АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/307/16 Справа № 186/152/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000047, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Першотравенськ, Дніпропетровської області, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Цивільний позов задоволено. Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 1 000 грн. та в рахунок моральної шкоди 1 000 грн.

Згідно вироку суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим та йому призначено покарання за те, що він 16 січня 2015 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин знаходився біля віконця для відвідувачів аптечного пункту №1 ОКП «Фармація», який розташований в приміщенні Першотравенської ЦМЛ за адресою: вул. Леніна, 1, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненого повторно, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів просунув праву руку у вказане віконце, дотягнувся до грошових коштів в сумі 1000 грн. та відкрито викрав їх, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, вважає його незаконним, а кримінальне провадження просить закрити на підставі недоведеності його винуватості та відсутності доказів його вини.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції залишені поза увагою його показання про непричетність до даного злочину та те, що під час його вчинення він знаходився у себе дома, що підтверджується показаннями його матері. Також суд першої інстанції послався як на докази його вини на протокол огляду місця події, протокол прийняття заяви про вчинення злочину, які на його думку не мають доказового значення та протокол впізнання від 21.01.2015 року, за яким потерпіла його впізнала за рисами обличчя, кольором волосся та статурою при тому, що вона не бачила його обличчя. Судом першої інстанції взяті до уваги докази, які не відповідають вимогам КПК України, свідок ОСОБА_12 змінив свої покази, а свідок ОСОБА_13 в порушення вимог кримінального процесуального закону проводив негласні слідчі дії та здійснював візуальний контроль за обвинуваченим. Вважає, що судовий розгляд проведено з порушенням презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказував на розбіжності в свідченнях потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_13 щодо одягу особи, яка вчинила злочин та просив вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину з тих же підстав, що і викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги, вважали вирок суду незаконним та необґрунтованим і просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_7 , - уточнив захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні свої апеляційні вимоги.
В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просила залишити їх без задоволення, а вирок суду вважала законним та обґрунтованим і просила залишити його без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дослідивши звукозапис судового розгляду, приходить до таких висновків.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 в його скоєнні. Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку.

Так, у ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 давала чіткі та послідовні показання з приводу обставин грабежу грошових коштів, які сталися 16.01.2015 року приблизно о 15 год. 50 хв. в аптечному пункті № 1 ОКП «Фармація», який розташований в приміщенні Першотравенської ЦМЛ за адресою: вул. Леніна, 1, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області. Також, потерпіла описала зовнішній вигляд особи обвинуваченого та пояснила, що обличчя не запам`ятала, проте зможе впізнати. В судовому засіданні пояснювала, що хлопця, який вчинив грабіж вона раніше бачила, але не знала його прізвища та ім`я.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідкою від 21 січня 2015 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_11 впізнала чоловіка за загальними рисами обличчя, кольором волосся та статурою, який відкрито викрав з аптечного кіоску 1000 гривень, яким виявився ОСОБА_7 /т. 1 а.к.п.19-22/.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.01.2014 року, потерпіла підтвердила свої показання та показала всі події факту грабежу /т. 1 а.к.п. 24-27/.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також частково підтверджується показаннями інших свідків, зокрема ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , показання яких достовірно та достатньо повно викладені у вироку суду, відповідають технічній фіксації судового розгляду та узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що з початку досудового розслідування і впродовж судового розгляду кримінального провадження, потерпіла давала чіткі та стійкі показання щодо фактичних обставин провадження, які мають істотне значення для правильного його вирішення, які впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Показання потерпілої отримали належну правову оцінку, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження та є належним, достовірним та допустимим доказом і обґрунтовано покладені в основу вироку. Підстав для оговорення потерпілою обвинуваченого, недовіри її показанням або сумнівів в їх правдивості, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Істотних розбіжностей в її показаннях не встановлено, а розбіжності в її показаннях щодо подробиць є незначними і не мають суттєвого значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим відповідні доводи сторони захисту є неприйнятними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його звукозапису, суд повно, всестороннє дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив, у відповідності з законом, клопотання сторін, дав належну оцінку всім доказам: як тим, що підтверджують вину обвинуваченого, так і тим, на які сторона захисту посилалась, як на докази, що спростовують обвинувачення, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі висновки в її спростування, які ґрунтуються на досліджених у провадженні доказах.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку, що вони зводяться до особистої суб`єктивної переоцінки доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Колегією суддів встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні поза розумним сумнівом та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, зокрема і показанням тих свідків, про які вказують захисник та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах.

Так судом першої інстанції не взято до уваги показання свідка ОСОБА_12 , так як він під час допиту в судовому засіданні пояснив, що йому нічого не відомо про обставини вчинення злочину, та його показання суд визнав неналежним доказом, тобто такими, що не містить інформації, яка стосується обставин вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_7 .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування перевірені за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року, не підтвердились та спростовані постановою слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року, якою закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 26.02.2016р., у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги кримінального процесуального закону, а саме п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, відповідно до якого, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями…
Так, в апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник ставлять питання про визнання його невинуватим, вирішення якого пов`язане з повторним дослідженням доказів та їх переоцінкою, проте в апеляційній скарзі не міститься клопотання про повторне дослідження доказів, у зв`язку з чим апеляційний суд процесуально позбавлений можливості переоцінювати докази.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає відповідні доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не обґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Колегією суддів також встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції належним чином враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину який, відповідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані, що характеризують його особу, а саме, що він характеризується негативно, притягувався до кримінальної відповідальності, шкоду потерпілій не відшкодував та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначив покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є справедливим та співрозмірним.
Як встановлено в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 не працює, у зв`язку з чим твердження суду про перебування малолітньої дочки на утриманні у обвинуваченого є не обґрунтованим і не може бути враховано при призначенні покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.12.2015 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4