Справа № 392/236/16-к
Провадження № 1-кп/392/54/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника-адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска кримінальне провадження № 0000312 відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого,

в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший сержант ОСОБА_4 , будучи призваний на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметриста другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІІ категорія ( типА) військової частини НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 9,11,16,40,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, стст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, ст.ст. 1,ч.3 ст.24 Закону України " Про військовий обов"язок і військову службу", усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез"явлення на службу, будучи придатним для проходження військової служби, 25.11.2014 року не зв"явився вчасно на службу без поважних причин та продовжував ухилятися від проходження військової служби до моменту звільнення з військової служби 10 грудня 2014 року.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч.2 ст. 407 КК України, що кваліфікуються як нез"явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

10.02.2016 року між ОСОБА_4 та заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_2 було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468,469,472 КПК України.

Згідно зі змісту даної угоди ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні даного злочину передбаченого ч.2 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 та заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_2 дійшли згоди щодо правовї кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 407 КК України та визначили міру покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України, передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України, який є злочином середньої тяжкості, потерпілий по даній справі відсутній.

При цьому, обвинувачений розуміє права передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз"яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи інших будь-яких обставин, крім тих, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України, тому, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475, 476 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10.02.2016 року по кримінальному провадженню № 0000312 про визнання винуватості укладену між заступником військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні злочину передбаченого ч .2 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1