Справа № 159/3674/16-к
Провадження № 1-кс/159/740/16
УХВАЛА

10 жовтня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 09.07.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000244, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2015 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 09.07.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000244, внесеного до ЄРДР 03.03.2015 року. Скарга обґрунтована тим, що 25.02.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Ковельського відділу поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. В поданій заяві ОСОБА_4 вказував на те, що ОСОБА_6 у 2011 році отримав від нього грошові кошти в сумі 248861,67 гривень, що складало 32300,41 долари США на погашення боргів по підприємству МП «ПМК». В кінці 2012 року він звернувся до ОСОБА_6 по питанню повернення коштів, однак останній запропонував призначити ОСОБА_4 директором підприємства з правом подальшого його викупу, на що він погодився. 01.12.2012 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір оренди з правом викупу підприємства «ПМК». 14.12.2012 року ОСОБА_4 було призначено на посаду директора «ПМК», згідно наказу № 67 від 14.12.2012 року, а 23.09.2014 року скаржника було звільнено з роботи за власним бажанням. Вказав, що на даний ОСОБА_6 борг йому не повернуто. Вказує, що ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволодів належними йому грошовими коштами. Постановою слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 09.07.2015 року кримінальне провадження № 0000244, внесене до ЄРДР 03.03.2015 року по факту шахрайських дій ОСОБА_6 було закрито. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки слідчим не проведено ряд слідчих дій по збиранню доказів, не надано належної правової оцінки наданим скаржником документам, не було допитано скаржника та ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження. Вважає, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України а також в його діях наявні інші ознаки злочину, передбачені особливою частиною КК України, тому просить скасувати постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 02.03.2015 року про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_7 подану скаргу підтримала, вказала, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 21.09.2016 року, тому строк подання скарги не пропущено. Додатково пояснила, що ОСОБА_4 позичав ОСОБА_6 грошові кошти для покриття боргів останнього по підприємству «ПМК» при умові, що ОСОБА_6 введе його у склад засновників «ПМК». На даний час ОСОБА_6 кошти не повернуто. Таким чином, ОСОБА_6 заволодів належними ОСОБА_4 грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 призначив його директором «ПМК», проте за період роботи ОСОБА_4 на посаді директора, ОСОБА_6 було створено такі умови роботи, які унеможливлювали доступ до фінансових ресурсів, до розпорядження фінансовими ресурсами. Тобто ОСОБА_6 не мав наміру повернути ОСОБА_4 вкладені кошти, або надати право викупу підприємства. Також вказує, що ОСОБА_6 було вчинено ряд інших злочинів, визначених статтями КК України, зокрема шахрайство з фінансовими ресурсами, ухилення від сплати податків, невиплата заробітної плати, протидія законній господарській діяльності, відмивання грошей, порушення правил техніки безпеки на підприємстві з підвищеною небезпекою, грубе порушення законодавства про працю, завоволодіння майном шляхом обману, привласнення та заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, порушення вимог законодавства про охорону праці. Просила скасувати постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 02.03.2015 року про закриття кримінального провадження.

Прокурор вважає скаргу безпідставною, просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки викладені у ній відомості не ґрунтуються на положеннях КПК України, а процесуальні доводи представника особи, яка подала скаргу зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням та не містять жодного належного та допустимого доказу на своє підтвердження.
Скаржником не пропущено строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження, встановлений ст. 304 КПК України, оскільки копію оскаржуваної постанови від 09.07.2015 року представник скаржника ОСОБА_7 отримала 21.09.2016 року, що підтверджується її підписом про отримання копії постанови.

Заслухавши представника особи, яка подала скаргу, прокурора, вивчивши матеріали слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За результатами розслідування кримінального провадження № 0000244, внесеного до ЄРДР 03.03.2015 року слідчим СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 зроблені висновки про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що жодних документів, які б підтверджували існування заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_4 надано не було. Питання примусового повернення боргів або накладення штрафних санкцій у випадку їх несвоєчасного повернення повинні вирішуватись на підставі відповідних договорів, а у випадку відсутності останніх на загальних підставах в порядку цивільного судочинства. В ході розслідування кримінального провадження не було виявлено ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто ознак заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, оскільки в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини і вирішення даного спору відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства, а тому кримінальне провадження, відкрите за даним фактом підлягає закриттю.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому кримінальне провадження має закриватись лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження за п.2 ч.1ст. 284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін), непричетності особи до кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим.

Як ствердила в ході розгляду скарги по суті представник особи, яка подала скаргу, в діях ОСОБА_6 наявний склад інших, кірм шахрайства, злочинів, передбачених відповідними статтями особливої частини КК України. Вказане твердження є голослівним та не може братись до уваги слідчим суддею при розгляді даної скарги, оскільки відомості про кримінальне правопорушення були внесені по заяві ОСОБА_4 лише щодо шахрайських дій ОСОБА_6 , за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 190 КК України.

Крім того, системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

03.03.2016 року ОСОБА_4 було скероване повідомлення про початок досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000244, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2015 року за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України, яку ОСОБА_4 отримав 12.05.2015 року.

Крім того, як вбачається з ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 31.12.2014 року ОСОБА_4 звертався з відповідною скаргою на бездіяльність заступника Ковельського міжрайонного прокурора щодо невнесення відомостей про вчиненння ОСОБА_6 ряду кримінальних правопорушень до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді від 31.12.2014 року зобов`язано заступника Ковельського міжрайонного прокурора внести відомості про злочин на підставі заяви ОСОБА_4 від 28.11.2014 року до ЄРДР.

Оскільки відомості про по заяві ОСОБА_4 від 28.11.2014 року по факту вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, згідно ухвали слідчого судді від 31.12.2014 року були внесені до ЄРДР, тому слідчий суддя розглядає скаргу по суті лише в межах даного кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1ст. 190 КК України, об`єктивними ознаками шахрайства є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Під час розгляду скарги судом встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді директора ПМ «ПМК» та 23.09.2014 року згідно наказу № 19 був звільнений з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Аналізуючи оскаржувану постанову та матеріали кримінального провадження № 0000244, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим перевірено всі факти, викладені в заяві ОСОБА_4 , проведено необхідний обсяг слідчих (процесуальних) дій по збиранню доказів, допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , досліджено об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому слідчим з`ясовано, що будь-яких договорів між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено не було, будь-які документи стосовно надання в позику грошових коштів відсутні, тобто в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Слідча на підставі перевірених матеріалів дійшла обґрунтованого висновку про наявність в даному випадку не складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а наявність цивільно-правових відносин, оскільки правовідносини, які виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з приводу надання грошових коштів носять цивільно-правовий характер та вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Твердження представника скаржника про те, що слідчим не надано належної правової оцінки наданим ОСОБА_4 доказам, не допитано потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки в матеріалах кримінального провадження є протокол допиту ОСОБА_6 від 26.06.2015 року та протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 12.05.2015 року, а будь-яких інших доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_4 надавав ОСОБА_6 грошові кошти надано не було.

При винесенні оскаржуваної постанови будь-яких порушень КПК України зі сторони досудового розслідування слідчим суддею не виявлено, слідчим цілком правомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000244 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК україни, таке рішення слідчого є обґрунтованим, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 09.07.2015 року про закриття кримінального провадження відмовити

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя

ОСОБА_1