Справа № 191/3747/16-к
Провадження № 1-кп/191/225/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, українка, громадянка України, освіта середня спеціальна, заміжня, пенсіонерка, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

а також за участю:

обвинуваченої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, в період з невстановленого слідством часу по 07.07.2016, на території власного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , організувала пункт незаконного прийому, схову та збуту металобрухту, де здійснювала прийом у фізичних осіб брухту чорних металів за ціною 2. 7 грн. за 1 кг. 07.07.2016 року приблизно о 09.30 годині ОСОБА_4 , знаходячись на території власного домоволодіння за . адресою: АДРЕСА_1 , здійснюючи свою злочинну діяльність, умисно, не маючи державної реєстрації і спеціального дозволу (ліцензії), отримання якого передбачено ст. 5 Закону України «Про металобрухт», незаконно прийняла 5,5 кг. брухту чорного металу у гр. ОСОБА_5 за що повинна була заплатити останньому 15 грн. ОО копійок, після чого зберігала його для послідуючого збуту з метою отримання прибутку. 07.07.2016 року в період часу з 10-30 год. до 11-00 год. на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду співробітниками Синельниківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області було проведено обшук на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого зафіксовано факт здійснення ОСОБА_4 діяльності із прийому металобрухту, а також виявлено та вилучено лом чорних металів масою 806,00 кг., та механічні напільні 500 кілограмові ваги за допомогою яких ОСОБА_4 здійснювала прийом брухту чорних металів, приймаючи металобрухт від населення без відповідного дозволу.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася в скоєному, та пояснила, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнила, що 07.07.2016 року до неї додому приїхали працівники поліції, двоє понятих та на підставі ухвали суду провели обшук, внаслідок чого вилучили 806 кг чорного металолому та ваги. До цього займалась прийомом металобрухту на протязі приблизно 6 7 місяців. Оскільки з офіційних доходів має лише пенсію у розмірі 1264 грн., то вимушена була займатися цією діяльністю.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали, що характеризують її особу, дійшов висновку, що її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами (порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася в скоєному, є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 1264 грн., що є її єдиним офіційним доходом.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченої будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді штрафу в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.

Крім того, призначаючи обвинуваченій покарання у виді штрафу, суд згідно правил ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану обвинуваченої вважає необхідним призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. на користь держави.

З моменту набрання вироком суду законної сили розстрочити виплату штрафу строком до одного року певними частинами.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у ОСОБА_6 (а. с. 26), передати у власність держави; що знаходяться у камері схову речових доказів Синельниківського ВП старшини поліції ОСОБА_7 (а. с. 27), знищити. Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1