Єдиний унікальний номер 719/30/16-к
Номер провадження 1-кп/719/10/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ Чернівецької області кримінальне провадження № 0000388 від 27.08.2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курашівці, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, громадянина України, одруженого, освіта повна вища, працюючого на посаді інженера ВКВ «Дністровської ГЕС», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Могилів-Подільський, Вінницької області, громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 27 серпня 2015року близько 00 год. 15 хв., проходячи повз магазин «Крамниця», що знаходиться в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області, вчинив суперечку із ОСОБА_6 щодо кинутого на клумбу пластикового стакану, в ході якої висловлювався грубо та нецензурно до ОСОБА_6 , ображаючи його образливими словами.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 після почутого зауваження вибачився за кинутий стакан та пообіцяв його підняти, ОСОБА_4 підійшов та безпричинно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в область обличчя, в результаті чого між ними зав`язалась бійка. До ОСОБА_4 приєднався його друг ОСОБА_5 , який також наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_4 в цей час наніс удар ногою в праве коліно ОСОБА_6 . Від отриманого удару по коліну правої ноги ОСОБА_6 впав на тротуар, а обвинувачені продовжували його бити ногами в область голови та тулуба, недаючи таким чином останньому піднятись із землі. В цей час на місце події повернувся ОСОБА_9 , який, підбігши до ОСОБА_4 ззаді та обхопивши його за тулуб і руки, намагався відтягнути його від ОСОБА_6 . Також дії обвинувачених намагались зупинити інші присутні, зокрема, ОСОБА_8 намагався втримати ОСОБА_4 за руки, однак останній його відштовхнув та продовжив бійку, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 намагались заспокоїти обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 словесно.

Поки ОСОБА_6 піднімав з тротуару ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вели розмову із ОСОБА_11 , в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_11 один удар кулаком в область голови, а ОСОБА_5 один удар ногою в ногу. ОСОБА_11 , відчувши фізичну біль, почав відходити від обвинувачених, оскільки, будучи після операції, не міг оборонятися. В цей час ОСОБА_4 наніс йому ще один удар в стегно, від чого ОСОБА_11 впав та у нього випав телефон, на який наступив ногою ОСОБА_4 і відштовхнув телефон в сторону. Після того, як ОСОБА_11 самостійно піднявся із тротуару, до нього знову наблизився ОСОБА_5 та намагався нанести кілька ударів в область голови та тулуба, проте ОСОБА_11 від таких ударів ухилився та відійшов в сторону.

Після падіння ОСОБА_11 , ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , в результаті чого між ними знову зав`язалась бійка. В ході бійки ОСОБА_4 припідняв ОСОБА_6 за тулуб та кинув на сходи, біля яких вони знаходились. ОСОБА_6 , втративши рівновагу, впав на сходи, вдарившись лівою стороною голови та тулуба об них, та втратив свідомість. До ОСОБА_4 знову підійшов ОСОБА_11 та дружина ОСОБА_4 ОСОБА_12 , намагаючись заспокоїти чоловіка, однак він останніх не слухав та із ОСОБА_11 вступив у словесну суперечку, в ході якої ображав його та вживав расистські вислови. ОСОБА_6 в цей час з сходів підняли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та, зважаючи на дезоорієнтованість ОСОБА_6 і його погане самопочуття, ОСОБА_8 відвів його з місця події в напрямку ресторану «Діброва», що знаходиться в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області.

Коли ОСОБА_6 із друзями зайшли під ресторан «Діброва», за арку, до магазину сантехніки, їх наздогнали обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_4 , поводячись агресивно, викрикуючи нецензурні слова та погрози, намагався підійти до ОСОБА_6 , однак його зупинили ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . В ході розмови між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , останній продовжував висловлюватись нецензурно, кричати та принижувати останніх.

В цей же час до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 та, взявши рукою ззаді за шию, намагався нахилити голову останнього до землі. В подальшому, за пропозицією ОСОБА_5 вони з ОСОБА_6 відійшли в сторону від усіх присутніх, щоб поговорити.

Коли ОСОБА_6 із ОСОБА_5 повернулися назад до присутніх на місці події осіб, ОСОБА_4 , обійшовши інших та наблизившись до ОСОБА_6 , наніс останньому кілька ударів, в тому числі ногою в коліно правої ноги, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на тротуар. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжили бити лежачого ОСОБА_6 ногами, поки його не відтягнув з-під ніг обвинувачених ОСОБА_8 та, піднявши, відвів до магазину «БУМ», що також знаходиться в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області.

В результаті дій обвинувачених ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, синців лівої вушної раковини, задньої правої поверхні шиї, синців в проекції 3-4 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, лівої надключичної ділянки, в проекції лівої лопатки, садна лобно-скроневої ділянки голови зліва, лівої щоки, лівого зап`ястя, задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя, передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав свою вину повністю та стверджував, що 27 серпня 2015року близько півночі, знаходячись між кафе «Молодіжне» та магазином «Крамниця» в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області, зробив зауваження ОСОБА_6 щодо кинутої на клумбу пляшки, діявши при цьому в межах загальноприйнятих правил поведінки. Натомість, ОСОБА_6 , висловлюючись нецензурно, почав його ображати, а коли обвинувачений підійшов, щоб спонукати останнього підняти сміття, потерпілий ОСОБА_6 безпричинно вдарив його кулаком в обличчя. У ОСОБА_4 спрацював захисний рефлекс, а тому між ним та ОСОБА_6 зав`язалась бійка. Визнав, що протягом бійки наніс близько чотирьох ударів, зокрема, наніс два удари в область голови ОСОБА_13 та один удар в ногу, в наслідок чого ОСОБА_13 впав на бетонне покриття тротуару. Проте, стверджував, що удари наносив лише з метою самозахисту. Повідомив, що дійсно його ззаді намагався тримати невідомий йому хлопець, однак, сприйнявши такі дії як загрозу своєму життю та здоров`ю, він вирвався від останнього та випадково вдарив ліктем в брову; стверджував, що інші присутні особи його не чіпали. Підтвердив, що вів розмову із ОСОБА_11 , проте заперечував, що під час розмови ображав останнього будь-яким чином, а тим більше бив.

Також повідомив, що коли ОСОБА_13 підняли, він з метою з`ясувати стан здоров`я останнього наблизився до нього, проте ОСОБА_13 знову безпричинно його вдарив в область голови, в результаті чого повторно розпочалась бійка, в ході якої він вдарив ОСОБА_13 в область тулуба, від чого останній втратив рівновагу та впав вниз по сходах, біля яких вони стояли.

Після цього ОСОБА_13 підняли його друзі та вони попрямували за ресторан «Діброва», до магазину сантехніки. При цьому, ОСОБА_13 викрикував погрози в його сторону та сторону ОСОБА_5 , а тому він вирішив з`ясувати характер даних погроз та пішов за компанією хлопців. За ним також пішов ОСОБА_5 . Проте, під аркою, не доходячи до ОСОБА_13 , його зупинили хлопці із компанії, в ході розмови з якими він бачив як до ОСОБА_13 підійшов ОСОБА_5 та вони відійшли в сторону, опинившись поза полем його зору. В цей час він зашпортався та, втративши рівновагу, впав, а хлопці, біля яких він стояв, почали його бити ногами до тих пір, поки не повернувся ОСОБА_5 . Стверджував, що під аркою між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 бійки уже не було. Зазначив, що під час усієї події не бачив, щоб ОСОБА_5 бив ОСОБА_13 чи ОСОБА_11 , а також не чув, щоб ОСОБА_5 висловлювався нецензурно чи ображав будь-кого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не визнав свою вину повністю та стверджував, що, вийшовши разом із ОСОБА_4 та його дружиною із кафе «Молодіжне», 27 серпня 2015року близько півночі побачив, що ОСОБА_13 кинув на клумбу порожню пляшку, в результаті чого ОСОБА_4 в культурній формі зробив зауваження останньому. Зазначив, що саме ОСОБА_13 , висловлюючись нецензурно, безпричинно вдарив ОСОБА_4 кулаком в обличчя, в результаті чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зав`язалась бійка. При цьому, повідомив, що він не бився ні з ОСОБА_13 , ні з ОСОБА_11 , не кричав та не висловлювався нецензурно, а, навпаки, намагався припинити бійку. Так, підтвердив, що коли компанія хлопців перемістилась за ресторан «Діброва», під арку до магазину сантехніки, спробував порозмовляти із ОСОБА_13 , щоб залагодити конфлікт, внаслідок чого вони відійшли в сторону. Проте, оскільки ОСОБА_6 вдарив його в область голови, він зрозумів, що розмови не буде та вони повернулись до інших присутніх. Щодо ОСОБА_4 , то показав, що дії ОСОБА_4 мали виключно характер захисту, оскільки саме ОСОБА_13 спровокував та розпочав бійку. Загалом пригадав, що у відповідь на три удари, які наніс ОСОБА_13 , ОСОБА_4 наніс останньому також близько трьох ударів. Зазначив, що не чув від ОСОБА_4 жодних образливих слів на адресу ОСОБА_6 чи ОСОБА_11 , не бачив бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та щоб в ОСОБА_11 падав мобільний телефон, на який начебто наступив ОСОБА_4 .

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, не визнали, їх вина в інкримінованому злочині підтверджується показаннями потерпілих, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 27 серпня 2015року він, будучи біля спорт-бару та магазину «Крамниця», що знаходяться в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області, маючи намір викинути пластиковий стакан в картонну коробку, не попав в коробку і стакан опинився на газоні. В цей момент він почув як ОСОБА_4 , з яким була його дружина та ОСОБА_5 , в нецензурній формі звернувся до нього із вимогою підняти стакан. Коли він намагався з`ясувати причини некоректної поведінки ОСОБА_4 , останній наблизився до нього та безпричинно наніс один удар кулаком в обличчя, в результаті чого розпочалась бійка. В ході бійки до нього також підійшов ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_4 наніс ще один удар ногою в коліно його правової ноги, внаслідок чого він впав на тротуар, а обвинувачені продовжили бити його лежачого ногами по тулубу та голові, загалом нанісши близько десяти ударів. В цей час бачив, як бійку хотіли розборонити його друзі. Зокрема, ОСОБА_8 намагався втримати обвинуваченого ОСОБА_4 за руки, однак останній відштовхнув ОСОБА_8 та продовжив бійку. Також ОСОБА_9 , обхопивши ОСОБА_4 ззаді, відтягував останнього, проте ОСОБА_4 відштовхнув ОСОБА_9 та продовжив бійку. Чув, як ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_4 , намагаючись словесно заспокоїти останнього. В цей час, оскільки самостійно піднятись йому не вдавалось, хтось із друзів, або ОСОБА_10 , або ОСОБА_8 , почав відтягувати його за спину з-під ніг обвинувачених. В подальшому, коли його підняли, побачив, що до нього наближається ОСОБА_4 із зжатими в кулаки руками, а тому з метою самозахисту намагався вдарити ОСОБА_4 в область голови, в результаті чого знову зав`язалась бійка. В ході згаданого епізоду ОСОБА_4 , припіднявши його за тулуб, кинув на сходи, біля яких вони знаходились. В результаті він впав, вдарився лівою частиною голови та тулуба об сходи та втратив на певний час свідомість. Зі сходів йому допомогли піднятись друзі, оскільки він почувався погано, та він разом із ОСОБА_8 пішли в сторону ресторану «Діброва» під арку до магазину сантехніки, що в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області, де до них підійшла ОСОБА_14 . При цьому, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наздогнали його та друзів і, щоб завадити ОСОБА_4 продовжити бійку, перед ним стали друзі ОСОБА_13 , які просили ОСОБА_4 зупинитися. В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 та, взявши його рукою ззаді за шию, почав тягнути вниз, проте в подальшому вони домовились відійти в сторону поговорити. Натомість, відійшовши, ОСОБА_5 зробив кілька спроб його вдарити, у відповідь на що ОСОБА_6 намагався захиститися. Зрозумівши, що розмови не буде, він відійшов від ОСОБА_5 назад до друзів. В цей час до нього підбіг ОСОБА_4 та вдарив його в коліно правої ноги, в результаті чого він впав на тротуар, де його продовжили бити обоє обвинувачених. Бійку знову припинили друзі, зокрема, ОСОБА_8 відтягнув його від обвинувачених та відвів в сторону магазину «БУМ», де вони знаходились до приходу міліції. Також показав, що бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не бачив, однак бачив, як ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_11 по нозі, а ОСОБА_4 намагався вдарити ОСОБА_11 , однак чим це завершилось не знає. Стверджував, що поведінка ОСОБА_4 була неадекватною, він був в стані алкогольного сп`яніння, що вбачалося із його хотьби, манери розмови та відчувався характерний запах алкоголю.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що 27 серпня 2015року він із друзями стояв біля спорт-бару в мікрорайоні «Діброва», м. Новодністровськ, Чернівецької області, коли ОСОБА_6 викинув пластиковий стакан, який вдарившись об край картонної коробки, впав на газон, та почув як ОСОБА_4 , з яким були його дружина та ОСОБА_5 , в грубій некоректній формі вимагав від ОСОБА_6 прибрати сміття, а в подальшому, наблизившись до останнього, наніс кулаком удар в область голови ОСОБА_13 . В результаті між ними ( ОСОБА_13 та ОСОБА_4 ) зав`язалась бійка, в ході якої до ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_5 . Під час бійки не бачив куди точно наносили ОСОБА_13 удари обвинувачені, однак вони його били руками й ногами, били й тоді, коли ОСОБА_6 уже лежав. При цьому, зазначив, що один із друзів ще до початку бійки повідомив, що підніме стакан, однак це обвинувачених не зупинило.

Повідомив, що він, а також ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 намагались припинити зазначену бійку. Зокрема, він, будучи після операції, не міг вчиняти жодних активних фізичних дій, а тому, знаючи ОСОБА_4 до інциденту, намагався запокоїти останнього словесно, однак, у відповідь почув нецензурну лайку, образливі слова та расистські вислови. А підійшовши до ОСОБА_4 , отримав від нього один удар кулаком в область обличчя, від чого відчув фізичну біль. В цей же час ОСОБА_5 наніс йому один удар ногою в ногу. Повідомив, що намагався відійти від обвинувачених, однак, ОСОБА_4 вдарив його ногою в ногу в область стегна, від чого він впав та у нього випав мобільний телефон, на який наступив ОСОБА_4 . Піднявшись, він бачив як ОСОБА_5 намагається нанести йому ще кілька ударів, від яких йому вдалося ухилитися. Загалом чітко пам`ятає три удари: один від ОСОБА_5 та два від ОСОБА_4 , оскільки після них відчув фізичну біль. В подальшому, почувши крики ОСОБА_6 про допомогу та необхідність викликати міліцію, підняв телефон та подзвонив у відділення міліції. Повідомив, що відходив з місця події, оскільки міліція довго не йшла та спочатку він сам побіг, а потім попросив ОСОБА_9 збігати до відділення. Окрім того, повідомив, що коли ОСОБА_6 скинули зі сходів, він звертався до дружини ОСОБА_4 . ОСОБА_12 із проханням повпливати на чоловіка та припинити бійку, однак ОСОБА_4 ні його, ні своєї дружини не слухав, у відповідь на її спроби припинити бійку лише відштовхував останню, а з ним вступив в словесну суперечку, в ході якої продовжував його ображати, в тому числі вживаючи расистські вислови. Бачив, як всі пішли за ресторан «Діброва», під арку, де ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відійшли в сторону поговорити. Повідомив, що ОСОБА_4 мав намір продовжити бійку, а тому він просив його зупинитися, однак останній не реагував, а лише ображав його та лаявся. Вважає, що поведінка ОСОБА_4 була неадекватною, він був в стані алкогольного сп`яніння, що вбачалося із його хотьби, манери розмови та відчувався характерний запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_14 показала, що бачила як ОСОБА_4 , припіднявши ОСОБА_6 , кинув останнього на сходи, внаслідок чого ОСОБА_6 впав та втратив свідомість. До цього часу вона стояла в стороні та розмовляла із ОСОБА_12 . Побачивши падіння, попросила ОСОБА_12 зупинити свого чоловіка ОСОБА_4 , оскільки той продовжив рухатись в напрямку лежачого ОСОБА_6 із наміром продовжити бійку, проте ОСОБА_4 дружину непослухав. Також чула, що в цей час, коли ОСОБА_11 намагався словесно стримати обвинувачених, вони ображали його нецензурними словами, а ОСОБА_4 вживав ще й расистські вислови. Бачила, як під час розмови ОСОБА_5 намагався відтягнути ОСОБА_11 в сторону та в подальшому як ОСОБА_11 уже лежав на тротуарі, недалеко сходів аптеки. Повідомила, що з сходів ОСОБА_6 підняв ОСОБА_8 та повів в напрямку ресторану «Діброва», а вона пішла за ними. Зайшовши за арку, вона спробувала порозмовляти із ОСОБА_6 , однак останній почувався вкрай погано, мовчав та загалом погано орієнтувався в просторі. Натомість, ОСОБА_4 продовжував кричати та погрожувати ОСОБА_6 та всій компанії, висловлюючись при цьому нецензурно. Тоді ж до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 та, взявши ОСОБА_6 ззаді за шию, почав тягнути вниз. Потім вони ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) домовились поговорити та відійшли в сторону, опинившись поза полем її зору. Коли ОСОБА_6 повертався назад, бачила як ОСОБА_5 намагався вдарити його в спину, проте його спинили хлопці. В подальшому, обвинувачені збили ОСОБА_6 з ніг та продовжили наносити йому лежачому удари ногами по голові та тулубу. Загалом подія тривала 30-40 хв. та протягом цього часу обвинувачені нанесли велику кількість ударів ОСОБА_6 різного спрямування та сили як руками, так і ногами. Точно розмежувати удари, які наносили окремо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не могла, проте показала, що більшість ударів було від ОСОБА_4 . Вважає, що обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед початком події бачила як вони виходять із кафе «Молодіжне».

