Справа № 1001/1751/2012
Провадження № 1-в/355/69/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви

17 червня 2016 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника КВІ управління ДПС ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В обгрунтування своєї заяви зазначав, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 30 липня 2013 року він був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України засуджений до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2013 року в частині призначення додаткового покарання змінено та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Посилаючись на ту обставину, що він повністю відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі ( ухвалою Кагарлицького районного суду від 30.10.2014 року його умовно-достроково звільнено від відбуття основного покарання) на підставі ст.81 КК України просить суд звільнити його від відбування додаткового покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 подану до суду заяву підтримав та пояснив суду, що за період додаткового покарання він стягнень не мав, дотримувався встановлених правил поведінки, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно.

Заперечуючи проти задоволення поданої заяви прокурор Баришівського відділення Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 суду пояснила, що посилання заявника на ту обставину, що він відбував додаткову міру покарання за вироком суду, не відповідає дійсності оскільки ОСОБА_5 посвідчення водія не здав, а відтак, до відбування додаткової міри покарання не приступав.

Представник Баришівського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області інспектор даного відділу ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

У відповідності до ч. 1 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають наступні види покарань:

- виправні роботи;

- службові обмеження для військовослужбовців;

- обмеження волі;

- тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців;

- позбавлення волі.

Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За нормами ч.2 ст.81 КК України, застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув наступні строки покарання:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої

або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття

судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Таким чином, законодавець встановлює, що для звільнення як від основного так і додаткового покарання, необхідні певні умови.

Судом встановлено, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 30 липня 2013 року він був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України засуджений до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2013 року в частині призначення додаткового покарання змінено та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.10.2014 року ОСОБА_5 було умовно-достроково звільнено від відбуття основного покарання строком на 1 рік 1 місяць 10 днів.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», якщо питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Як було досліджено в ході судового розгляду, ОСОБА_5 до відбуття додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не приступав, а тому, у нього відсутні підстави для його звільнення від відбуття даного покарання.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.81 КК України, п.2 ст.537 КПК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»,

У х в а л и в :
заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 7 днів із дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Баришівський районний суд.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1