АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1112/16 Справа № 201/3374/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровабад, Азербайджан, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду мДніпропетровська від 22 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті перелічені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, проте вказаний перелік відомостей не є вичерпним, у зв`язку з чим, зазначення висновку судово-медичної експертизи не є суттєвою помилкою викладу фактичних обставин справи, яку неможливо виправити в ході судового розгляду.
Недоліки реєстру матеріалів кримінального провадження, на які посилається суд в оскаржуваній ухвалі, на переконання прокурора, не можуть бути підставою для повернення прокурору обвинувального акту, зокрема, не відповідність зазначеного часу вчинення процесуальних дій, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акту, містить формально-довідкові відомості про рух утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження, а інформація ж, яка міститься у ньому є лише відповідно зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи, а отже відповідність вказаної інформації не є підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення потерпілому про завершення досудового розслідування, де зокрема вказано на право потерпілого на доступ до матеріалів досудового розслідування як особисто так і за допомогою представника із зазначенням часу і місця ознайомлення. У книзі реєстрації повідомлень слідчого відділу Дніпропетровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області міститься запис про направлення потерпілому ОСОБА_8 вищезазначеного повідомлення за №666 від 27 січня 2016 року.
Крім того, суд у підготовчому судовому засіданні не повинен був вирішувати питання щодо ознайомлення потерпілого з матеріалами кримінального провадження.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_7 орган досудового розслідування при викладенні фактичних обставин справи послався на висновки судово-медичного експерта щодо тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, які є доказом у даному кримінальному провадженні та підлягають дослідженню виключно в рамках судового розгляду. Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені відомості про проведення процесуальних дій у виді повідомлення потерпілого про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, проте під час попереднього судового засідання встановлено, що потерпілий не отримав повідомлення про закінчення досудового розслідування і тим більше не був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування, що потягло за собою грубе порушення його прав знати сутність підозри та обвинувачення, а також заявляти відповідні клопотання та надавати докази щодо правильності кваліфікації дій особи, подати цивільний позов тощо. Відомості, що підтверджують отримання потерпілим повідомлення про закінчення досудового розслідування та протокол про надання останньому доступу до матеріалів досудового розслідування в матеріалах досудового розслідування відсутні. Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено час проведення всіх процесуальних дій.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 28 грудня 2015 року близько 11.30 годин, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-1105 57-42» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався в Жовтневому районі міста Дніпропетровська по вулиці Космічній з боку проспекту Праці в напрямку вулиці Спуск Тольяті.
Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням виїхав за межі проїзної частини праворуч та скоїв наїзд на електроопору № 40/83.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ЗАЗ-110557-42» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки без зміщення уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 269е від 26.01.2016 року за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. № 6.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ЗАЗ-110557-42» реєстраційний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який наголошує:
- п. 12.1 - «Під час вибору в встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», невиконання якого, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №70/27-20 від 18.01.2016 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілого, які заперечень не мали, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно з якою встановлені вимоги, які ставляться до обвинувального акту.
Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування дотримані у повному обсязі.
Як вбачається з обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 , він відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України.
Викладені в ньому фактичні обставини злочину відповідають вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо зазначення в обвинувальному акті викладу тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Посилання в обвинувальному акті на висновки судово-медичного експерта щодо тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, які є доказом у даному кримінальному провадженні, не свідчить про невиконання вимог ст.291 КПК України, що має наслідком повернення обвинувального акта прокурору.
Вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування передбачені ч.2 ст.109 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, що доданий до обвинувального акту, містить в розділі 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» у графі «час проведення» дату вчинення процесуальних дій.
Зазначені в ухвалі суду недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не вказують на істотні порушення КПК України щодо складання обвинувального акту, які є підставою для його повернення прокурору.
Щодо посилання суду на порушення прав потерпілого, то на думку колегії суддів вказана обставина не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Крім того, потерпілий не позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування та подання цивільного позову до початку судового розгляду відповідно до вимог ст.ст.56,128, 317 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору скасувати та призначити новий судовий розгляд даного обвинувального акту в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4