Свідок ОСОБА_9 показав, що він повернувся на місце події, коли бійка уже тривала, та бачив, як ОСОБА_4 наносить удари ОСОБА_6 , а тому він підбіг ззаді до ОСОБА_4 та намагався його відтягнути в сторону, а коли той від нього вирвався, випадково вдаривши його ліктем в брову, став між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 підняв із землі ОСОБА_10 . В подальшому показав, що ОСОБА_4 продовжив наступати та замахнувся, щоб вдарити ОСОБА_13 , однак не попав, а потім схопив ОСОБА_13 за футболку, перехилив та кинув на сходи, з яких останній впав та втратив свідомість. Зі сходів ОСОБА_6 підняв хтось із друзів і вони пішли в напрямку ресторану «Діброва». В цей час ОСОБА_6 почувався погано і мовчав, а ОСОБА_4 навпаки продовжував кричати до ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , зокрема, викрикував расистські вислови в адресу ОСОБА_11 . Повідомив, що як розвивались події за рестораном «Діброва» він не бачив, оскільки побіг у відділення міліції. Також свідок показав, що розмежувати точну кількість ударів, які окремо були нанесені ОСОБА_6 ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 не може, проте більшість ударів наніс ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 показав, що саме ОСОБА_4 спочатку в нецензурній формі звернувся до ОСОБА_6 із вимогою підняти стакан, а потім, не зважаючи на повідомлення, що стакан піднімуть, безпричинно наніс кулаком ОСОБА_6 удар в область обличчя, в результаті чого розпочалась бійка. Також вказав, що до бійки приєднався ОСОБА_5 та вони вдвох із ОСОБА_4 продовжили бити ОСОБА_6 , в тому числі й тоді коли ОСОБА_4 збив останнього з ніг ударом ноги в коліно правої ноги потерпілого і ОСОБА_6 опинився на тротуарі. Повідомив, що намагався словесно заспокоїти обвинувачених, однак вони на нього не реагували. Зазначив, що коли прибіг ОСОБА_9 та намагався відтягнути ОСОБА_4 в сторону, він відтягнув ОСОБА_6 та допоміг піднятися з землі. Після того, як на кілька хвилин бійка зупинилась, ОСОБА_4 продовжив наступ і, взявши ОСОБА_6 за тулуб, перекинув його на сходи, внаслідок чого ОСОБА_6 впав, вдарився та втратив свідомість. В цей час ОСОБА_11 розпочав розмову із ОСОБА_4 , намагаючись заспокоїти останнього, а ОСОБА_4 почав на нього кричати та ображати, вдарив ОСОБА_11 ногою в ногу, в результаті чого в останнього випав мобільний телефон. ОСОБА_4 став на цей телефон та відштовхнув його в сторону. В подальшому, повідомив, що зі сходів ОСОБА_6 підняли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та повели за ресторан «Діброва» під арку, а ОСОБА_11 крикнув, що викликає міліцію. Усі присутні пішли за ОСОБА_6 , в тому числі й ОСОБА_4 , який продовжував кричати та ображати ОСОБА_6 . Уже під рестораном ОСОБА_5 , взявши ОСОБА_13 ззаді за шию, відвів останнього в сторону, проте подальші їх дії знаходились поза межами поля зору свідка. ОСОБА_4 при цьому продовжував погрожувати ОСОБА_6 та іншим хлопцям із компанії. Точної кількості ударів, які ОСОБА_6 нанесли обвинувачені, пригадати не міг, вважає, що було близько десяти ударів різної сили та нанесені вони були як руками, так і ногами.

Свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_4 в нецензурній формі звернувся до ОСОБА_6 із вимогою підняти стакан, а потім, незважаючи на те, що свідок повідомив, що підніме сміття, всеодно наніс кулаком удар ОСОБА_6 в область обличчя, в результаті чого розпочалась бійка. Також підтвердив, що до бійки приєднався ОСОБА_5 , та вони вдвох продовжили бити ОСОБА_6 , в тому числі й тоді коли останній лежав на тротуарі. Повідомив, що намагався зупинити ОСОБА_4 , відтягуючи останнього за руки від ОСОБА_6 , проте ОСОБА_4 , будучи фізично сильнішив, його відштовхнув та продовжив бійку. Зазначив, що бійку намагалися припинити й інші присутні, а саме, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Зокрема, показав, що коли бійку намагався зупинити ОСОБА_11 , то обвинувачений ОСОБА_5 відтягнув його в сторону, а потім свідок бачив, як ОСОБА_11 лежить на землі. При цьому, свідок ОСОБА_8 зауважив, що за станом здоров`я ОСОБА_11 , який був після операції, битись не міг. Також повідомив, що ОСОБА_4 в ході бійки припідняв ОСОБА_6 та кинув на сходи, внаслідок чого ОСОБА_6 втратив свідомість. Зі сходів ОСОБА_6 піднімали свідок та ОСОБА_9 , при цьому, ОСОБА_9 потім побіг у відділення міліції, а він із ОСОБА_6 пішли під ресторан «Діброва». ОСОБА_6 на той час уже почувався погано, йшов мовчки, намагався прийти до тями. Натомість, обвинувачені із криками та погрозами пішли за ними. Щоб перешкодити ОСОБА_4 знову розпочати бійку, він та ОСОБА_10 його зупинили та почали розмову, в ході якої ОСОБА_4 кричав, лаявся та звинувачував їх у ситуації, що склалася. В цей же час бачив, як ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_6 , взяв його ззаді за шию та почав тягнути вниз до асфальту, а потім вони вдвох ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) відійшли в сторону та опинилися поза полем його зору. Коли ОСОБА_6 повернувся назад, то обвинувачені збили його з ніг та продовжили бити лежачого, поки свідок не відтягнув ОСОБА_6 в сторону та вони не відійшли до магазину «БУМ». Вважає, що ОСОБА_6 обвинувачені нанесли не менше 20 ударів, проте розмежувати яку кількість наніс кожен із обвинувачених не може. При цьому, повідомив, що на початку бійки ОСОБА_6 , захищаючись, наніс до трьох ударів ОСОБА_4 та один удар ОСОБА_5 , а в подальшому били уже лише ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 просив викликати міліцію. Вважає, що обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчила їх невпевнена хода, нечітка розмова та характерний запах алкоголю, який він відчув від ОСОБА_4 під час словесної суперечки.

