УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 , ВСТАНОВИЛА: Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2016 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено відповідні обов`язки. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурорів. У касаційній скарзі прокурор, посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною, прийнятою з порушеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. ст. 370, 403, 407 КПК України. У зв`язку з цим просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений у апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Апеляційний суд встановив, що прокурорами подано апеляційні скарги із зазначенням підстав, які не передбачені ч. 3 ст. 394 КПК України. Тобто, відповідно до вимог ч. 2 ст. 399 КПК України апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу, а тому відкрите апеляційне провадження за їх скаргою підлягає закриттю. Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним і може бути обмеженим. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Суд апеляційної інстанції, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та, встановивши, що апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу, закрив відкрите провадження за апеляційною скаргою прокурорів. Виходячи з системного аналізу положень статей 424 та 469 КПК, прокурор наділений правом на касаційне оскарження судових рішень на підставі угоди про примирення (вироку суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на цей вирок) виключно з підстави призначення судом менш суворого покарання, ніж узгоджене сторонами угоди. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА: Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 . Ухвала оскарженню не підлягає. СУДДІ: _____________ _____________ ____________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3