Номер провадження: 11-кп/785/815/16
Номер справи місцевого суду: 522/2632/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2016 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

встановила:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр-нин України, українець, освіта середня, не одружений, що не працює, раніше не судимий,
засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 :
- на користь держави 1230 грн. за проведення експертизи;
- на користь потерпілого ОСОБА_8 5384 грн. 95коп. матеріальної шкоди, та 5000 грн. моральної шкоди, витрати на надання правової допомоги у сумі 5000 грн. та витрати судового збору у сумі 1929 грн. 20 коп.
ОСОБА_7 засуджений за те, що він 14.08.2015 року, приблизно о 19 годин 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ2107», р/н НОМЕР_1 , на ділянці проїзної частини вул. Новосельського поблизу будинку № 51 у м. Одесі, маючи намір здійснити поворот ліворуч, почав відновлювати рух від правого бордюру відносно руху транспорту з боку вул. Торгової в напрямку вул. Дворянської, після чого, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, не переконався в безпеці виконуваного маневру, зайняв завчасно відповідне крайнє положення, не надав дорогу транспортним засобам, які рухались у зустрічному напрямку і допустив зіткнення з мотоциклом «VIPER MX200F». Під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритого осколкового перелому латерального відростку таранної кістки і таранної кістки лівої стопи за зміщенням уламків.
Після вчинення ДТП, ОСОБА_7 , в порушення вимог п.2.10 «а,б,в,г,д,є» Правил дорожнього руху, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не повідомив про ДТП орган чи підрозділ міліції, не вжив всіх можливих заходів по збереженню слідів пригоди, не залишився на місці ДТП та, продовжуючи керувати автомобілем залишив місце пригоди.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 стверджує, що покарання, яке було призначене обвинуваченому ОСОБА_7 є надмірно м`яким та не відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Також потерпілий в апеляційній скарзі стверджує, що суд, незважаючи на надані докази, необґрунтовано відмовив в задоволенні його цивільного позову у повному обсязі, як у частині матеріального, так і в частині відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи викладене потерпілий в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та постановити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 2 роки та задовольнити цивільний позов у повному обсязі, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 23 219 грн. 95 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, а також, з метою забезпечення цивільного позову до вирішення справи по суті, накласти арешт на будинок та квартири обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника. які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого, якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в порушенні ним правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення його автомобіля з мотоциклом, яким керував потерпілий ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також обвинувачений пояснив, що він є приватним підприємцем і постійно використовує автомобіль у своєї роботі.

Також з матеріалів справи вбачається, що, оскільки в судовому засіданні жоден з учасників судового розгляду не заперечував проти фактичних обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, то, за згодою всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким із учасників процесу не оспорюються, та провів судовий розгляд у порядку ст. 349 ч.3 КПК України.
За таких обставин суд першої інстанції, допитав обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідивши в судовому засіданні докази, які є в матеріалах справи, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочину правильним.
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався(а.с.148), повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні.
Також суд першої інстанції врахував позитивну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_7 з місця проживання (а.с.145), а також ті обставини, що ні в ході досудового слідства, як то вказано в обвинувальному акті, ні в ході судового розгляду справи. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, встановлено не було.
За таких обставин суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції ст. 286 ч.1 КК України.
Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого про те, що судом неправомірно не було призначене обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, то апеляційний суд вважає наведені доводи необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно з санкцією ст. 286 ч.1 КК України, позбавлення права керування транспортними засобами є додатковим видом покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого цією статтею, тому його призначення разом з основним видом покаранням є правом суду з огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини справи.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, разом з іншими обставинами, які пом`якшують покарання, судом було встановлено, що в них відсутні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_7 будь-коли притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.
Одночасно в судовому засіданні було встановлено, що використання обвинуваченим ОСОБА_7 транспортного засобу є єдиним способом заробітку.
За таких обставин суд першої інстанції визнав за можливе не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки за санкцією ст. 286 ч.1 КК України це додаткове покарання не є обов`язковим.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, то апеляційний суд приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_8 в ході підготовчого засідання був заявлений цивільний позов про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 23 219 грн, в тому числі і матеріального збитку, отриманого в результаті механічних ушкоджень мотоцикла на суму 15 435 грн., та моральної шкоди на загальну суму 50 000 грн. (а.с33-40, 125-127).
В ході судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_8 надав докази того, що він користувався мотоциклом, пошкодженим внаслідок ДТП, на підставі генеральної довіреності, тому має право звертатись до суду з позовом про відшкодування затрат на його ремонт, а тому на думку судової колегії, він має право звертатись до суду з позовом про відшкодування затрат на його ремонт, діючи на користь дійсного власника мотоциклу, а також себе, так як тому має право звертатись до суду з позовом про відшкодування затрат на його ремонт, діючи на користь дійсного власника мотоциклу, а не особисто себе має для цього всі права.
За таких обставин, висновок суду про те, що потерпілим ОСОБА_8 не було доведено, що він є належним позивачем, є необґрунтованим, в зв`язку з чим суд дійшов до хибного висновку про необхідність відмови ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог у вказаній частині позову.
Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 про необґрунтованість відмови суду у стягненні з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь вартості пошкодженого внаслідок ДТП шарнірного наколінника, то вказані доводи є обґрунтованими, оскільки, в матеріалах справи є належні та достатні докази придбання потерпілим ОСОБА_8 шарнірного наколінника на загальну суму 2400 грн., який був пошкоджений внаслідок ДТП (а.с.86-87), тому позовні вимоги потерпілого у вказаній частині підлягають задоволенню.
Щодо претензій потерпілого про відшкодування йому моральної шкоди на суму 50 000 грн., то вирішуючи це питання, апеляційний суд, керуючись роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи обставини справи, і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне частково задовольнити заявлені потерпілим вимоги в зв`язку з перенесеним ним фізичним болем, душевними стражданнями і моральними переживаннями внаслідок порушення нормальних життєвих зв`язків, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 частково задовольнити.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2016 року у відношенні ОСОБА_7 змінити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати матеріального збитку, отриманого в результаті механічних ушкоджень мотоцикла на суму 15 435 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 майнову шкоду у вигляді затрат на лікування у сумі 5384 грн. 95 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 майнову шкоду за пошкодження шарнірного наколінника «Thor force» у розмірі 2400 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на надання йому правової допомоги у сумі 5 000 грн., витрати судового збору у сумі 1929 грн.20 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4