АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу директора Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» на бездіяльність керівника Київської місцевої прокуратури №1, слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, директор Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» від 29 березня 2016 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, наводив доводи про те, що у поданій слідчому судді скарзі оскаржувалось недотримання передбачених ст. ст. 220, 308 КПК України процесуальних строків розгляду клопотань, що у відповідності до вимог п. 1 ст. 303 КПК України може бути предметом оскарження
Окрім того, апелянт зазначив, що копію оскаржуваної ухвали він отримав лише 03 травня 2016 року, в зв`язку з чим пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин.
У судове засідання особа, що подала скаргу та прокурор не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги були належним чином повідомлені, відомостей щодо поважності причин своєї неявки чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги Апеляційному суду міста Києва не надали.
Заслухавши доповідь судді, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , копію оскаржуваної ухвали він отримав 03 травня 2016 року, тоді як подав апеляційну скаргу, згідно штампу на конверті, 06 травня 2016 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, 30 березня 2016 року директор Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ст. 303 КПК України, в якій просив визнати незаконною бездіяльність слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та керівника Київської місцевої прокуратури №1, зобов`язати слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 розглянути та задовольнити клопотання ОСОБА_5 від 03 березня 2016 року та зобов`язати керівника Київської місцевої прокуратури №1 розглянути та задовольнити клопотання ОСОБА_5 від 23 березня 2016 року .
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 рокувідмовлено у відкритті провадження за скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що у скарзі поставлено питання про визнання бездіяльності слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та керівника Київської місцевої прокуратури №1, про зобов`язання слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та керівника Київської місцевої прокуратури №1 розглянути та задовольнити клопотання, проте вирішення питання про задоволення клопотання відноситься до компетенції слідчого та прокурора, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають оскарженню у порядку ст. 303 КПК України.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може та приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.
Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 у своїй скарзі зазначав про подання ним до слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 у порядку ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання від 03 березня 2016 року про виконання процесуальних дій, та подання у порядку ст. 308 КПК України до керівника Київської місцевої прокуратури №1 клопотання від 23 березня 2016, та долучав до скарги відповідні клопотання. У зв`язку із ненаданням відповіді на вказані клопотання у передбачений ч. 1 ст. 220 КПК та ч. 2 ст. 308 КПК України строк, ОСОБА_5 оскаржив бездіяльність слідчого та керівника прокуратури до слідчого судді.
З урахуванням зазначеного, наведені слідчим суддею мотиви, з яких він виходив при постановленні оскаржуваної ухвали, зокрема, що вимоги скарги ОСОБА_5 не підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, є помилковими та не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Оскільки у скарзі ОСОБА_5 фактично порушувалось питання про невиконання слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та Київською місцевою прокуратурою №1 вимог, передбачених ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 308 КПК України, то доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про безпідставну відмову у відкритті провадження слідчим суддею за його скаргою є обґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
Оскільки скарга директора Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Київської місцевої прокуратури №1 та слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 слідчим суддею по суті не розглянута, а колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для задоволеня скарги ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана апелянтом ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу директора Громадської організації «Науково-дослідний інститут економічного розвитку» ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд іншим слідчим суддею.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

___________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

/