АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1934/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України
УХВАЛА
Іменем України
25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, в новій редакції на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.05.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хорошево, Харківського району, Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, офіційно непрацюючий, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-26.12.2000р. Зміївським районним судом Харківської області за ст.ст.17-140 ч.2, 140 ч 2, 141 ч.2, 140 ч.3, 44, 42 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-08.07.2004р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2, ч.3 ст.185, ч.3 ст.289, 69, 70 КК України до 7 років позбавленні волі;

-24.01.2006р. Полтавським районним судом Полтавської області за ст.ст.391, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.04.2007р. Червоногвардейським районним судом м. Макїївка, Донецької області за ст.ст.391, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

-13.03.2008р. Ізяславським районним судом, Хмельницької області за ст.ст.391, 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

-28.05.2012р. Харківським районним судом, харківської області за ч.3 ст. 85 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-20.10.2015р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі;

-12.05.2016р. Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (вирок не набрав законної сили)

засуджено за: - ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією належного засудженому майна.

Згідно вимог ст.70 КК України, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 8(вісім) років 6(шість) місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Згідно вироку, 23.08.2015р. о 17год. 40хв., ОСОБА_8 знаходячись біля залізничної станції «Червонозаводська» у м. Харкові помітив раніше не знайому неповнолітню ОСОБА_9 , маючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прослідував за потерпілою. Догнавши потерпілу, реалізуючи свій злочинний намір, обхватив правою рукою потерпілу за шию, а лівою за тулуб, подавивши, таким чином, волю потерпілою до опору, висловив вимогу передати йому належне потерпілій майно, на що остання передала обвинуваченому мобільний телефон «Леново С0920», вартістю 1942грн., із сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Київстар», без грошових коштів на рахунках, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності. Заволодівши відкрито вказаним майном потерпілої, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік, розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду.

У той же день, о 23год. 30хв., ОСОБА_8 , знаходячись в районі буд. №171/1 на пр. Гагаріна у м. Харкові, маючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого, діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов до раніше не знайомої ОСОБА_10 , застосував до неї насильство, штовхнув потерпілу у спину, від чого вона впала, після чого ОСОБА_8 відкрито, заволодів сумкою потерпілої, яка не представляє для останньої матеріальної цінності, в якій знаходився належний ОСОБА_10 мобільний телефон Нокиа-1280, вартістю 170грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим майном на свій розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду.

25.08.2015р. о 23год. 10хв., ОСОБА_8 , знаходячись біля буд. №4 на вул. Основ`янській у м. Харкові, помітив раніше не знайому ОСОБА_11 , маючи намір, направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, прослідував за потерпілою. Догнавши потерпілу, реалізуючи свій злочинний намір, обхватив правою рукою потерпілу за шию, висловлюючи погрози фізичної розправи, яка потерпілою була розцінена реальною, що становить небезпеку в момент нападу, подавивши, таким чином, волю потерпілої до опору, ривком зірвав з шиї ОСОБА_11 срібний ланцюг, вартістю 38грн. 24коп., з срібною підвіскою у вигляді серця, вартістю 28грн. 68коп., зірвав з потерпілої сумку, яка не представляє для останньої матеріальної цінності, в якій знаходилось належне ОСОБА_11 майно: гроші в сумі 120грн., дві банківські картки «ПриватБанк», ключі від будинку, з руки потерпілої вирвав мобільний телефон «ЛеновоА-850», вартістю 1830грн., з сім-картами мобільних операторів «Лайф» Та «Київстар», без грошових коштів на рахунках, після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду.

Прокурорв апеляційній скарзі не оскаржуючи встановлені обставини та кваліфікацію просить вирок скасувати через м`якість призначеного покарання і не застосування ч.4 ст.70 КК України та ухвалити новий вирок, яким за ч.2 ст.186 КК України призначити 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України 9 років позбавлення волі, з конфіскацією належного засудженому майна. Згідно вимог ст.70 КК України, за сукупністю злочинів остаточне покарання призначити шляхом часткового складання 9 років 3 місяці. Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням вироку Зміївського районного суду Харківської області від 12.05.2016р., остаточно призначити 9 років 6 шість місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного засудженому майна.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор крім зазначеного раніше звертає увагу на те, що суд допустив описку зазначивши дату вчинення злочину не 2015р., а 2016р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, лише в частині скасування вироку,з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які погоджувались з доводами апеляції тільки в частині допущеної описки, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.4 а.с.209-216) фактичні обставини справи в частині обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України встановлені у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а інші на підставі досліджених у суді доказів у загальному порядку.

Встановленим обставинам суд першої інстанції дав вірну кваліфікацію за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Перевіряючи вирок в частині призначеного покарання, колегія суддів виходить з того, що відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: тяжкість вчинених злочинів; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має непогашені судимості, у тому числі за аналогічні злочини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо; а також обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття за відсутністюобставин, які обтяжують покарання.

Призначаючи покарання в межах кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, суд першої інстанції правомірно, на думку колегії суддів, прийшов до висновку про необхідність призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
На підставі наведеного, районний суд, за переконанням колегії суддів, прийшов до правомірного висновку, щодо виду та розміру призначеного покарання цьому обвинуваченому за ч.2 ст.188, ч.2 ст.187 КК України, а тому ці покарання неможна визнати явно несправедливим в розумінні ст.414 КПК України.

За сукупність злочинів суд правильно застосував положення ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, не допустивши при цьому жодного порушення вимог законодавства.

Згідно ст.533 КПКУ України вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, згідно наведеної норми, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок правомірно не враховував покарання призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12.05.2016р. оскільки останній не набрав законної сили на той момент.

Крім того, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до п.11 ч.1 ст.537 та п.2 ч.2 ст.539 КПК України вирішується під час виконання вироків місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, що позбавляє права вирішення цього питання апеляційною інстанцією на даному етапі судового провадження.

Звідси, колегія суддів вважає апеляційні доводи в частині призначення покарання безпідставними.

Поряд з цим, виправлення описок у судовому рішенні згідно ст.379 КПК України віднесене до компетенції того суду який допустив цю описку, а тому цей аргумент апелянта також не є підставою для зміни чи скасування вироку.

З урахуванням положення ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому, крім зарахованого вироком строку попереднього ув`язнення з 01.12.2015р. по 30.05.2016р. слід зарахувати і строк з 31.05.2016р. по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.05.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, крім зарахованого вироком, зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 31.05.2016р. по 25.08.2016р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же час з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді