Справа № 534/1046/16-к
№ 1-кп/534/123/16
У Х В А Л А
24 червня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
В провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області знаходиться згаданий обвинувальний акт №00001370 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме у тому, що 02 жовтня 2015 року близько 23 год. 00 хв. біля приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду справи обвинуваченим заявлено клопотання про виклик в судове засідання та допит в якості свідків гр-на ОСОБА_8 , який утримується в Полтавському слідчому ізоляторі у зв`язку із засудження до позбавлення волі, гр-на ОСОБА_9 , який раніше утримувався в слідчому ізоляторі та гр-ку ОСОБА_10 , яка проживає в пмт.Козельщина.

Свої вимог мотивує тим, що зазначені особи були присутні в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і можливо їм щось відомо про подію злочину. Цих осіб ОСОБА_7 добре знає, але не прохав про їх допит під час досудового розслідування, так як тільки в суді пригадав про них.

Захисник ОСОБА_11 у свою чергу заявив клопотання про допит зазначених свідків, посилаючись на те, що тільки в судовому засіданні почув від обвинуваченого про їх існування і тому не міг скористатись своїм право заявити відповідне клопотання на досудовому розслідуванні.

Додатково обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що своєму захиснику про існування зазначених свідків не повідомляв.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що відомості про зазначених свідків стороні обвинувачення не відкривалися і на досудовому слідстві про їх допит відповідного клопотання не заявлялося. Крім того, прокурор зазначив, і цього не заперечував обвинувачений, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 утримувалися в слідчому ізоляторі, тому прокурор має сумніви, що ці особи будуть надавати правдиві показання.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судової справи, суд вважає, що клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.6 ст.290 КПК України, сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Сторона захисту має право не надавати прокурору доступ до будь-яких матеріалів, які можуть бути використані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Вирішення питання про віднесення конкретних матеріалів до таких, що можуть бути використані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і, як наслідок, прийняття рішення про надання чи ненадання прокурору доступу до таких матеріалів, може бути відкладено до закінчення ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

Першою та другою частинами ст.22 згаданого Кодексу визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має права, в тому числі, збирати і надавати слідчому, прокурору слідчому судді докази, такими же правами наділено захисника (ч.4 ст.46 КПК України).

Частиною першою ст.95 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина третя згаданої статті визначає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, в тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи пояснення обвинуваченого про те, що він добре знайомий із зазначеними в клопотанні свідками, із деякими з них міг зустрічатися в слідчому ізоляторі або під час етапування до місця здійснення досудового розслідуванні по цій справі, суд вважає, що ОСОБА_7 та його захисник без поважних причин не скористалися своїм право ініціювання допиту цих осіб слідчим чи прокурором.

Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Частиною 11 згаданої статті передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Як встановлено судом з пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що необхідність проведення допиту в судовому засіданні він обґрунтовує лише тим, що в день вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », але чи були вони очевидцями зазначених подій і які обставини можуть бути підтверджено або спростовано їх показаннями, яке ці показання матимуть значення для кримінального провадження, він не знає.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника не є достатньо обґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Одночасно, суд звертає увагу та те, що у відповідності до ч.3 ст.333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Статтею 350 КПК України передбачено, що відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.350 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_12 про виклик до залу суду для допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовити.

Клопотання прокурора про відкладення розгляду справи задовольнити.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 відкласти у зв`язку із неявкою в судове засідання свідків на 20 липня 2016 року на 09 год. 30 хв.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1