Справа №295/2664/16-к
УХВАЛА
Іменем України

18.02.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_4 по матеріалам досудового розслідування №0006930 від 28.12.2015року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та скаргу захисника ОСОБА_5 про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні вказано, що неповнолітній ОСОБА_4 , будучи засудженим Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 186 КК України з іспитовим терміном на 1 рік та притягнутий до кримінальної відповідальності Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003746 за ч. 3 ст. 185 КК України по якому 13.01.2016 року Богунським районним судом м. Житомира неповнолітньому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та направленого 20.01.2016 року обвинувальний акт до Корольовського районного суду м. Житомира, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, продовживши свою злочинну діяльність.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.12.2015 року о 18 год. неповнолітній ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи на меті виїхати за межі м. Житомир, але при цьому не маючи коштів на це, неповнолітній ОСОБА_4 , вирішив поїхати у м. Житомир та заволодіти чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, із застосуванням предмета зовні схожого на вогнепальну зброю, а саме іграшкового пістолета чорного кольору.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи із застосуванням предмета, з зовні схожого на вогнепальну зброю, неповнолітній ОСОБА_4 , взявши з дому раніше придбаний ним іграшковий пістолет та поклавши його у внутрішню кишеню куртки, в яку був одягнений, поїхав на громадському транспорті до м. Житомира, де почав ходити вулицями та видивлятися на нічний кіоск, з якого можна було б заволодіти чужим майном. В ході чого 28.12.2015 року близько 01 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_8 , побачив кіоск ТОВ ТД «Смачний світ», що по вул. Б. Тена, 102 в м. Житомирі. В цей же час, місці та за вказаних обставин, неповнолітній ОСОБА_4 вирішив незаконно заволодіти майном, що належить ТОВ ТД «Смачний світ», шляхом вчинення розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, неповнолітній ОСОБА_4 , стоячи біля нічного кіоску ТОВ ТД «Смачний світ», тримаючи при собі в кишені куртки предмет, який з зовні схожий на вогнепальну зброю, а саме іграшковий пістолет, який раніше в вересні місяці 2015 року придбав на «Житньому ринку» м. Житомира та звернувся до продавця вказаного кіоску ОСОБА_9 під приводом придбання товару, що знаходиться у вказаному кіоску, перед цим пересвідчившись, що у кіоску знаходиться лише один продавець та поряд немає сторонніх осіб. Після чого під час того, як продавець ОСОБА_9 підбивала суму замовленого товару, неповнолітнім ОСОБА_4 для вчинення розбійного нападу з метою демонстрації реальності своїх злочинних намірів, вирішив використати пістолет, як психологічний фактор можливого застосування відносно ОСОБА_9 насильства небезпечного для її життя та здоров`я. Після чого, реалізуючи свій злочинний задум, неповнолітній ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно дістав з кишені куртки, в яку був одягнений предмет, зовні схожий на бойовий пістолет та направив його через віконце кіоску на ОСОБА_9 . В цей час, ОСОБА_9 сприймаючи реально погрозу пістолетом, як загрозу її життю та здоров`ю почала закривати віконце, але неповнолітній ОСОБА_4 не припиняючи своїх злочинних дій просунув праву руку у віконце намагаючись рукою викрасти із кіоску касовий апарат, однак ОСОБА_9 вихватила із рук неповнолітнього ОСОБА_4 касовий апарат та почала телефонувати до служби охорони. Побачивши це неповнолітній ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 , здійснив розбійний напад поєднаний з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу.

Крім того, в ході досудового слідства по кримінальному провадженню №0003746 встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 намагався виїхати за межі країни, а саме - 04.02.2016 року останнього було затримано працівниками прикордонної служби України на кордоні з Угорщиною та підозрюваний був направлений в притулок смт. Батівко, Береговського р-ну, Закарпатської обл., звідки останнього батько ОСОБА_6 забрав в Житомир.

25.01.2016 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України.

16.02.2016 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

17.02.2016 року ОСОБА_6 затримано в порядку 208 КПК.

Разом з тим, до суду звернулася захисник підозрюваного ОСОБА_5 із заявою в порядку ст. 206 КПК України, посилаючись на незаконність затримання підозрюваного, та просить негайно звільнити його з-під варти.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 об`єднано в одне провадження із заявою захисника ОСОБА_5 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_6 .

В клопотанні слідчий зазначив докази, які підтверджують вину підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий зазначає, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України карається позбавленням волі на строк до 7 років та відноситься до категорії тяжких.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання та просила його задовольнити та відмовити у задоволенні заяви на незаконне затримання, адвоката, яка в судовому засіданні просила обирати більш м`який запобіжний захід, підозрюваний визнав себе винним у вчиненні вказаних кримінального правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. В поданому клопотанні слідчий посилається на ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання, з урахуванням оглянутих матеріалів кримінального провадження, прокурором було доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення,у якому підозрюється.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, останній раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, а також враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків,

жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказані вище обставини, суд не вбачає підстав щодо задоволення клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно положень ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

При цьому за ч. 4 та ч. 5 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, затримання ОСОБА_6 було здійснено 17.02.2016 року в порядку ст. 208 КПК України, без ухвали слідчого судді за обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, в якому пред`явлено підозру у його вчиненні, а також у зв`язку з тим, що підозрюваний деякий час переховувався від правоохоронних органів та існувала необхідність у доставлені його до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підстави для задоволення заяви, поданої захисником ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_6 , відсутні.

У відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, у зв`язку з підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 176-178,183,184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 206, 208, 209, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесяти днів з урахуванням строку перебування підозрюваного в якості затриманого.

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :