Справа № 438/434/14-к
Номер провадження 1-кп/438/1/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року Бориславський міський суд
Львівської області
в складі головуючого: судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Борислав Львівської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3
за ч.2 ст.187 КК України
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
його захисника-адвоката ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що вони 21 листопада 2012 року близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , за попередньою змовою та групою осіб між собою, з метою заволодіння чужим майном, приставляючи до тіла потерпілого кухонний ніж, погрожували спричинити йому тілесні ушкодження, та нанісши йому ряд ударів руками та ногами по голові і тілі, вимагали у ОСОБА_8 дати їм гроші, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці голови справа з переходом на волосисту частину, синця в лобній ділянці голови зліва, синця на нижній і верхній повіках правого ока з переходом на спинку носа справа, синця на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції п`ятого-шостого ребер по передній пахвинній лінії, синця в проекції гребеня клубової кістки зліва, струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки та лобної ділянки з обох боків, забій м`яких тканин спинки носа, забій грудної клітки справа, які згідно висновку експерта №983 від 28.11.2012 відносяться: струс головного мозку до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а решта ушкоджень до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 , сприймаючи такі дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, дав їм з кишені своїх штанів гроші в сумі 26 гривень, після чого ОСОБА_3 групою осіб з ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, відкрито викрали майно ОСОБА_8 , а саме: бувші у вжитку: пилосос марки «Rowenta Artec 1600W» вартістю 370 грн., праску марки «Rowenta Efective 2000W МАХ» вартістю 300 грн., два набори викруток вартістю по 65 грн. кожен, а всього на загальну суму 130 грн., рюкзак вартістю 80 грн., банку шоколадного масла «Nutella» вартістю 35 грн., а всього на загальну суму 941 грн.
Так, своїми діями, як вказують органи досудового розслідування, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, ознаки якого передбачені ч.2 ст.187 КК України.
Суд дійшов висновку, що органами досудового розслідування не доведено, що в діянні обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тому обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України підлягають виправданню за ч.2 ст.187 КК України з наступних мотивів.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 в пред`явленому йому органами досудового розслідування обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України своєї вини не визнав, від дачі показань відмовився.
Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини в пред`явленому йому органами досудового розслідування обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України не визнав та 19.11.2014 показав, що 21.11.2012 року він зустрів свого брата ОСОБА_9 та запропонував йому разом піти до потерпілого ОСОБА_8 , щоб зремонтувати йому / ОСОБА_4 / його мобільний телефон.
Пішли до ОСОБА_8 , постукали, він відкрив двері, запросив їх у квартиру. Він показав ОСОБА_8 свій мобільний телефон і останній сказав, що дешевше буде купити в магазині новий мобільний телефон, ніж ремонтувати цей.
ОСОБА_8 він / ОСОБА_4 / знав, так як ОСОБА_8 зустрічався з його сестрою ОСОБА_10 , був у нього дома в гостях.
ОСОБА_8 запропонував їм випити, поставив пляшку горілки і вони троє випили по 50 грам горілки.
ОСОБА_8 сказав, що у нього складне матеріальне становище, та має на продаж пилосос, праску, і ще якісь речі. Просив, щоб хтось із них продав ці речі, а йому / ОСОБА_8 / повернули гроші.
Дзік ОСОБА_11 погодився продати ці речі.
Вони продовжували розпивати горілку і щось ОСОБА_8 шарпнувся з ОСОБА_12 за сестру ОСОБА_13 , однак він в це не вникав.
Вони допили горілку. ОСОБА_14 взяв ці речі, які добровільно дав ОСОБА_8 , який сам виніс речі, поскладав їх у сумку чи кульок та поставив у коридорі біля дверей, і пішли. Ще речі не встигли продати, як ОСОБА_8 побіг у міліцію і написав заяву, мабуть тому що злякався, що його мама буде сварити за ці речі, які він хотів продати.
Дзік ОСОБА_11 повернув ОСОБА_8 речі.
Він / ОСОБА_4 / до ОСОБА_8 не доторкався.
По даному кримінальному провадженні він визнаний потерпілим.
На досудовому слідстві він був неодноразово допитаний, а тому в судовому засіданні він нічого нового повідомити не може.
Хоче повідомити, що він просить суд розглядати дане кримінальне провадження у його відсутність. Свої покази, дані ним на досудовому слідстві підтримує ті, які давав при проведенні одночасного допиту з підсудним ОСОБА_15 , тобто в тій частині, що він, та ОСОБА_16 заподіяли йому тілесні ушкодження.
Оскільки з моменту скоєння правопорушення пройшов тривалий час, то добре не пам`ятає всі події, які мали місце 21 листопада 2012 року. Не виключає того, що міг сам дозволити ОСОБА_17 та ОСОБА_18 забрати його речі для продажу, оскільки йому були потрібні гроші на той час для прожиття.
В даний час підсудні відшкодували заподіяну йому матеріальну та моральну шкоду, а тому будь-яких претензій він до них не має.
Просить суд суворо їх не карати та не позбавляти волі.
Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_8 , шляхом відтворення звукозапису судового засідання від 25.03.2014 року, у якому слідчим суддею проведено допит потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні, з точки зору належності та допустимості даного доказу, суд приходить до висновку, що даний доказ отримано з істотним порушенням вимог ст.225 КПК України, прав людини та основоположних свобод, а відтак суд визнає даний доказ недопустимим, не враховує його як доказ та відкидає його.
Зокрема, допит потерпілого ОСОБА_8 проведено 25.03.2014р. на підставі ухвали слідчого судді від 25.03.2014р., згідно якої допит потерпілого призначено на 14 год. 30 хв. 25.03.2014 р. Однак про факт проведення допиту потерпілого ОСОБА_8 слідчим суддею 25.03.2014 р. о 14 год. 30 хв. в судовому засіданні, слідчим суддею в супереч вимог ст. 225 КПК України не повідомлено обвинувачених та їх захисників, внаслідок чого вони не брали участі у допиті потерпілого слідчим суддею у судовому засіданні, і були позбавлені можливості скористатися своїми правами та основоположними свободами, гарантованими Конституцією та законами України, в тому числі і права на захист, права на перехресний допит, права на дотримання принципу безпосередності судового процесу, що свідчить, що показання потерпілого від 25.03.2014 року здобуті з істотним порушенням вимог КПК України, а відтак згідно ст.87 КПК України є недопустимим доказом та не може бути використаний судом, як доказ.
Свідок ОСОБА_19 показав, що працюючи на посаді дільничого інспектора м.Дрогобича, обслуговували м.Дрогобич та Дрогобицький район, та перебуваючи в слідчо-оперативній групі 23 листопада 2012 року він за вказівкою оперативного чергового здійснював виїзд в Дрогобицьку центральну міську лікарню, де на приймальний покій поступив громадянин ОСОБА_8 із тілесними ушкодженнями, які зі слів потерпілого він отримав внаслідок побиття, прізвищ свідок не пам`ятає. Зі слів потерпілого прийшли друзі, знайомі, побили і забрали речі пилесос, набір викруток, про що він /свідок/ зазначив у заяві, яку відібрав у потерілого ОСОБА_8 .
Що саме конкретніше про обставини виникнення тілесних ушкоджень розповідав у лікарні громадянин ОСОБА_8 свідок не пригадує, внаслідок спливу тривалого періоду часу.
Свідок ОСОБА_20 показала, що вона раніше проживала в АДРЕСА_3 по сусідству з потерпілим ОСОБА_8 21.11.2012 року її в квартирі на АДРЕСА_3 не було, про події 21.11.2012 року їй взагалі нічого не відомо.
Даними у акті судово-психіатричного експерта №66 від 07.05.2014 року стосовно ОСОБА_4 , встановлено, що на час проведення експертизи ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесених черепно-мозкових травм з наростаючим психоорганічним синдромом, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
За своїм психічним станом ОСОБА_4 може самостійно реалізовувати своє право на захист, може правильно сприймати обставини кримінального провадження та давати по них відповідні покази.
Таким чином, сукупність досліджених в ході судового розгляду вищенаведених доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття судом рішення про винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є недостатньою.
Так, немає жодних належних, допустимих та достовірних доказів того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 листопада 2012 року близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , за попередньою змовою та групою осіб між собою, з метою заволодіння чужим майном, приставляючи до тіла потерпілого кухонний ніж, погрожували спричинити йому тілесні ушкодження, та нанісши йому ряд ударів руками та ногами по голові і тілі, вимагали у ОСОБА_8 дати їм гроші, внаслідок чого заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці голови справа з переходом на волосисту частину, синця в лобній ділянці голови зліва, синця на нижній і верхній повіках правого ока з переходом на спинку носа справа, синця на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції п`ятого-шостого ребер по передній пахвинній лінії, синця в проекції гребеня клубової кістки зліва, струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки та лобної ділянки з обох боків, забій м`яких тканин спинки носа, забій грудної клітки справа, які згідно висновку експерта №983 від 28.11.2012 відносяться: струс головного мозку до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а решта ушкоджень до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 , сприймаючи такі дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, дав їм з кишені своїх штанів гроші в сумі 26 гривень, після чого ОСОБА_3 групою осіб з ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, відкрито викрали майно ОСОБА_8 , а саме: бувші у вжитку: пилосос марки «Rowenta Artec 1600W» вартістю 370 грн., праску марки «Rowenta Efective 2000W МАХ» вартістю 300 грн., два набори викруток вартістю по 65 грн. кожен, а всього на загальну суму 130 грн., рюкзак вартістю 80 грн., банку шоколадного масла «Nutella» вартістю 35 грн., а всього на загальну суму 941 грн.
Оскільки пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.187 КК України ґрунтується виключно на припущеннях, що суперечить положенням ч.3 ст.62 Конституції України, а тому суд, приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України підлягають виправданню за ч.2 ст.187 КК України, за відсутністю в їх діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Подача потерпілим ОСОБА_8 19.11.2014 року у суд клопотання про розгляд даного кримінального провадження без його участі, та в такий спосіб вибір ним /потерпілим ОСОБА_8 / позиції щодо особистої участі в розгляді даного кримінального провадження, неодноразова подача стороною обвинувачення прокурором, в порушення прав людини та основоположних свобод, гарантованих Конституцією та законами України, клопотань суду про накладення на потерпілого ОСОБА_8 грошового стягнення за невиконання процесуального обов`язку, при цьому не реалізовуючи право на зміну обвинувачення в суді, в сукупності з іншими фактичними обставинами, встановленими у ході судового розгляду, унеможливлюють суд змінити обвинувачення, пред`явлене за ч.2 ст.187 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на інше.
Керуючись ст.370, ч.1.ч.2 ст.371, п.3 ч.1 ст.373, ст.374 КПК України,
суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України та виправдати ОСОБА_3 за ч.2 ст.187 КК України.
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України та виправдати ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України.
Позов прокурора м.Борислава в інтересах держави в особі: позивача: Дрогобицької міської лікарні №1 до відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в сумі 520 грн. залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного Суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_5
С У Д Д Я: