Провадження 1- кп/200/270/15
Справа 200/4015/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000553 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.05.2002 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України до семи років позбавлення волі;

- 23.04.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі 24.04.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк п`ять місяців п`ять днів

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2016 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту у тупику трамвая № 4 біля буд. № 85 по вул. Михайла Грушевського (вул. Тельмана) у м. Дніпропетровську, маючи умисел, направлений на заволодіння майном, яке належить раніше знайомому ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою останнього, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, використовуючи надуманий привід, попрохав у ОСОБА_4 з метою подзвонити мобільний телефон марки «LG 1600» вартістю 150,83 грн., заздалегідь не маючи намір повертати його.

Потерпілий ОСОБА_4 , будучи введеним в оману злочинними діями ОСОБА_5 , і впевнений у поверненні свого майна, передав вищевказаний мобільний телефон марки «LG 1600» останньому. Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 150,83 грн.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 190 КК України.

12 квітня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді одного року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та з покладанням на ОСОБА_5 обов`язку згідно п. 3 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушеннявизнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах встановлених в ході досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, в скоєному щиро кається та видав викрадений телефон співробітникам поліції. Він добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з потерпілим про примирення.

Умови, зміст укладеної між ним та потерпілим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України. Він згоден з призначенням йому покарання, зазначеного в угоді, та просив суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 у суді просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення, оскільки він дійсно добровільно, без насильства та примусу заключив угоду про примирення із обвинуваченим. Умови, зміст укладеної між ним та обвинуваченим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Він згоден з призначенням ОСОБА_5 покарання зазначеного в угоді про примирення. Матеріальних та моральних претензій не має.

Прокурор у суді не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення, оскільки зміст, порядок та умови її укладення відповідають нормам діючого законодавства, вона укладена добровільно, та просив винести обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 з призначенням йому покарання, узгодженого між сторонами, яке відповідає вимогам кримінального законодавства.

Вислухавшидумку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000553, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої і середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено в суді ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, та його дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як такі, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненні повторно. ОСОБА_5 в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння, викладені в матеріалах кримінального провадження та обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду від 03.02.2016 року, згідно якого у ОСОБА_5 був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «LG 1600» імеі: НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 13), висновком судово-товарознавчої експертизи № 70/34-354 від 26.02.2016 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «LG 1600» на момент скоєння злочину складала 150,83 грн. ( а.с. 15-18), протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.02.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 , серед представлених для впізнання осіб, впевнено впізнав ОСОБА_5 як особу, яка шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном. ( а.с. 31-33), протоколом одночасного допиту від 29.02.2016 року, проведеного між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в ході якого, кожний підтвердив свої пояснення щодо подій вчинення злочину 31.01.2016 року та показання один одного з цього приводу (а.с. 34-35), протоколом проведення слідчого експерименту від 29.02.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 , знаходячись на місці скоєння злочину, розказав та показав яким чином він заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_4 (а.с.36-38), речовим доказом мобільним телефоном марки «LG 1600», який знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Бабушкінського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області. ( а.с. 19-20).

Зазначена угода про примирення укладена та підписана сторонами добровільно, без насильства та примусу. Форма, зміст та порядок укладення зазначеної угоди відповідають вимогам ст. 469, 471, 473 КПК України.

Узгоджена міра покарання та звільнення від покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , з врахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, а також особистості обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться, відповідає вимогам ст.ст. 65,75,76 КК України та буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Укладена угода про примирення не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено, сторони між собою примирилися, таким чином підстав для відмови в затвердженні зазначеної угоди, встановлених ст.474 КПК України не має.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Затвердити укладену 12 квітня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення.

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 12 квітня 2016 року, у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 3 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати ДНДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області при проведенні судово-товарознавчої експертизи у сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «LG 1600», який відповідно до квитанції № 00125 від 15.03.2016 року знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів Бабушкінського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м. Дніпропетровська