Справа № 183/3595/16
№ 1-кп/183/664/16
В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000031 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотягинка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 у званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
09 липня 2015 року ОСОБА_4 було призвано за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для подальшого проходження служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 .

20 жовтня 2015 року наказом № 31-К командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти.

Відповідно до вимог п. п. 2.3.1 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, видаються дозволи на придбання, перевезення зброї, боєприпасів до неї та вибухових матеріалів і речовин, а саме на бойову нарізну воєнних зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, гладкоствольну вогнепальну зброю, бойові припаси до цих видів зброї.

28 квітня 2016 року сержант ОСОБА_5 , прибувши з зони проведення антитерористичної операції у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , того ж дня звернувся до командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 з рапортом про надання йому звільнення за сімейними обставинами. За результатом розгляду рапорту сержанта ОСОБА_4 , йому було надане звільнення від виконання службових обов`язків, строком на 4 доби, тобто до 02 травня 2016 року.

Після отримання звільнення, 28 квітня 2016 року приблизно о 14.00 годині сержант ОСОБА_4 , зібрав необхідні речі та залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , знаходячись за межами якої, у невстановленому місці поблизу вищезазначеної військової частини в АДРЕСА_3 , побачив предмети, які відносяться до категорії бойових припасів та вибухових речовин, а саме: 666 набоїв калібру 5,45 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583». Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на придбання та носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав їх, вчинивши в такий спосіб придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, сержант ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, помістив придбані в описаний вище спосіб 666 набоїв калібру 5,45 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583» до власного рюкзака та в період з 14 до 15 години виїхав із смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області до м. Дніпропетровська, і, таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз із собою вказані бойові припаси та вибухові речовини на залізничний вокзал м.Дніпропетровська, чим вчинив придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Від дачі показань відмовився.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:
- показаннями свідка ОСОБА_6 , який показав, що він працює поліцейським лінійного ВП на станції залізничного вокзалу м. Дніпропетровськ. З ОСОБА_4 познайомився під час виконання службових обов`язків. Так, 28.04.2016 року близько 16.00 години під час несення служби разом з ОСОБА_7 , йому зателефонував його начальник ОСОБА_8 і сказав, щоб вони підійшли в центральний зал вокзалу Дніпропетровськ Головний. Коли вони підійшли, то побачили ОСОБА_8 і чоловіка у військовій формі, це був ОСОБА_4 . ОСОБА_8 наказав їм перевірити ОСОБА_4 на заборонені речі, після чого вони провели його до окремої кімнати, відділеної від пересічних громадян, де запропонували ОСОБА_4 викласти все з рюкзака, на що останній відмовився, сказавши, щоб вони самі це робили. Після цього вони запитали у ОСОБА_4 , що знаходиться в рюкзаку, на що останній зазначив, що там знаходяться його особисті речі та броніжелет, після чого ОСОБА_7 відкрив рюкзак, і вони побачили там набої 7.62 та 5.45, гранати РГД та консервну банку, в якій зберігаються запали. Вони викликали ВСП та слідчо-оперативну групу. ОСОБА_4 поводився спокійно, сказав, що все, що знаходиться в рюкзаку, йому не належить. Гранат Ф-1 було близько 10 штук, набоїв близько 700-900 штук, а також була банка, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. Коли приїхали працівники поліції і почали викладати з рюкзака ОСОБА_4 гранати і набої, вони пішли з кімнати виконувати свої службові обов`язки. Вже, коли вони вийшли з кімнати, де знаходився ОСОБА_4 , йому зателефонував один зі співробітників слідчо-оперативної групи і попросив, щоб він приніс їм спеціальний ніж для відкриття банки, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. Він пішов до кабінету, взяв цей ніж і відніс працівникам поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що він працює поліцейським лінійного ВП на станції залізничного вокзалу м. Дніпропетровськ «Дніпро-Головний». З ОСОБА_4 знайомий, як з особою, яку бачив під час виконання службових обов`язків. Так, 28.04.2016 року в другій половині дня, під вечір, під час несення ним служби разом з ОСОБА_6 , їм зателефонував начальник ОСОБА_8 і сказав, щоб вони підійшли в центральний зал вокзалу Дніпропетровськ Головний з метою перевірити документи одного військовослужбовця. Коли вони підійшли, то побачили ОСОБА_4 , документи якого перевіряв ОСОБА_8 який попросив їх перевірити речі даного військовослужбовця. Вони провели його до окремої кімнати, відділеної від пересічних громадян, де він запитав у ОСОБА_4 , чому такий важкий рюкзак, на що останній відповів, що там броніжелет. Він запропонував ОСОБА_4 самому показати вміст рюкзаку, на що останній відмовився. Тоді він самостійно відкрив рюкзак, де побачив ще один мішок, в якому нащупав щось тверде з ребристою поверхнею. Вирішивши, що це гранати, він розв`язав мішок, де побачив близько 20 гранат Ф1 та РГД та близько 800 набоїв, калібру 7.42 і 5.45, а також банку з запалами. ОСОБА_4 зазначив, що сумка його, але набої не його. Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу та наряд військовослужбовців. Коли приїхали працівники поліції і почали викладати з рюкзака ОСОБА_4 гранати і набої, вони пішли з кімнати виконувати свої службові обов`язки. Після того, як вони вийшли з кімнати, його товаришу ОСОБА_6 зателефонували працівники слідчо-оперативної групи, і попросили ніж для відкриття банки, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. ОСОБА_6 відійшов, і згодом повернувся;
- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 йому знайомий, внаслідок його службової діяльності. Приблизно на початку літа під час відпрацювання вокзалу у відповідності до ст. 32 Закону України «Про поліцію» у вечірній час, приблизно з 16.00 по 17.00 годину, він стояв на сходах навпроти центрального входу залізничного вокзалу Дніпропетровськ Головний. В цей час він помітив, як до вокзалу зайшло двоє військовослужбовців, які, побачивши його, різко зупинилися в центральному залі, а потім пішли в протилежну сторону. Це стало приводом для перевірки цих осіб. Крім того, у ОСОБА_4 щось стирчало (як потім з`ясувалося, це була шабля). Він викликав співробітників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , і вони втрьох пішли за цими військовослужбовцями, попросили їх спуститися в цокольне приміщення, і почали перевіряти їх речі. Військовослужбовець, який був з ОСОБА_4 спустився, а потім пішов. ОСОБА_7 оглядав рюкзак ОСОБА_4 . В цьому рюкзаку знаходився мішечок зеленого кольору, в якому знаходилися гранати у кількості 22 штуки та патрони. Спочатку ОСОБА_9 говорив, що переплутав сумку. Коли приїхав керівник ОСОБА_4 , то пояснив, що він його оглядав перед тим, як ОСОБА_4 залишив військову частину. В подальшому приїхала слідчо-оперативна група, яка все оформлювала;
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він у квітні 2016 року був безпосереднім командиром ОСОБА_4 . В кінці квітня 2016 року вони разом з іншими військовослужбовцями, серед яких був і ОСОБА_4 , повернулися з зони АТО. На виконання наказу командира частини перевіряти особовий склад, ним було перевірено сумки, речі, зокрема ОСОБА_4 . У військовій частині до нього звернулися четверо військовослужбовців, зокрема ОСОБА_4 , з рапортами про надання їм короткочасної відпустки за сімейними обставинами. Він надав такий дозвіл і, приблизно через 1,5-2 години військовослужбовці відбули у відпустку. Це було десь у другій половині дня. Перед тим, як військовослужбовці, в тому числі й ОСОБА_4 , залишили військову частину, він знову їх перевірив та проінструктував. Заборонених предметів ні в кого виявлено не було. Потім військовослужбовці покинули частину. Більше ОСОБА_4 він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що він працює у воєнізованій охороні Придніпровської залізниці, на посаді стрільця. Стосунків з обвинуваченим не має. Наприкінці квітня 2016 року після обіду була його зміна, він чергував разом зі стажером. Йому зателефонував міліціонер черговий і попросив підійти до центрального входу вокзалу. Коли він підійшов до центрального входу вокзалу разом із стажером, вони побачили там двох міліціонерів і ОСОБА_4 , але скільки точно було осіб, він не пам`ятає. Міліціонер запропонував спуститися до промскладного приміщення, де міліціонери почали оглядати речі ОСОБА_4 , а саме: рюкзак і сумку. А він із стажером просто стояли. Бачив, як дістали пакет, в пакеті були патрони калібру 5.45 у кількості близько 600 шт. та гранати. Потім приїхала слідчо-оперативна група. Його запросили у якості понятого. Співробітники слідчо-оперативної групи почали рахувати набої та боєприпаси. Всього було виявлено патрони, гранати РГД у кількості 20 шт. і запали. Він разом зі стажером були до кінця. Запали були законсервовані. При ньому їх відкупорювали міліціонери, які приїхали. ОСОБА_4 пояснював, що він не знає, як зброя опинилася в його рюкзаку, оскільки клав туди бронежилет. Воєнізована охорона не підпорядкована міліції;
- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що він працює у воєнізованій охороні стрілком на з/д вокзалі станції Придніпровській залізниці. З обвинуваченим знайомий, бо був понятим при огляді речей останнього. Так, близько о 17.00 годині в «чистий четвер», перед Пасхою 2016 року, при виконанні службових обов`язків патрулюванні з/д вокзалу, його напарнику ОСОБА_13 зателефонували співробітники поліції і попросили бути понятими. Він з Майним ОСОБА_14 підійшли до окремого приміщення на цокольному поверсі. Коли вони зайшли, на підлозі лежали 21 граната, 666 патронів, калібру 5,45 мм. Також, в приміщенні були оперативники транспортної міліції, 2 оперативника, ОСОБА_4 . На підлозі лежали патрони, боєприпаси. Рахували ці патрони і боєприпаси при них. Коли приїхала слідчо-оперативна група, рахував усе слідчий, вони підписували документи, які складав слідчий. Підписували конверти і ще документи. ОСОБА_4 не заперечував, що боєприпаси його, але він казав, що переплутав рюкзак з бронежилетом;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що він служив разом з ОСОБА_4 28.04.2016 року в обідній час вони повернулися з зони АТО. У військовій частині у них перевірили речі на наявність заборонених предметів, нічого не виявили. На прохання його та ще трьох військовослужбовців, серед яких був і ОСОБА_4 , їм було надано короткочасні відпустки за сімейними обставинами. Перед залишенням частини їх (їх було четверо) та їхні речі на КПП перевірили, заборонених речей ні в кого виявлено не було, і вони пішли до автобусної зупинки, яка знаходилася приблизно на відстані 500 м з метою їхати на вокзал у м.Дніпропетровськ. По дорозі вони розмовляли. Коли вони втрьох прийшли на зупинку, ОСОБА_4 з ними не було, він підійшов на зупинку через деякий час, приблизно хвилин через п`ять. Свою відсутність ОСОБА_4 пояснив тим, що у нього лямка відірвалась, а тому він відстав. Вони всі разом приїхали до м.Дніпропетровська. Там, двоє військовослужбовців лишились на автовокзалі, а він з ОСОБА_4 пішли на залізничний вокзал. На залізничному вокзалі, їх зупинив чоловік у цивільному, попросив показати документи. В цей час підійшло ще двоє осіб у цивільному одязі, які попросили їх пройти в підвальне приміщення для огляду речей. Він сам показав свої речі, після чого, його відпустили, а ОСОБА_4 лишився;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він разом служив з ОСОБА_4 , неприязних стосунків з ним не має. Приблизно на початку травня йому та іншим військовослужбовцям дали відпустку. Приїхавши в частину, їх перевірив офіцер на наявність вибухівки і заборонених предметів, після чого вони пішли на маршрутку. Перед виходом з військової частини їх вишикували, і офіцер знову перевірив по черзі їх речі. Його з ОСОБА_17 перевірили, у зв`язку з чим, вони вийшли трохи раніше і пішли на маршрутну зупинку. ОСОБА_4 на деякий час запізнився і прийшов на зупинку пізніше, пояснивши це тим, що у нього поламався рюкзак. Після чого, він з ОСОБА_17 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 сіли в маршрутку і поїхали в м. Дніпропетровськ на автовокзал, де він з ОСОБА_17 купили білети, а ОСОБА_4 з ОСОБА_15 не купили, у зв`язку з чим вони попрощались і останні пішли до залізничного вокзалу;
- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що він з ОСОБА_4 разом служив, неприязних стосунків не має. Перед 01.05.2016 року він разом з ОСОБА_4 та іншими військовослужбовцями приїхали з м. Красноармійська у військову частину, де перевірили їхні речі на наявність заборонених предметів. Розгрузилися і написали рапорти на відпустку, які їм підписали. Після цього, їх знову вишикували, перевірили їх речі, і вони пішли на маршрутку. Він вийшов з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 . ОСОБА_4 йшов останній. Коли ми прийшли на зупинку, ОСОБА_4 не було, він підійшов пізніше, приблизно хвилин через п`ять, пояснивши свою затримку тим, що у нього зламалася молнія. Після цього, вони всі разом поїхали до м.Дніпро на автовокзал, де він з ОСОБА_16 купили білети, а ОСОБА_4 з ОСОБА_15 не купили, у зв`язку з чим вони попрощались і останні пішли до залізничного вокзалу;
Крім показань свідків, вина обвинуваченого доказується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- протоколом огляду місця події від 28.04.2016 року, в ході проведення якого було оглянуто в цокольному приміщенні залізничного вокзалу Дніпропетровськ-Головний, розташованого по вул. Вокзальній, 11 в м. Дніпропетровську, ОСОБА_4 і його речі. Так, на момент огляду, у ОСОБА_4 в руках знаходиться рюкзак зеленого кольору. ОСОБА_4 було запропоновано надати вказаний рюкзак для огляду, на що він надав дозвіл, після чого було проведено огляд вмісту рюкзаку. На момент огляду в рюкзаку знаходилися: перчатки технічні, шапка, куртка, штани та тканевий мішок зеленого кольору. В останньому знаходилися: 10 гранат РГД-5 з маркуваннями: «Т 28-75», «Т 142-74», «Т 142-74», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 6-85», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 142-74» без запалів; 11 гранат Ф-1 з маркуваннями: «8/17 254-Е ТНТ» - 1 шт., «107 39-85Т» - 1 шт., «107 52-83 Т» - 2 шт., «107 94-77 Т» - 5 шт., на одній маркування не читається, всі гранати без запалів; картонна коробка чорного кольору з 2 шт. запалів з маркуваннями: «УЗРГМ 583 292-74», «УЗРГМ 583 291-74»; металева банка зеленого кольору з маркуванням «УЗРГМ для РГД-5 583-171-74 10 шт.», яку було відкрито. В середині даної банки виявлено 10 одиниць запалів з однаковим маркуванням «УЗРГМ 583 171-74»; поліетиленовий пакет, в якому знаходилося 98 патронів калібру 7,62 мм. та 666 патронів калібру 5,45 мм. Виявлені 10 гранат РГД-5 та 11 гранат Ф-1, 98 патронів калібру 7,62 мм. та 666 патронів калібру 5,45 мм., поміщені в пакети і вилучені, та ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від 28.04.2016 року;

- заявою ОСОБА_4 від 28.04.2016 року, якою останній надає дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому рюкзака;
- розпискою ОСОБА_4 від 28.04.2016 року, якою він зазначив, що не має претензій до співробітників поліції з приводу проведеного огляду належного йому рюкзаку;

- висновком експерта від 24.05.2016 року № 28/5.2-87, відповідно до якого предмети, вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_4 28.04.2016 року являються:

Група об`єктів №1 - десятьма конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме десятьма спорядженими корпусами ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5. Із довідкової літератури відомо, що вага вибухової речовини в корпусі гранати РГД-5 становить 100-115 грам, споряджається вибуховою речовиною «Тротил».

Група об`єктів №2 - одинадцятьма конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме одинадцятьма спорядженими корпусами ручних осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення. З довідкової літератури [1, 2] відомо, що корпус гранати Ф-1 споряджається бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності "Тротил" масою близько 50-56 гр. ;

Група об`єктів №3 - дванадцятьма запалами типу УЗРГМ, промислового виготовлення.

2) Група об`єктів - відноситься до категорії вибухових речовин.

Група об`єктів №2 - відноситься до категорії вибухових речовин.

Група об`єктів №3 - відноситься до категорії боєприпасів.

Група об`єктів №1 та два предмета з Групи об`єктів №2 з`єднуються з Групою об`єктів № 3 різьбовим з`єднанням, утворюючи десять ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів, та дві ручні осколкові, оборонні гранати Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів;

- висновком експерта від 22.06.2016 року № 08/3.2-302, відповідно до якого предмети вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_4 28.04.2016 року, надані на дослідження, є бойовими припасами: - проміжними патронами калібру 5,45-мм, зразка 1974 року та 7,62-мм гвинтівочними патронами зразка 1908/30 років. Патрони вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_4 28.04.2016 року відносяться до категорії бойових припасів. 666 патронів, є бойовими припасами - 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року. Патрони призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів „АК-74 та їх модифікацій, ручних кулеметів ,,РПК-74 та їх модифікацій. 98 патронів є бойовими припасами - 7,62-мм гвинтівочними патронами зразка 1908/30 років. Патрони призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: гвинтівок зразка 1891/30 рр., карабінів зразка 1938 і 1944 рр., та їх модифікацій, снайперської гвинтівки „СВД. Патрони виготовлені промисловим способом, та придатні до стрільби;

- речовими доказами, а саме: 666 набоями калібру 5,48 мм, 98 набоями калібру 7,62 мм, гранатами «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранатами «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалами «УЗРГМ 583», які згідно з постановою слідчого від 28.04.2016 року про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, були визнані і залучені у якості речових доказів;
- рапортом ст. інспектора-чергового ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 про те, що 28.04.2016 року о 16.40 год. до чергової частини надійшло повідомлення начальника СПП ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ОСОБА_8 про те, що28.04.2016 року о 16.30 год. на центральному вокзалі ст. Дніпропетровськ був виявлений громадянин ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, у якого при собі виявлені та вилучені боєприпаси: 21 граната та 735 патронів;
- рапортом начальника СПП ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про те, що 28.04.2016 року ним разом з поліцейськими СПП ВП на ст. Дніпропетровськ - Головний сержантом поліції ОСОБА_7 та старшим інспектором СПП ВП на ст. Дніпропетровськ - Головний старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 у ході відпрацювання залізничного вокзалу ст. Дніпропетровськ - Головний приблизно о 16.30 год. був виявлений ОСОБА_4 військовослужбовець ВЧ ПП РВ 0136 розвідник, у якого при собі був рюкзак, при проведенні поверхового огляду якого було виявлено: 640 патронів калібру 5.45 маркування 6090;- 95 патронів калібру 7.62 маркування 1072; гранати ГРД-5 10 шт. (з маркуванням 2875Т - 5 шт; маркуванням 142-74 - 3 шт.; маркуванням 27-75 - 1 шт.; маркуванням 6-85 - 1 шт.), гранати Ф-1 11 шт. з маркуванням 10794-77Т, запали 12 шт. з маркуванням 292-74 УЗРГМ 583, після чого він зателефонував до ЧЧ ВП на ст. Дніпропетровськ-Головний та повідомив про вищезазначений факт;
- рапортом ОСОБА_4 про надання йому вихідних днів з 28.04.2016 року по 02.05.2016 року у зв`язку з сімейними обставинами;
- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2015 року № 256, про прийняття ОСОБА_4 з 22.10.2015 року посади розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти.
Оцінюючи вищеперелічені докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на той факт, що понятими при огляді його та його речей були співробітники воєнізованої охорони, а відтак даний доказ має бути визнано недопустимим, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи це органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, військової служби правопорядку у Збройних силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, як видно з вищезазначеної норми Закону, підрозділи воєнізованої охорони до правоохоронних органів не відносяться.

Відсутні і підстави вважати, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які були залучені у якості понятих під час огляду речей ОСОБА_4 та допитані у якості свідків в судовому засідання, будь-яким чином заінтересовані в результатах кримінального провадження, оскільки суду не було надано жодного доказу, який би свідчив про наявність власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні чи то ОСОБА_12 , чи то ОСОБА_11 .

Крім того, як вони, кожен окремо, зазначили у судовому засіданні і цей факт не заперечувався самим обвинуваченим, до зустрічі на залізничному вокзалі 28.04.2016 року (тобто під час виявлення правопорушення), вони з обвинуваченим знайомі не були, неприязних стосунків не мають; під час проведення огляду ОСОБА_4 будь-яких процесуальних чи фізичних дій ними не здійснювалось, а, як вони самі пояснили в судовому засіданні, «...ми просто стояли і дивились…». Дана обставина самим обвинуваченим не заперечувалась і не була спростована жодним належним та допустимим доказом.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для визнання протоколу огляду речей ОСОБА_4 від 28.04.2016 року недопустимим доказом.

В судовому засіданні також були досліджені накладні (вимоги) № 212 від 11.03.2014 року, № 4388 від 18.12.2014 року, № 43 від 11.01.2015 року, № 16 від 06.03.2016 року, № 106 від 02.04.2016 року, № 45 від 11.04.2016 року, накладні № 1/173/359/30 (пов. № 290) від 30.08.2014 року, № 37 від 03.03.2015 року, акт від 10.08.2016 року інвентаризації боєприпасів, які рахуються у військовій частині пп НОМЕР_1 станом на 10 травня 2016 року. Однак, надані докази, хоча і є допустимими, однак одночасно є неналежними, оскільки не підтверджують наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
Зокрема, суд також вважає за необхідне з формулювання обвинувачення, викладеного прокурором в обвинувальному акті, виключити посилання на спеціальні нормативно-правові акти, які стосуються прав та обов`язків військовослужбовців, а саме:
Відповідно до ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно і неухильно додержуватися всіх правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Крім того, ст. 11, 16, 26, 27, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України регламентує необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, крім іншого, також такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці порушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до Постанови Верховної ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року затверджено перелік видів майна, яке не може перебувати у власності громадян, до якого входить: зброя, бойові припаси, бойова і спеціальна військова техніка, вибухові речовини й засоби вибуху.

До такого висновку суд прийшов, враховуючи те, що склад злочину, передбаченого ст.263 КК України, передбачає наявність загального, а не спеціального суб`єкту, а відтак посилання в обвинуваченні на нормативно-правові акти, які регламентують права та обов`язки військовослужбовців, в даному випадку, виходить за межі обставин, які підлягають доказуванню.
Також, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення зазначення конкретного місця придбання боєприпасів, а саме наступну фразу «…на відстані 800 метрів від контрольно-пропускного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 у смузі лісопосадки, розташованій у АДРЕСА_3 …», оскільки дана обставина не була підтверджена належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне зазначити в обвинуваченні «… у невстановленому місці…».

Враховуючи все вищевикладене, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у придбанні і носінні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, встановленою та доведеною, його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу .
Невизнання ОСОБА_4 своєї вини, суд розцінює, як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення покарання.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій в зоні АТО, раніше не судимий, за місцем служби і проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, суд приймає до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Однак, суд також враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, а також кількість та небезпечність боєприпасів, вилучених у обвинуваченого, а тому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, або нижче найнижчої межі відповідно до ст. 69 КК України, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у вигляді позбавлення волі, строком на п`ять років, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що 666 набоїв калібру 5,48 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583», вилучені 28.04.2016 року в ході огляду речей ОСОБА_21 , слід знищити.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 28 квітня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28 квітня 2016 року по 27 жовтня 2016 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 , продовжити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж до 25 грудня 2016 року.

Речові докази, а саме: 666 набоїв калібру 5,48 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583», вилучені 28 квітня 2016 року в ході огляду речей ОСОБА_4 знищити.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1