Справа № 317/3407/16-к
№/п1-в/317/1132/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2014 р. за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд
В С Т А Н О В И В :
09.08.2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , про про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції на підставі ст. 336 КПК України.

В судовому засіданні представник адміністрації заперечував проти задоволення вказаного клопотання, пояснив, що засуджений не став на шлях виправлення та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що засуджений не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання засудженого, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Як вбачаться з матеріалів особистої справи ОСОБА_5 , останній був засуджений та відбуває покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі за скоєння умисного тяжкого злочину. На день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше половини призначеного судом покарання, що згідно ст.82 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Проте, розглядаючи подання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
У відповідності з ч. 3 ст.82 КК Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення правами начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований за власним не бажанням. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та вічливих взаємовідносин, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не завжди відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Не бере участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Участі у роботі самодіяльних організаціях не приймає. Зв`язок з рідними підтримує. Провину у вчиненому злочині визнає, але робить це з метою отримання поблажливості. За вироком суду позову не має.

Згідно ч. 2 ст. 123 КВК України участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.
Згідно ч. 4 ст. 126 ВКВ України загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 127 ВКВ України участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.
Враховуючи вищевикладене та те, що засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований за власним небажанням, не приймає участі у виховних заходах, не приймає участі у самодіяльних організаціях, суд приходить до висновку про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.
31.03.2016 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.
28.07.2016 року комісією Біленківськоїї виправної колонії № 99 було відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Саме по собі відбуття засудженим половини строку покарання не зобов`язує суд замінити такій особі невідбуту частину покарання більш м`якою, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_5 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ч. 2, ч. 3 ст. 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1