у вагончику. Особисто він випив приблизно 200 грамів коньяку, після чого знову працював на тракторі та чистив сніг. Близько 4 години повернувся до свого вагончика, де вже билися ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 .
ОСОБА_3 показав, що він зразу ж підключився до бійки, щоб захистити ОСОБА_6 і також став наносити удари ОСОБА_7 . Згодом ОСОБА_6 сказав йому, щоб він вичистив кармани ОСОБА_7 , що він і зробив, а саме: дістав з карману верхнього одягу ОСОБА_7 мобільний телефон та викинув його в сніг, маючи намір у подальшому цей телефон знайти та особисто ним користуватися. Коли їх доставили в міліцію, то там вже з`ясувалося, що до його приходу ОСОБА_6 з ОСОБА_8 відібрали у ОСОБА_7 у ході бійки ще й гроші у сумі 170 грн., які між собою поділили та розпорядилися ними на власний розсуд. Працівниками міліції було запропоновано їм повернути ОСОБА_7 все, що в нього було відібрано. Оскільки в ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грошей вже не було, то він віддав ОСОБА_7 наявні в нього 200 грн. (однією купюрою) та знайшов у снігу і повернув мобільний телефон разом з наявною в ньому сім-картою.
Про вчинене ОСОБА_3 дуже шкодує, просить не позбавляти волі.
Місце проживання (перебування) потерпілого наразі не відоме, раніше він був зареєстрований в АДРЕСА_3 , звідки знявся з реєстрації 26.07.2007 року, про що у матеріалах кримінального провадження є відповідна адресна довідка Мелітопольського МВ УДМС в Запорізькій області.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинений злочин, у відповідності зі ст.ст. 65 - 67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, що у своїй сукупності відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та, з урахуванням особи винного дає суду можливість призначити обвинуваченому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено. З показань обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих в суді, та з вироку Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2013 року щодо ОСОБА_6 вбачається, що злочин було вчинено особами, які перебували у стані алкогольного сп`яніння, проте, зазначене суд не може приймати до уваги, оскільки не може вийти за межі висунутого ОСОБА_3 обвинуваченні (ст. 337 КПК України), в якому жодна обтяжуюча обставина йому не інкримінується.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, дані про особу, які його характеризують.
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 , характеризується формально позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, працюючий не офіційно (з його слів), не одружений, проте перебуває у цивільному шлюбі та виховує дітей співмешканки (зі слів), був раніше тричі судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, востаннє був судимий 05.07.2010 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09.08.2012 року був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 21 день, злочин щодо ОСОБА_7 вчинив під час не відбутого покарання за попереднім вироком.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 з застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства. До призначеного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України обвинуваченому має бути частково приєднано не відбуте покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2010 року.
Для забезпечення виконання вироку обвинуваченому слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вирокомЗнам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.07.2010 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду з 26 травня 2016 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 26 травня 2016 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя