Справа № 466/8516/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000586 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торкотин, Золочівського району, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Сіль Старосамбірського р-ну Львівської області, українця, громадянина України, з освітою середньо-спеціальною, одруженого, слюсаря-сантехніка ЛКП «Тополя - 406», раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 07.03.2014 року близько о 18.15 год. знаходячись у приміщенні кафе-бару «Яна» в м. Львові на вул.Лінкольна, 53, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після того, коли директор кафе-бару «Яна» ОСОБА_7 зробив їм усне попередження про припинення конфлікту із невідомими відвідувачами вказаного закладу, з хуліганських спонукань, почали образливо висловлюватися з приводу національної та політичної приналежності ОСОБА_7 , нецензурною лаятися, в подальшому в ході конфлікту стали наносити ОСОБА_7 удари по обличчі та по тілу, завдавши ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 340 від 10.03.2014 року, додаткового висновку судово-медичної експертизи № 295/14 від 26.06.2014 року, легкі тілесні ушкодження.

Своїми діями обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показували свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушили режим роботи кафе-бару «Яна» на 4 год., чим вчинили грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 07.03.2014 року близько о 18.15 год. перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Яна», під час вчинення хуліганських дій умисно почав викручувати своїми руками пальці правої кисті потерпілого ОСОБА_7 , завдавши останньому травму правої кисті у вигляді розриву сухожилка розгинача 4-го пальця, що відповідно додаткових висновків судово-медичної експертизи № 257/14 від 12.06.2014 року, № 295/14 від 26.06.2014 року відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів та дав суду показання про те, що до цього конфлікту був знайомий з ОСОБА_7 , той звертався до нього для робіт у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », як до сантехніка що обслуговує будинок на АДРЕСА_4 .

07.03.2014 року приблизно о 18.00 год. він разом із напарником слюсарем ОСОБА_6 та головним інженером ОСОБА_8 увійшли в приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що м. Львів на вул. Лінкольна, 53, щоб відсвяткувати день жінки (8-го березня). У бар вони зайшли вже випивші. В даному барі вони замовили собі по 50 грамів горілки кожному та закуску, потім замовили ще по 50г горілки. Приблизно через 30 хвилин до них підійшли двоє молодих чоловіків, які також відпочивали в даному барі, та почали розмову із головним інженером. Між даними громадянами одразу почалась словесна перепалка, та один із тих молодиків вдарив долонею руки по плечі ОСОБА_6 . Той піднявся та вони із одним із тих чоловіків почали шарпатись за одяг. До них підбіг власник даного закладу ОСОБА_7 та став їх рознімати, захищаючи незнайомців. Він заступився за ОСОБА_6 та почав запитувати ОСОБА_7 чого він вліз в цей конфлікт. Далі він почав казати в сторону ОСОБА_7 «жид», казав, що винен їм гроші за ремонти, які вони йому робили в кафе-барі, та негативно висловлювався щодо прихильності ОСОБА_7 до «Партії регіонів». Після цих слів ОСОБА_7 схопив його за поли куртки, почав шарпати, тягнути в коридорчик до службових приміщень. В той час ОСОБА_6 почав відштовхувати від нього ОСОБА_7 . Під час даного конфлікту вони з ОСОБА_7 увійшли до приміщення коридору вказаного бару, де продовжувалася шарпанина. ОСОБА_7 хотів вдарити його рукою, але він в цей момент зігнувся і ОСОБА_7 вдарив замість нього рукою об стіну, та очевидно тоді він собі пошкодив палець на руці. Далі ОСОБА_7 вдарив його кулаком по обличчі від чого він впав на землю та відчув як потекла по обличчі кров. ОСОБА_7 навалився на нього. ОСОБА_6 намагався відтягнути ОСОБА_7 від нього. Під час даного конфлікту він ОСОБА_7 ні руки, ні пальці на руці не викручував. В ході конфлікту ОСОБА_7 розбив йому губу, але він ні в поліцію ні за медичною допомогою не звертався.

Після конфлікту вони з ОСОБА_9 залишили приміщення кафе-бару, оскільки не думали, що за цими подіями буде відкрито кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що хуліганських дій він не вчиняв, тілесних ушкоджень у виді розриву сухожилка 4-го пальця руки ОСОБА_7 не завдавав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, дав суду показання про те, що він 07.03.2014 року приблизно о 18.00год. з ОСОБА_5 та головним інженером ЛКП ОСОБА_8 увійшли в приміщення кафе-бару «Яна» у м. Львів на вул. Лінкольна, 53 щоб відсвяткувати день жінки (8-го березня). В даному барі вони замовили собі по 100г горілки та закуску. У приміщенні кафе виник конфлікт з двома молодиками. Один з молодиків підійшов до нього, схопив за плече і почав запитувати чого він тут багато розмовляє та продовжував його тягнути за плече. Він встав з-за столу та також схопив даного громадянина за одяг та за руки щоб вивільнитись. В той час ОСОБА_8 просив припинити конфлікт, а ОСОБА_5 встав з-за столу та заступився за нього. Даний конфлікт побачив ОСОБА_10 , встав між ними і почав заступатися за молодиків, звинувачувати ОСОБА_5 в тому що той вчиняє конфлікти в приміщенні бару. Двоє молодиків покинули приміщення бару. ОСОБА_5 почав говорити до ОСОБА_7 чого він втручається, на що ОСОБА_7 штовхнув рукою в область грудей ОСОБА_5 і той впав на землю. Після того ОСОБА_5 піднявся і між ними почалась штовханина, вони почали направлятись в сторону коридору, що веде в кабінет ОСОБА_7 . Коли він пішов за ними щоб їх розборонити, то побачив, як ОСОБА_7 та ОСОБА_5 лежали на землі та наносили один одному удари по тілу, шарпались, штовхались, виражались нецензурною лайкою та обзивали один одного непристойними словами. Він відтягував ОСОБА_7 від ОСОБА_5 , працівниця бару за руку відтягувала його, зірвала йому з руки годинник. По закінченні конфлікту вони пішли з бару. Вважає, що жодних хуліганських дій він не вчиняв, просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї винуватості у скоєнні інкримінованого злочину, така доводиться зібраними, дослідженими та перевіреними доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання про те, що він є власником кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_4 . Обвинуваченого ОСОБА_5 знає як працівника ЛКП Тополя 406. Той постійно мав до нього якісь претензії за лічильник та обслуговування.

07.03.2014 року приблизно о 18.15 год. він перебував у своєму кабінеті в приміщенні кафе-бару. Почувши шум у залі кафе-бару вийшов туди щоб оцінити обстановку, при можливості припинити сварку. Увійшовши в зал він побачив дві компанії приблизно всього 5 чоловік, з яких візуально знав трьох працівників ЛКП: сантехніка ОСОБА_5 , сантехніка ОСОБА_6 , головного інженера ЛКП ОСОБА_8 , двоє інших незнайомі. Обвинувачені були дуже п`яні і агресивні, між ними та незнайомцями майже починалась бійка. Він став між обидві компанії та попросив не порушувати порядок в кафе-барі, не заважати відпочивати іншим відвідувачам. Попросив компанію вийти на вулицю. Після цього двоє незнайомих молодих людей одразу вийшли з приміщення кафе-бару, а сантехнік ОСОБА_5 почав кричати до нього на національному грунті різні непристойні речі. Він почав відходити до коридору в службове приміщення та при цьому звернувся до головного інженера ОСОБА_8 із проханням, щоб останній зупинив своїх працівників. Але той не прийняв жодних мір для зупинення конфлікту. Після того він продовжив відступати назад до коридору щоб забігти до свого кабінету та викликати працівників міліції. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побігли за ним і наздогнали його по дорозі до кабінету в коридорі, де накинулись на нього та почали бити. Дані громадяни натягнули його куртку йому на голову, збили з ніг, почали наносити удари ногами по всьому тілу. Тоді ОСОБА_6 виліз йому на спину, навалився усім тілом йому на спину та наносив удари по голові рукою, при цьому використовував свій металевий годинник із металевим браслетом. В той час ОСОБА_5 викручував та ламав пальці на його правій руці. Конфлікт тривав приблизно 10 хвилин. В ході конфлікту йому вдалось вирватись та відразу побіг у свій робочий кабінет. Забігши у кабінет, він зателефонував до міліції та повідомив про подію. Приблизно через одну хвилину він вийшов у коридор і побачив що нікого з нападників в приміщенні вже немає. В цей час зайшла у приміщення кафе його дружина ОСОБА_11 , яка працює на посаді бухгалтера в кафе, і він розповів про подію. Незадовго приїхали працівники міліції, він надав пояснення щодо події. Після цього він поїхав у лікарню, де йому було надано медичну допомогу. Внаслідок конфлікту було зірвано роботу кафе-бару на кілька годин.
Потерпілий ОСОБА_7 підтримав свій цивільний позов до обвинувачених, в якомупросить стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну і моральну шкоду завдану злочином.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання про те, що він працює головним інженером у ЛКП «Тополя 406». 07.03.2014 року приблизно о 17.30 год. він разом із слюсарем-сантехніком ОСОБА_5 та його напарником слюсарем сантехніком ОСОБА_6 увійшли в приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у м. Львів на вул.Лінкольна, 53. У вказаному закладі він собі замовив кави, а ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 замовили собі по 50г горілки та закуску. Після цього вони сіли за столик в залі кафе. Через деякий двоє осіб, що були в кафе, підійшли до їх столика з якимись претензіями. Між ними та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 виникла словесна перепалка. На шум вийшов ОСОБА_7 і одразу накинувся на ОСОБА_5 чого той чіпляється до людей. Невідомі молодики вийшли з кафе-бару і пішли геть. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 почався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 почав висловлювати свої претензії з приводу роботи по сантехніці, а ОСОБА_5 говорив, що ОСОБА_7 не розрахувався за попередню роботу. Після цього ОСОБА_5 обізвав ОСОБА_7 жидом і регіоналом. Після цих слів ОСОБА_7 кинувся до ОСОБА_5 , але шарпанини між ними не було, лише нецензурна лайка з обох сторін. В цей час він вийшов з приміщення вказаного кафе, бо не хотів встрявати у конфлікт. Повернувся через 5-7 хвилин допити каву. На той час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сиділи за столиком в залі, ОСОБА_7 не було. Через кілька хвилин він вийшов з кафе-бару, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ще там залишилися. Тому, що відбувалось дальше йому не відомо, в його присутності бійки не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання про те, що вона 07.03.2014 року знаходилась на роботі в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Тоді ж приблизно о 18. 00 год. до приміщення даного кафе-бару увійшли візуально знайомі двоє слюсарів ЛКП «Тополя 406» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та ще один чоловік, як вона згодом дізналась - головний інженер ОСОБА_8 . Вони в їх закладі замовили по 50г горілки кожному та закуску. Згодом між ними та двома невідомими відвідувачами почався конфлікт, який доходив до бійки. Директор кафе-бару «Яна» ОСОБА_7 вийшов в зал щоб заспокоїти відвідувачів. Двоє невідомих молодих людей після цього залишили заклад, а працівники ЛКП Тополя 406 заспокоїлися, замовили ще по 50 г горілки кожному, сиділи за своїм столиком. ОСОБА_7 пішов до свого службового кабінету. Через кілька хвилин ОСОБА_5 вибіг з-за столику та зі словами «де той жид, я йду його бити» побіг в сторону службового кабінету директора. На цей шум із свого кабінету вийшов ОСОБА_7 . В коридорі, що веде до кабінету директора, ОСОБА_5 накинувся на ОСОБА_7 , між ними почалася сутичка. До них підбіг ОСОБА_6 натягнув на голову потерпілого його ж куртку, чим заблокував йому руки, після чого ОСОБА_7 впав зверху на ОСОБА_5 . В той час ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_7 зверху. В ході бійки, що зав`язалася між ними, хто кому і які удари наносив сказати не може, оскільки билися всі троє. Але вона бачила як ОСОБА_5 викручував ОСОБА_7 палець на руці. Вона просила головного інженера вказаного ЛКП Тополя 406 щоб той розняв бійку, проте він пішов геть із кафе-бару. В залі були й інші відвідувачі, проте вони в бійку не втручалися і також порозходилися з приміщення кафе-бару. Вона разом із кухонними працівником ОСОБА_13 та електриком ОСОБА_14 намагались зупинити бійку, яка тривала приблизно 10 хвилин. Після закінчення даної бійки ОСОБА_7 викликав наряд працівників міліції, проте ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на час їх приїзду в закладі не було. Внаслідок бійки у ОСОБА_7 було подряпане обличчя, пошкоджений палець. Внаслідок таких дій обвинувачених по справі на тривалий час було зірвано роботу кафе «Яна».

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання про те, що вона неофіційно з осені 2013р. до червня 2014р. працювала поваром в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». ОСОБА_5 і ОСОБА_6 знала як сантехніків ЛКП, бо раніше ОСОБА_6 в барі ремонтував умивальник, ОСОБА_5 помагав коли прорвало опалення. Вони мали претензії до ОСОБА_7 , вважаючи, що той з ними не розрахувався. 07.03.2014 року вона знаходилась на роботі в кухні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Тоді ж приблизно о 18.30 год. вона, перебуваючи на кухні, почула незрозумілий шум в коридорі, що веде до службового кабінету їх директора ОСОБА_7 . Коли вона вийшла подивитись, то побачила як троє чоловіків лежали на підлозі та вовтузились, побачила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 били ОСОБА_7 . Вона почала відтягувати їх один від одного, щоб припинити бійку. Допомагали їй ОСОБА_12 та електрик ОСОБА_14 , яких вона перед тим покликала на допомогу. Після того як бійка закінчилась вона пішла на своє робоче місце, на кухню. Приблизно через 5-10 хвилин вона знову почула шум в тому ж коридорі. Коли вибігла, то вищевказані громадяни знову на тому ж місці билися лежачи на підлозі, а саме ОСОБА_5 лежав на підлозі, зверху на ньому лежав ОСОБА_7 на якого навалився ОСОБА_6 , натягував куртку на голову ОСОБА_7 і бив його по всьому тілу.

Дана бійка тривала приблизно до 10 хвилин часу, під час неї лунала нецензурна лайка. Вона бачила як ОСОБА_5 викручував палець на руці ОСОБА_7 . Після закінчення даної бійки у ОСОБА_10 було подряпане обличчя коло лівого ока та правого вуха. На початок конфлікту в барі були відвідувачі, які через цей конфлікт пішли із закладу. Після конфлікту інших відвідувачів вже не було. Коли на виклик приїхав наряд міліції обвинувачених уже в закладі та поблизу нього не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання про те, що він 07.03.2014 року знаходився у вказаному кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де його попросили замінити світильник. Він чув словесну перепалку, що виникла в залі кафе-бару між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вона стосувалася і політичних міркувань, при цьому вживалася нецензурна лайка. Бачив шарпанину між ними. Але в цей перший конфлікт не втручався. Після цього ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вийшли з приміщення бару і через кілька хвилин знову туди повернулися. Як почався другий конфлікт не бачив. Його покликали на допомогу працівниці кафе-бару ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , повідомивши що б`ють їх шефа. Коли він прибіг, то побачив, що власник ОСОБА_7 лежав в коридорі біля його службового кабінету. ОСОБА_5 лежав під ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 сидів на ОСОБА_7 . Бійки між ними в цей час він не бачив. Тоді він відтягнув ОСОБА_6 від ОСОБА_7 . ОСОБА_5 підвівся і з ОСОБА_6 вийшли з приміщення даного закладу. На цьому конфлікт закінчився. Другий конфлікт тривав до 10 хвилин. З початку конфлікту в кафе-барі було небагато людей, але вони покинули його через ці події. Після конфлікту бар продовжив роботу але відвідувачів не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання про те, що вона є дружиною ОСОБА_7 , допомагає йому в управлінні кафе-баром «Яна» в АДРЕСА_4 . 07.03.2014 року близько 19,00год. вона прийшла в бар та на вході побачила ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які виходили з приміщення бару. Ті були дуже збуджені, випивші. ОСОБА_5 вигукував, що вб`є її чоловіка-регіонала. Самого конфлікту вона не бачила, проте коли побачила свого чоловіка, той він був побитий, мав подряпане обличчя, травмований палець. Вона стала надавати йому допомогу. Через кілька хвилин приїхали працівники міліції та зафіксували дану подію.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав показання про те, що знає обвинувачених та потерпілого візуально. 07.03.2014р. близько 18,00год. він зайшов в кафе «Яна» випити пива, до нього підсів хлопчина. Через деякий час в кафе зайшли троє осіб, які голосно розмовляли, підійшли до бармена з претензіями: «де той жид, він нам гроші винен». Потім вони замовили випивку. При ньому два рази замовляли горілку. Через деякий час один з них почав чіплятися до свідка, шарпав його за куртку, вивів на середину залу, туди підійшли інші двоє. Бармен почала заспокоювати їх, вийшов директор бару, який намагався зупинити конфлікт. Після цього директор пішов в напрямку до свого кабінету, а ті двоє його наздогнали в коридорі, натягнули на голову куртку та почали його бити. Бійку почав ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 підключився згодом. Бачив, що ОСОБА_5 лежав на землі, а ОСОБА_6 сидів на потерпілому і тримав його руками за лице. ОСОБА_5 тримав потерплого за кисті рук. Також свідок зазначив, що був до кінця конфлікту, не бачив щоб потерпілий бив когось з обвинувачених. У кафе-барі були відвідувачі, але з початком цього конфлікту вони пішли, залишилися він і ще один старший чоловік.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 340 від 10.03.2014 року у громадянина ОСОБА_7 при звертанні за меддопомогою виставлено діагноз: «Забій м`яких тканин обличчя, садна. Забій грудної клітки. Травматичний розрив сухожилка розгинача 4-го пальця правої кисті». На момент проведення судово-медичної експертизи у нього виявлено: садна на обличчі і на лівій кисті, деформація 4-го пальця правої кисті і синці на ньому. Садна і синці утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 07.03.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Визначитись про механізм, давність і ступінь тяжкості «травматичного розриву сухожилка розгинача 4-го пальця правої кисті» можна буде після закінчення лікування при проведенні додаткової судово-медичної експертизи після вивчення оригіналів медичних документів (т.1 а.с.59-60).

Згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи № 257/14 від 12.06.2014 року у потерпілого ОСОБА_7 була травма тіла у вигляді саден на обличчі та на лівій кисті, котрі відносяться до легкого тілесного ушкодження. Крім того, за даними медичних документів, у нього була травма правої кисті у вигляді розриву сухожилка розгинача 4-го пальця, котра ускладнилася згинально-розгинальною контрактурою пальця та запаленням між фалангового суглобу, вона викликала тривалий розлад функції правої руки та відноситься за цією ознакою до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Всі ушкодження могли бути заподіяні 07.03.2014 року (т.1. а.с.62-63).

Згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи № 295/14 від 26.06.2014 року у громадянина ОСОБА_7 була травма тіла у вигляді саден на обличчі та на лівій кисті, котрі утворились від дії тупих предметів та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Крім цього, за даними медичних документів, у нього була травма правої кисті у вигляді розриву сухожилка розгинача 4-го пальця, котра ускладнилася згинально-розгинальною контрактурою пальця та запаленням міжфалангового суглобу, викликала тривалий розлад функції правої руки та відносяться за цією ознакою до тілесного ушкодження середньої важкості. Враховуючи характер травми та дані матеріалів досудового розслідування, можна вважати, що покази ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 , а саме те, що травма правої кисті у громадянина ОСОБА_7 утворилася при викручування пальців, може відповідати дійсності. Всі ушкодження могли бути заподіяні 07.03.2014 року. Судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 отримав при самовільному падінні, нема (т.1 а.с.109-110).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтвердила вказані додаткові висновки експерта та пояснила, що тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_7 , зокрема травма правої кисті у вигляді розриву сухожилка розгинача 4-го пальця, котра ускладнилася згинально-розгинальною контрактурою пальця та запаленням між фалангового суглобу, яка викликала тривалий розлад функції правої руки і відноситься за цією ознакою до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, могла виникнути 07.03.2014. Відповідно до поставлених їй на досудовому розслідуванні запитань вона у додатковому висновку судово-медичної експертизи № 295/14 від 26.06.2014 року підтвердила можливість отримання ОСОБА_7 травми правої кисті у вигляді розриву сухожилка розгинача 4-го пальця при викручуванні пальців. Також експерт зазначила, що така травма може виникнути і внаслідок прямого удару в ділянку пальця стороннім тупим предметом, або внаслідок удару пальцем об сторонній предмет із твердою поверхнею.

Показання експерта в судовому засіданні не спростовують висновків додаткових експертиз про можливість утворення травми правої кисті у потерпілого ОСОБА_7 при викручуванні пальців.

Випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 від 07.03.2014р. підтверджується його звернення за медичною допомогою щодо отриманих тілесних ушкоджень (т.1, а.с.30).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 02.06.2014р. потерпілий ОСОБА_7 показав як відбувалися події в кафе-барі «Яна» 07.03.2014р. та яким чином йому були заподіяні тілесні ушкодження (т.1 а.с.64-68).

В ході проведення слідчих експериментів 03.06.2014р. потерпілий ОСОБА_7 підтвердив своїх показання про обставини скоєння злочину. Слідчі експерименти 03.06.2014р. були проведені з участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , які підтвердили свої версії подій 07.03.2014р. (т.1, а.с.78-82, 83-89, 90-95).

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо пред`явленого їм обвинувачення, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими в ході судового слідства доказами та суперечать дійсним обставинам справи. Суд вважає їх показання такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєний злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Здобуті в ході досудового розслідування, надані та досліджені судом докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих їм злочинів.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування також вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто таке тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його наслідки, особу винуватого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винуватого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Потрепілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заподіяні йому внаслідок злочину матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Цивільний позов мотивує тим, що внаслідок даного злочину він отримав тілесні ушкодження, перебував на листку непрацездатності. ТзОВ «Телевідео», де він працює директором, витратило 3853,71грн. на виплату йому лікарняного. Це підтверджує розмір втраченого заробітку. Крім того, постановою ФСННВ йому призначено одноразову допомогу у зв`язку з втратою працездатності в сумі 6584,15грн., що підтверджує його додаткові витрати. Тому включає ці суми 3853,71грн. і 6584,15грн. до загального розміру завданих йому збитків, які просить стягнути з обвинувачених. Крім того, внаслідок отриманої травми він потребує протезування кисті ушкодженого пальця та вартість такої операції в Німеччині становить 9 802,40 Євро (292 572,23грн.), вартість авіаквитків до Берліну становить щонайменше 28 439грн. Загалом матеріальна шкода становить 331 749,09 грн. Моральну шкоду потерпілий оцінює у 200 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 275 600,00 грн. Враховуючи участь обвинувачених у вчинених злочинах, потерпілий просить стягнути з ОСОБА_5 80% шкоди, а з ОСОБА_6 20% шкоди.

Даний цивільний позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Статтею 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

За ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я фізичній особі, зобов?язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого підлягає до часткового задоволення з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вказані норми Закону суд вважає безпідставними вимоги потерпілого щодо відшкодування йому 3853,71грн. втраченого заробітку за час перебування на листу непрацездатності з 07.03.2014р. по 10.06.2014р., оскільки за цей період часу він отримав кошти у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Даних про те, що ця сума не відповідала розміру його заробітку за цей період немає.

Безпідставною є вимога про відшкодування 6584,15грн. додаткових витрат, оскільки вона не підтверджується жодними доказами. Нарахування та виплата потерпілому Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України одноразової допомоги у зв`язку з втратою 5% професійної працездатності ( з повторним оглядом 15.08.2015р.) в сумі 6584,15грн., не є підставою для стягнення з обвинувачених такої ж суми в якості додаткових витрат на лікування.

Не підлягають стягненню з обвинувачених в користь потерпілого і витрати: на проведення протезування покаліченого дистального суглоба 4-го пальця правої кисті за кордоном, на проїзд до іноземної медичної установи, оскільки необхідність такого протезування та неможливість його проведення в Україні не підтверджена медичними документами.

Суд вважає, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості потерпілий поніс моральні страждання, які полягали у фізичному болі, тривалому лікуванні.

Згідно п.9,п.10 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.
Встановлено, що отримання потерплим ОСОБА_7 травми оформлено як трудове каліцтво. Внаслідок отриманої травми потерплий ОСОБА_7 перебував на листку непрацездатності з 07.03.2014р. по 10.06.2014р. Згідно висновку МСЕК від 08.10.2014р. йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 5% з повторним оглядом 15.08.2015р. Під час повторного огляду за висновком МСЕК від 30.09.2015р. йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 5% безстроково. Призначено виплату компенсації в розмірі 65,84грн. щомісячно, виплачено одноразову допомогу.

При визначенні розміру відшкодування потерплому моральної шкоди суд враховує обставини її заподіяння, винуватість кожного з обвинувачених у нанесенні легких і середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, негативні наслідки, які виникли у зв`язку з отриманням таких тілесних ушкоджень потерпілим. Суд вважає, що стягнення в користь потерпілого ОСОБА_7 з обвинуваченого ОСОБА_6 2000грн., з обвинуваченого ОСОБА_5 4000грн. є достатньою компенсацією понесеної моральної шкоди. Крім того, в якості моральної сатисфакції слід розцінювати і притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Речові докази у справі наручний чоловічий годинник із браслетом «SHARP INDIKATOR», який знаходиться в КЗРД Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, повернути ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_7 4000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_7 2000грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Речові докази у справі наручний чоловічий годинник із браслетом «SHARP INDIKATOR», який знаходиться в КЗРД Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, повернути ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_18 -Шумська