Справа № 526/94/14-к
Провадження № 1/526/3/2016
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 року м . Гадяч
Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Гадяч кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалі Чорнухинського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 122 КК України, яка розглядається за правилами КПК України в редакції 1960 року.
Підсудний ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся у судові засідання, а саме: 13.08.2015 року, 20.08.2015 року, 10.09.2015 року, 17.09.2015 року, 28.09.2015 року, 05.10.2015 року, 26.10.2015 року, 10.11.2015 року, 16.11, 26.11.2015 року, 07.12.2015 року, 22.12.2015 року, 01.03.2016 року, 22.03.2016 року, 13.04.2016 року, 28.04.2016 з невідомих суду причин, про день і час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток, звітами про доставлені sms-повідомлення. Судові повістки, які надсилаються поштою на адресу зазначену у матеріалах справи, ОСОБА_4 не отримує, що підтверджується повідомленнями, які повертаються з поштового відділення з відміткою за закінченням терміну зберігання.
Підсудним ОСОБА_4 , неодноразово надсилалися на адресу суду телеграми про неможливість з`явитися до судового засідання у зв`язку із занятістю в інших судових засіданнях у судах різних районів Полтавської області за скаргами, за якими підсудний ОСОБА_4 сам звертається.
Постанови Гадяцького районного суду Полтавської області про привід від 10.09.2015 року, 17.09.2015 року,10.11.2015 року, 16.11.2015 року, 22.12.2015 року, 04.01.2016 року, 25.01.2016 року, 11.02.2016 року, 28.04.2016 року, 11.05.2016 року, підсудного ОСОБА_4 у судові засідання відділом поліції не виконані.
У зв`язку з неналежним виконанням постанов суду про привід, ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 року доручено СВ Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та прокурору Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області встановити дійсне місце проживання і знаходження ОСОБА_4 .
Згідно відповіді Начальника Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 від 15.03.2016 року № 1205/115/130/16/02-2016, було встановлено, що ОСОБА_4 проживає в с. Ковалі Чорнухинського району Полтавської області. Крім цього зазначено, що останній при спілкуванні у телефонному режимі повідомив, що прибуде самостійно до суду.
При цьому, орган, яким проводилось досудове розслідування обмежується виключно відібранням пояснення сусідів підсудного та спілкування з підсудним у телефонному режимі, при цьому ігноруючи вимоги суду, складанням та направленням на адресу суду листа про неможливість здійснити привід в судове засідання підсудного ОСОБА_4 .
Судом неодноразово надсилались листи до Прокурора Лубенської місцевої прокуратури та Начальника Головного Управління Національної поліції Полтавської області з проханням забезпечити виконання Лохвицьким відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області постанов суду про привід підсудного ОСОБА_4 та прийняти міри до працівників поліції.
Зокрема, 11.05.2016 року судом було винесено окрему ухвалу, якою, у зв`язку з невиконанням працівниками відділу поліції постанов суду про привід підсудного ОСОБА_4 , що призводять до зриву судових засідань, тривалого затягування розгляду кримінальної справи, унеможливлюють прийняття судом обґрунтованого і законного рішення у даній кримінальній справі, судом звернуто увагу начальника Головного Управління Національної поліції Полтавської області на виявлені порушення.
За ініціативою суду на обговорення учасників процесу поставлено питання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування за мотивами неповноти досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.
Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти направлення справи на додаткове розслідування, вивчивши матеріали досудового слідства, суд дійшов наступних висновків.
Згідно статті 281 КПК України (1960 р.) повернення кримінальної справи на додаткове розслідування може мати місце лише тоді, коли встановлена неправильність чи неповнота слідства і ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.
Досудове слідство визнається неповним тоді, коли під час його провадження всупереч вимогам ст. 22 КПК України(1960 р.) не були досліджені або були досліджені поверхово чи однобічно обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, коли не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. ст. 22, 64 КПК України (1960 р.) при провадженні досудового слідства прокурор і слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи з метою доказування події злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема це достовірні дані про його місце фактичного проживання.
Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону органами досудового слідства не були виконані в повному обсязі. В ході розслідування кримінальної справи не було вжито можливих і передбачених законом заходів для з`ясування необхідних і достатніх даних про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим, підсудний ОСОБА_4 ухилився від явки в суд і встановити його місце перебування суду не надається можливим.
Суд зважає, що не встановлення особи обвинуваченого, не вжиття заходів, які б унеможливили неналежну його поведінку, призвели до ухилення ОСОБА_4 від суду.
При цьому, суд також, звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд орган досудового слідства не врахував відповідні ризики, та не забезпечив досягнення мети, передбаченої ст. 148 КПК України (1960 р.), а саме запобігти спробам ухилитися від суду і забезпечити виконання процесуальних рішень, обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд не був дієвим та не забезпечив явку підсудного ОСОБА_4 до суду.
Отже, зазначене вище дає підстави зробити висновок, що під час провадження досудового слідства обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, були досліджені поверхово та однобічно, а саме, має місце недостатнє дослідження особи підсудного ОСОБА_4 та фактичного місця його проживання, що призвело до того, що в процесі слухання справи підсудний пропав, місце його перебування встановлене, але органи досудового слідства не можуть забезпечити явку підсудного до суду.
Вказане свідчить про перешкоджання з боку працівників Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області вчиненню правосуддя, прояв неповаги до суду, потурання вимог закону, та фактично умисним невиконанням судових рішень, що є неприпустимим.
Крім того, у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово направлялися судові повістки підсудному ОСОБА_4 , останній до суду не з`являється. Також виносились постанови про примусовий привід підсудного, надсилались листи Прокурора Лубенської місцевої прокуратури та Начальника Головного Управління Національної поліції Полтавської області з проханням забезпечити виконання Лохвицьким відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Полтавській області постанов суду про привід підсудного ОСОБА_4 та прийняти міри до працівників поліції. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.03.2016 року доручено СВ Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та прокурору Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області встановити дійсне місце проживання і знаходження ОСОБА_4 .
Таким чином, зусилля суду по усуненню істотної неповноти досудового слідства, пов`язаної з встановленням даних щодо особи підсудного, результатів не дали, що унеможливлює розгляд справи, оскільки відповідно до вимог ст. 262 КПК України (1960 р.) явка підсудного до суду є обов`язковою, розгляд справи відбувається з його участю, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 262 КК України (1960 р.).,
Згідно ст. 16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам. Суд в даному випадку в судовому засіданні не має дієвих повноважень для забезпечення проведення комплексу ефективних слідчих та оперативно-розшукових дій з метою встановлення місцезнаходження підсудного.
Проведення такого обсягу дій прямо суперечитиме процесуальній природі судового розгляду, оскільки здійснення досудового слідства та збирання доказів, встановлення даних про особу обвинуваченого з дотриманням положень КПК України (1960 р.) покладається на слідчих і проведення ними таких дій є обов`язковим.
Суд в судовому засіданні позбавлений можливості усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті відсутності дієвих заходів працівників поліції по встановленню місцезнаходження підсудного.
Разом із тим, кримінальна справа знаходиться в провадженні суду тривалий час.
Суд вичерпав всі процесуальні можливості для встановлення місця проживання підсудного і забезпечення його явки в суд для судового розгляду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий суд протягом розумного строку.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на неприпустимість невиправданої тривалості розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03.01.2013г. у справі «Дрогобецький проти України», рішення ЄСПЛ від 12.01.2012р. у справі «Борисенко проти України»).
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997г. №7 «Про посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина» конституційне положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції Україна), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне рішення кожної справи. У зв`язку з цим судам слід посилити вимогливість до якості дізнання і попереднього слідства у кримінальних справах. У стадії віддання обвинуваченого до суду і в стадії судового розгляду суди повинні з`ясовувати, було виконано в ході попереднього розслідування справи вимоги процесуального закону, чи не були порушені права підозрюваного, обвинуваченого при затриманні, арешті, проведенні обшуку та чи не були обмежені права потерпілого та інших учасників кримінального процесу.
Встановивши, що в ході попереднього розслідування справи було допущено суттєві неповноту або неправильність дізнання чи слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні, суд відповідно до статей 237, 242 і 246 КПК України 1960 р. та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами України кримінально-процесуального законодавства, що регулює повернення справ на додаткове розслідування" повинен повернути справу на додаткове розслідування.
З огляду на викладене, суд наголошує, що вищезазначені обставини свідчать про те, що має місце неповнота досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.
Виходячи з вимог п. 1 ст. 121, п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд вважає необхідним повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування для встановлення місця проживання (перебування) ОСОБА_4 , застосування у зв`язку з цим ефективних слідчих дій та оперативно-розшукових заходів.
Керуючись розділом ХІ "Перехідні положення" КПК України (2012р.), ст.ст.273,274, 281 КПК України (у редакції 1960 року), суд,
ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 122 КК України направити керівнику Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області для організації проведення додаткового розслідування, в ході якого слід виконати дії, вказані в описовій частині постанови.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 7 (семи) днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області.
Суддя - ОСОБА_1