Також, як вбачається із висновку експерта № 143 від 27.08.2015 року, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, синців лівої вушної раковини, задньо-правої поверхні шиї, в проекції 3-4 ребер по лівій середньо-ключичній лінії, лівої надключичної ділянки, в проекції лівої лопатки, садна лобно-скроневої ділянки голови зліва, лівої щоки, лівого зап`ястя, задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, задньої поверхні правого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя, передньо-зовнішньої поверхні правого колінного суглобу, передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, які виникли від щомайменше 15-ти разової дії тупих, твердих предметів та ударів об такі. По часу виникнення можуть відповідати 27.08.2015р. та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, а діям обвинуваченого ОСОБА_5 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони обвинувачення про те, що в діях ОСОБА_4 є ознаки опору ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що намагались припинити хуліганські дії, з огляду на наступне. Як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК), відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство» слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 показали, що лише словесно намагались зупинити ОСОБА_4 та останній їх не чіпав. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судовому засіданні не допитувались та прокурор відмовився від свого клопотання в частині їх виклику, а тому суд вважає недоведеною стороною обвинувачення ту обставину, що щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мав місце опір зі сторони ОСОБА_4 . Стосовно ОСОБА_9 , то останній під час допиту в судовому засіданні підтвердив, що нанесений йому удар був випадковим та ненавмисним, відтак, суд, беручи до уваги ту обставини, що захват обвинуваченого невідомою особою був ззаді, вважає, що ОСОБА_4 мав достатні підстави розцінити такі дії ОСОБА_9 як загрозу його життю та здоров`ю, а тому опір відносно останнього був відсутній.

Окрім того, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом факт бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за рестораном «Діброва» під аркою, оскільки покази потерпілого та обвинуваченого в цій частині є взаємосуперечливими, а інших доказів на підтвердження цих обставин прокурором надано не було.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, суд критично відноситься як до показань обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , так і свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , у зв`язку з наступним.

Так, свідкок ОСОБА_18 показала, що коли її друзі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 вийшли з кафе, вона бачила як один із компанії хлопців високий та худорлявий, кинув в клумбу пляшку з-під пива, а тому ОСОБА_4 зробив йому зауваження. Проте, цей хлопець відреагував агресивно і, коли ОСОБА_4 до нього наблизився, без будь-яких причин, взявши ОСОБА_4 за футболку, вдарив кулаком в обличчя, в результаті чого між ними зав`язалась бійка. Загалом, бачила, як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 нанесли один одному по 2 удари в обличчя, при цьому ніхто з них не падав. Бійка тривала 10-15 хв. та її розбороняли присутні лише словесно. Повідомила, що ОСОБА_5 участі у бійці не брав, нікого не ображав та ні до кого не кричав. Коли бійка припинилася, вона пішла додому.

Свідок ОСОБА_12 показала, що, вийшовши разом із чоловіком ОСОБА_4 та другом ОСОБА_5 з кафе «Молодіжне» близько 00 год. 00 год. 10 хв., бачила компанію хлопців, один з яких кинув пляшку на клумбу. ОСОБА_4 зробив йому зауваження щодо кинутого сміття, а коли наблизився до хлопця, то ОСОБА_6 (хлопець, що кинув пляшку) схопив його за футболку і вдарив в обличчя. Зав`язалась бійка, під час якої від удару ОСОБА_4 по нозі ОСОБА_6 впав зі сходів. Вважає, що саме ОСОБА_6 спровокував бійку і в ході події не мав наміру зупинятися. Так, коли його підняли друзі, він почав погрожувати ОСОБА_4 і знову провокувати бійку. Усі інші були зацікавлені, щоб бійка припинилась. Зокрема, вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 намагались вмовити і ОСОБА_4 , і ОСОБА_6 зупинитися. Інших осіб, які б розбороняли, свідок не пригадує. Повідомила, що ніхто її чоловіка за руки не хапав та не відтягував від ОСОБА_6 . ОСОБА_5 участі в бійці не брав та лише також намагався заспокоїти ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_6 впав зі сходів, то прийшла ОСОБА_14 і вони розмовляли, щоб розтягнути хлопців. В подальшому, свідок змінила покази та стверджувала, що коли ОСОБА_6 впав вона стояла не з ОСОБА_14 , а з ОСОБА_4 і розмовляла, намагаючись його заспокоїти, а він її відсилав додому. Після того, як компанія відійшла за ресторан «Діброва», ОСОБА_6 продовжував кричати погрози, а тому ОСОБА_4 побіг його доганяти. Свідок пішла під арку згодом і побачила, що ОСОБА_4 лежить, а хлопці стоять кругом нього і б`ють. ОСОБА_4 підняв ОСОБА_5 , а потім прийшла міліція. Міліцію викликав хтось із компанії ОСОБА_6 , а ні свідок, ні будь-хто з її компанії міліцію не викликав. Пояснила це тим, що хлопцям було видніше як діяти.

Разом з тим, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_12 , вважаючи їх зацікавленими особами, оскільки ОСОБА_18 перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5 , а ОСОБА_12 є дружиною ОСОБА_4 .

Окрім того, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_18 ще й тому, що остання повідомила, що не впізнала б в потерпілому ОСОБА_6 хлопця, який кинув пляшку, проте перед судовим засіданням ОСОБА_5 вказав їй на ОСОБА_6 та сказав, що це саме той хлопець, що почав бійку.

Суд, оцінюючи докази в сукупності, відхиляє покази ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вважаючи їх способом захисту обвинувачених з метою уникнення відповідальності за скоєне, а також покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , які спростовуються показами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , що в свою чергу узгоджуються із висновком експерта про характер та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд не бере до уваги надану стороною захисту виписку з амбулаторної карти ОСОБА_4 від 23.02.2016р. № 90 на підтвердження неможливості ОСОБА_4 брати участь у бійці 27.08.2016р. через стан здоров`я, оскільки в розумінні ст. 85 КПК України даний письмовий документ є неналежним доказом, так як не підтверджує і не спростовує обставини кримінального провадження і досліджені судом докази.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, злочин, передбачений ч. 2 та ч. 3 ст. 296 КК України є злочином середньої тяжкості.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є копія паспота громадянина України, з якого, зокрема, вбачається, що останній одружений із ОСОБА_12 , акт обстеження сім`ї від 22.02.2016р. та довідка про склад сім`ї № 2916 від 10.09.2015р., згідно яких на утриманні останнього знаходиться дружина та двоє дітей; характеристика КП «Новодністровський житловик» № 94 від 23.02.2016р., Філії «Дністровська ГЕС», виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 186 від 10.09.2015р., депутата ОСОБА_19 , згідно яких останній характеризується позитивно, довідки про судимість № 227-11092015/73018 від 11.09.2015р., згідно яких останній раніше не судимий, довідка Новодністровського РП Сокирянського МВ КВІ ВДПтСУ в Чернівецькій області № 16/11-265 від 09.09.2015р., згідно якої на обліку в КВІ не перебуває, довідки Сокирянської центральної районної лікарні № 2025 від 10.09.2015р. та Новодністровської міської лікарні № 537 від 14.09.2015р., згідно яких на обліку у лікарів психіатра та нарколого останній не перебуває.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , є копія паспота громадянина України, характеристика МКП «Житлово-експлуатаційна контора-5» № 194/01-04 від 18.02.2016р. та ОСББ «Покровський посад», згідно яких останній характеризується позитивно, довідка про склад сім`ї № 152 від 10.12.2015р., довідка про судимість № 72-28122015/73018 від 28.12.2015р., згідно якої останній раніше не судимий, довідка Могилів-Подільського ОЛІЛ № 01/01-05-124 від 22.01.2016р., згідно якої на обліку у лікарів психіатра та нарколого останній не перебуває.

Судом обставин, що пом`якшуєть або обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 296 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, своєї вини у вчиненому не визнає, його поведінка не свідчить про розкаяння, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі. При цьому, враховуючи, що обвинувачений раніше до відповідальності не притягувався, характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, своєї вини у вчиненому не визнає, його поведінка не свідчить про розкаяння, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі. При цьому, враховуючи, що обвинувачений раніше до відповідальності не притягувався, характеризується за місцем реєстрації та місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

24 лютого 2016року до початку розгляду кримінального провадження в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення з них матеріальної шкоди в сумі 5367, 00 грн. та моральної шкоди в сумі 20000, 00 грн. В обгрунтування зазначає, що в наслідок нанесених йому 27.08.2015р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень перебував на лікуванні в Сокирянській центральній районній лікарні в період з 27.08.2015р. по 04.09.2015р., де поніс витрати на ліки і додаткове харчування, а також додаткові витрати на медичні обстеження і на транспорт, яким добирався до лікарні на обстеження. Загалом, матеріальну шкоду оцінює на загальну суму 5367, 00 грн. Окрім того, внаслідок перенесеного приниження, заподіяних тілесних ушкоджень відчув не лише тілесні, а й душевні страждання, зазнав змін його звичний життєвий уклад, а тому просить стягнути моральну шкоду в сумі 20000, 00 грн.

В судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_6 заявлений позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Додатково пояснив, що розмір матеріальної шкоди підтверджується наданими чеками та квитанціями, а моральна шкода, яка йому заподіяна, проявилась, зокрема, в тому, що його безпричинне побиття обвинуваченими, поєднане із словесними образами, спричинили йому душевні страждання, відчуття безпомічності та розчарування. Внаслідок нанесених травм він змушений був змінити свій звичний уклад життя, зокрема, на час лікування обмежив коло свого спілкування, оскільки відчував сором за знівечене обличчя, пропустив кілька днів навчання. Повідомив, що на даний час внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому протипоказано значні фізичні навантаження, не рекомендується піднімати важкі речі, досі триває лікування в офтальмолога, оскільки погіршився зір, заборонено довго перебувати на сонці, а перенесений струс мозку має наслідком запаморочення, кровотечі з носа. Просив цивільний позов задоволити.

Обвинувачені (цивільні відповідачі) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільний позов не визнали та, оскільки вважають себе невинними, просили в його задоволенні відмовити.

Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_20 проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що, окрім відсутності вини обвинувачених у вчиненому, як підстави для відмови у задоволенні позову, в такому ще слід відмовити й за недоведеністю. Так, цивільним позивачем не надано рецептів на ліки та рекомендацій лікаря щодо курсу лікування, а відтак, неможливо встановити які ліки та в якій кількості слід було придбавати, а надані чеки зазначених обставин не спростовують. Також звернув увагу, що в лікарні хворі забезпечуються харчуванням, а доказів необхідності в додатковому харчуванні згідно рекомендацій лікаря ОСОБА_6 також не надано. Не погоджувався із розміром витрат на додаткові обстеження, оскільки вважав, що не надано доказів скерування лікарем на такі обстеження саме в ті медичні заклади, де обстежувався ОСОБА_6 . Наявні ж в матеріалах справи чеки, що підтверджують витрати на придбання пального, на думку захисника, не підтверджують, що такі витрати здійснені саме у зв`язку із відвідуванням хворого в лікарні, а тому також відшкодуванню не підлягають. В задоволенні позову в частині заявленої моральної шкоди також вважав слід відмовити повністю у зв`язку із недоведеністю перенесених ОСОБА_6 будь-яких моральних страждань.

Свідкок ОСОБА_21 показав, що після побиття завіз ОСОБА_6 у лікарню, за час лікування ОСОБА_6 неодноразово їздив до нього в лікарню, забрав його з лікарні після виписки, а також возив його кілька разів в м. Чернівці на додаткові обстеження. Проте, точної кількості поїздок ні в м. Сокиряни, ні в м. Чернівці пригадати не може.

Свідок ОСОБА_22 показала, що дійсно на час лікування ОСОБА_6 були понесені витрати на ліки, додаткове вітамінізоване харчування, додаткові медичні обстеження, проте точної суми, яка була витрачена вона не пригадує. Зазначила, що всі ліки придбавались лише згідно рекомендацій лікаря, а на харчування в середньому витрачалось по 150, 00 грн. щоденно. Також підтвердила, що ОСОБА_6 відвезли та забирали з лікарні в м. Сокиряни власним транспортом, а потім неодноразово, від одного до трьох разів в день, відвідували його в лікарні, також кілька разів їздили в м.Чернівці на додаткові обстеження. Проте точної кількості поїздок пригадати не може. Охарактеризувала стан ОСОБА_6 після побиття як незадовільний в фізичному та психологічному розумінні.

Суд, заслухавши цивільного позивача, його представника, цивільних відповідачів та їх захисника, свідків, дослідивши письмові докази, встановив, що згідно заключення лікарсько-консультаційної комісії № 1449 від 28.08.2015р. (протокол ЛКК № 186 від 28.08.2015р.) ОСОБА_6 із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Сокирянської центральної районної лікарні з 27.08.2015р.; йому рекомендоване лікування 10-12 днів (а.с. 61).

Згідно виписного епікризу з історії хвороби ОСОБА_6 № 3915/1211 останній перебував на стаціонарному лікуванні з 27.08.2015р. по 04.09.2015р. Йому прописані наступні ліки: анальгін, дімедрол, Л-лізин есцінат, фіоцетам, магне В6, фурасемід та аспаркам (а.с.62).

Лікар офтальмолог ОСОБА_23 04.09.2015р. поставила ОСОБА_6 діагноз: частковий набряк ДЗН обох очей; вторинна офтальногіпертензія обох очей. Згідно висновків лікаря від 04.09.2015р. та медичної карти № 676 від 04.09.2015р. ОСОБА_6 рекомендовано консультація невропатолога, додаткові офтальмологічні обстеження: ОСТ сітківки та ДЗН обох очей, прописано ліки: дорзамед 1 крапля 2 рази в день в обидва ока та фуросемід 1 таб. 1 раз 3 дні, встановлено черговий нагляд через один місяць (а.с. 63-65).

В підтвердження проходження додаткових офтальмологічних обстежень суду надано висновок Центру сучасної офтальмології (м. Чернівці, вул. Гагаріна, 21Б), з якого вбачається, що ОСОБА_6 проходив обстеження 10.09.2015р. (а.с. 66-79) та йому рекомендовано повторне обстеження через один місяць. На зазначене обстеження було витрачено загалом 640, 00 грн., що підтверджується фіскальними чеками ПП ЦСО «Ваш зір» № 5721-5723 від 10.09.2015р. на 90, 00 грн., 490, 00 грн. та 60. 00 грн. (а.с. 86). Також суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 913 від 04.09.2015р. про надання ТОВ «ОДВІСМЕД» ОСОБА_6 додаткових медичних послуг на суму 200, 00 грн. (а.с. 86),

14.09.2015р. ОСОБА_6 проведено томографію і рекомендовано повторно через 1 місяць (а.с. 80).

Щодо придбаних ліків та продуктів харчування, то цивільний позивач надав суду фіскальні чеки на придбання наступних ліків: тобрадекс кр. 5,0 на суму 105, 50 грн. (чек ЦРА № 28 від 28.08.2015р.); кардіо на суму 463, 20 грн. (чек ЦРА № 28 від 27.08.2015р.) та 250, 75 грн. (чек ЦРА № 28 від 04.09.2015р.); МВ таб. пролонг/д на суму 106, 22 грн. (чек ПП «Конекс» від 24.10.2015р.); йод р-р спиртовий 20мл. на суму 7, 50 грн. та фламидез № 10 табл. п/о на суму 43, 25 грн. (чек ФОП ОСОБА_24 від 04.09.2015р.); вобезим табл. п. на суму 552, 00 грн. та стугерон табл. на суму 72, 75 грн. (чек від 10.09.2015р.) та чек на придбання продуктів в супермаркеті «Наш Край» (а.с. 85-87).

В підтвердження витрат на пальне для поїздок в м. Сокиряни та м. Чернівці цивільним позивачем надано фіскальні чеки на придбання пального Еnergy ДП-Л-Євро4-ВО, а саме на суми 200, 03 грн., 99, 93 грн., 439, 95 грн., 99, 93 грн., 99, 96 грн. (чек АЗС № 23 ТОВ «МИГОРА» від 28.08.215р., від 29.08.2015р., від 31.08.215р., від 02.09.2015р. та 04.09.2015р.), на суму 425, 00 грн. (чек АЗС № 37 ТОВ «МАКСІ В» від 10.09.2015р.) та на суму 340, 00 грн. (чек ПАТ «Укрнафта» АЗС № 24/026 від 15.09.2015р.) (а.с. 85-87).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У п.п. 3, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках - судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали; розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Враховуючи, що ОСОБА_6 рекомендовано додаткові обстеження в офтальмолога без вказівки конкретного закладу чи лікаря, в якого слід пройди таке обстеження, суд приходить до висновку, що витрати цивільного позивача в сумі 640, 00 грн. на обстеження в лікаря-офтальмолога підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, суд не бере до уваги квитанцію до прибуткового касового ордеру № 913 від 04.09.2015р. про надання ТОВ «ОДВІСМЕД» ОСОБА_6 медичних послуг на суму 200, 00 грн., оскільки цивільний позивач не надав суду документи, які б підтверджували факт надання медичних послуг та їх вид.

Щодо витрат на придбання ліків та продуктів харчування, то такі відшкодуванню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається із наданих медичних документів, а саме виписки з історії хвороби ОСОБА_6 № 3915/1211 та медичної карти № 676 від 04.09.2015р., жодні ліки із тих, які прибдано по наданих суду чеках, ОСОБА_6 прописано не було. Суд не бере до уваги й чек на продукти харчування із супермаркету «Наш край» на загальну суму 122, 46 грн. як підтвердження витрат на додаткове вітамінізоване харчування, оскільки в наданих медичних документах хворого відсутні будь-які рекомендації лікаря щодо необхідності додаткового харчування та чек не містить дати, яка дозволить встановити час купівлі продуктів. Також суд відхиляє доводи цивільного позивача та покази свідків про те, що за час лікування на продукти витрачались всередньому по 150, 00 грн. щоденно, оскільки жодних доказів здійснення таких витрат суду не надано, а доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Також, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог цивільного позивача про відшкодування витрат на купівлю пального з огляду на наступне.

Відповідачі не надали суду доказів, що спростовували б пояснення позивача ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , в частині що 04.09.2015р. ОСОБА_6 з лікарні в м. Сокиряни забирали його рідні, будучи на власному автомобілі марки «Fiat» модель «Doblo», об`єм двигуна «1,3», так і, що 10.09.2015р. на вищезгаданому автомобілі ОСОБА_6 їздив в м. Чернівці на додаткові офтальмологічні обстеження.

Таким чином, відшкодуванню підлягають витрати на пальне, які поніс позивач, лише за 04 вересня 2015р. та за 10 вересня 2015р.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України № 36 від 24.01.2012 року «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» та технічних даних на автомобіль марки «Fiat» модель «Doblo», об`єм двигуна «1,3» (а.с. 84), витрати пального вищевказаного транспортного засобу в середньому становлять: по місту близько 6,7 л/100 км, по трасі близько 4,8л/100км, у змішаному циклі близько 5,5 л/100км.

Враховуючи, що відстань м. Новодністровськ-м.Чернівці, яка проходить по трасі та по населених пунктах, становить 150 км. у змішаному циклі, а відстань м. Новодністровськ-м. Сокиряни 25 км., та враховуючи дорогу в обидва напрямки (туди-назад), витрати пального автомобіля марки «Fiat» модель «Doblo», об`єм двигуна «1,3», 04.09.2015р. при відстані 50 км. становить 2, 75 літра, а 10.09.2015р. при відстані 300 км. 16, 5 літрів. Як вбачається із фіскальних чеків АЗС № 23 ТОВ «МИГОРА» від 04.09.2015р. та АЗС № 37 ТОВ «МАКСІ В» від 10.09.2015р. вартість 1 літра пального Еnergy ДП-Л-Євро4-ВО у ці дні становила 17, 00 грн. Отже, загальна вартість коштів, витрачених на придбання 04.09.2015р. та 10.09.2015р. пального, становить 327, 25 грн. (19, 25 л. * 17, 00 грн.).

Проте, оскільки позивач не надав доказів, що його рідні щоденно їздили в лікарню до м. Сокиряни в період з 27.08.2015р. по 03.09.2015р., у зв`язку з чим були понесені витрати на пальне у вищезазначені дні, а також ні позивач, ні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не змогли повідомити мету поїздки 15.09.2015р. та кінцевий пункт призначення, суд приходить до висновку, що в цій частині відшкодування витрат на пальне слід відмовити.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., то у п. 119 рішення ЄСПЛ «Хабровскі проти України» (заява 61680/10) від 17 квітня 2013 року, вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтований.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_13 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та як наслідок втратою здоров`я, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема, на даний час стан здоров`я ОСОБА_6 повністю не відновився, що зумовило порушення нормального, звичного для особи способу та ритму життя, а тому вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 10000,00 грн., що підлягає стягненню солідарно з цивільних відповідачів.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову, у зв`язку з чим з цивільних відповідачів слід солідарно стягнути матеріальну шкоду на загальну суму 967, 25 грн. та моральну шкоду на загальну суму 10000, 00 грн.

Речові докази та процесуальні витрати в даній справі відсутні.

На підставі ст.ст. 12, 65, 75, 76, 296 КК України, ст.ст. 23, 1166-1167, 1177, 1190, 1195 ЦК України, керуючись ст.ст. 128, 129, 368 - 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», № 10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство», № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період двохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період двохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , фактично проживаючого АДРЕСА_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого АДРЕСА_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 967, 25 грн. (дев`ятсот шістдесят сім гривень 25 копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , фактично проживаючого АДРЕСА_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживаючого АДРЕСА_5 ) моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині заявлених позовних вимог цивільного позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя