АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/724/16 Справа № 209/5701/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

14 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0001500 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком було засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням статей 75, 76 КК України, з іспитовим строком в 2 роки, який вирок не оскаржив, а інших апеляційних скарг щодо нього не принесено.

Провадження № 11-кп/774/724/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
На зазначений вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, виходячи з її змісту, просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, вказується на те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Автор апеляції, в підтвердження своєї невинуватості, вказує, що не приймав будь-якої участі у вчиненні корисливого кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_10 , уточнюючи, що в момент вчинення ОСОБА_8 злочину, він, після справлення своїх потреб, підійшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які знаходилися на відстань 7-10 метрів, і лише після того як ОСОБА_8 побіг, викрикуючи про необхідність втікати, ОСОБА_7 також почав наздоганяти його. Автором апеляційної скарги стверджується, що він був необізнаний про умисел обвинуваченого ОСОБА_8 на відкрите заволодіння майном потерпілої, так як ОСОБА_8 не довів до його відома про свої наміри відносно неї, майна останньої отриманого злочинним шляхом у ОСОБА_8 також не бачив. В апеляції зазначається, що потерпіла в судовому засіданні показала, що відкрито заволодів її майном саме обвинувачений ОСОБА_8 , в той час коли ОСОБА_7 перебував на певній відстані від місця події. Вказується, що ОСОБА_8 також свідчив в суді про непричетність до вчиненого злочину ОСОБА_7 ..

Стосовно відеозапису обставин кримінального правопорушення обвинуваченим зазначається, що він отриманий з істотним порушення вимог закону. Звертається увага, що на цьому записі не можливо конкретизувати особу, час відображений на ньому суперечить встановленому часу вчинення злочину органом досудового розслідування, тобто, на думку ОСОБА_7 , відеозапис події викликає сумнів стосовно об`єктивності фактичних обставин. За твердженням автора апеляції диск, який містить запис події, як носій інформації обставин вчинення злочину, є недопустимим доказом по справі та не може бути врахований судом як доказ вини.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 31 липня 2014 року близько 7 години 50 хвилин, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, з корисливого мотиву, викрадення майна раніше незнайомої їм ОСОБА_10 , проходили по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську, де побачили ОСОБА_10 , яка йшла їм назустріч. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна останньої, діючи спільно, розподіливши ролі, згідно заздалегідь розробленого плану, спираючись на підтримку один одного, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_10 та зупинились на відстані від останньої. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, з метою відволікання уваги ОСОБА_10 , ОСОБА_8 спитав у неї дорогу до вул. Алчевського, на що ОСОБА_10 почала показувати напрямок, тим самим тимчасово послабивши контроль за своїм майном, а саме виробами із золота. Скориставшись цим, ОСОБА_8 , діючи за заздалегідь підготовленим планом, правою рукою схопив та шляхом ривку зірвав ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, вагою приблизно 20 г. та кулону-підвіски у вигляді ікони «Божої Матері» з оздобленням з білих каменів, виробництва Харківської ювелірної фірми «Золотий стрілець», виготовленого із золота 585 проби, вагою 4, 01 г., що знаходились на шиї ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь підготовленим планом, стояв позаду ОСОБА_8 і спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб сповістити останнього у разі виникнення небезпеки. Після скоєного ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 26000 грн..

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

На думку прокурора, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки доводи апеляції про його невинуватість спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_10 вказала на законність та обґрунтованість вироку суду щодо ОСОБА_7 та просила залишити його без змін.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість вироку щодо нього, відсутність доказів, які б беззаперечно підтверджували його винність, колегія суддів вважає безпідставними.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений акцентує увагу на тому, що до потерпілої він підійшов пізніше, ніж його брат, та фактично став випадковим свідком того, як ОСОБА_8 зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, оскільки про злочинні наміри брата він не знав.

Однак, досліджені в судовому засіданні та покладені в основу вироку докази спростовують вказані твердження обвинуваченого та беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 підтверджено, що брати ОСОБА_11 підійшли до неї разом. Ближче стояв ОСОБА_12 , а за ним ОСОБА_13 . Коли вона, на прохання ОСОБА_12 , рукою почала показувати напрямок руху, ОСОБА_12 зірвав з її шиї ланцюжок та крикнув ОСОБА_13 « ОСОБА_14 ».

Переглянувши під час апеляційного провадження долучений до матеріалів кримінального провадження відеозапис із зовнішньої камери спостереження, колегія суддів впевнилась в достовірності показань потерпілої, звернувши при цьому увагу на поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підійшов до потерпілої разом з братом, а не пізніше, на те, як він стояв, та негайно і стрімко побіг після того як ОСОБА_8 зірвав ланцюжок.

Отже, показання потерпілої ОСОБА_10 , в сукупності з іншими, дослідженими під час судового розгляду доказами, які наведені у вироку, вказують на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи майном потерпілої за попередньою змовою між собою.

Доводи апеляції про те, що відеозапис із зовнішньої камери спостереження є недопустимим доказом, оскільки був вилучений без відповідної постанови, є безпідставними, оскільки, відповідно до спростовної презумпції, закріпленої в ч. 4 ст. 132 КПК України, речі та документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можуть бути отримані без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, підстави для задоволення принесеної апеляції відсутні, так як вирок суду був ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області