Справа №350/1/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2016 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що вони, за попередньою змовою між собою та невстановленими під час досудового слідства особами здійснили розтрату чужого майна, яке було їм увірене, в особливо великих розмірах.
Після укладення договору та внесення депозитного вкладу ОСОБА_11 виїхав за межі території України до Російської Федерації, де в подальшому проживав без в`їзду до України, в селі Чунояр Богучанського району Красноярського краю, до часу смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Достовірно знаючи про те, що на депозитному рахунку ОСОБА_11 , строк якого, відповідно до умов договору №2630-203 від 01.09.2006 року закінчився 02.06.2007 року, знаходиться сума вкладу із відсотками, а вкладник ОСОБА_11 з часу відкриття депозитного рахунку до відділення банку з приводу зняття грошей чи продовження договору жодного разу не звертався, так як знаходився за межами України, працівники Рожнятівського відділення Івано-Франківської філії обласного управління АТ "Ощадбанк", зокрема старший контролер-касир ОСОБА_9 та контролер касир ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою та невстановленими під час досудового слідства особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, вирішили здійснити розтрату та привласнення його депозитного вкладу.
З метою приховати сліди вчиненого злочину із автоматизованої системи вкладних операцій (АСВО Вклади) невстановленою особою, яка діяла за попередньою змовою із операційно-касовими працівниками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , було видалено номер депозитному рахунку НОМЕР_1 вкладника ОСОБА_11 та знищено справу з юридичного оформлення рахунку.
Таким чином, вважають, що ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою та невстановленими під час досудового слідства особами здійснили розтрату грошових коштів з депозитного рахунку ОСОБА_11 в сумі 285 083,36 грн., що у 656 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Під час закриття рахунку ОСОБА_11 пред`явив тільки паспорт громадянина України, будь-яких інших документів, зокрема договір на відкриття рахунку чи ощадну книжку останній не пред`являв, а вона його по це не запитувала. У вказаної особи вона не вимагала ощадної книжки, оскільки в АСВО "Вклади" по рахунку ОСОБА_11 інформація про видачу ощадної книжки була відсутня. З ОСОБА_11 вона не знайома, про його вклад їй не було нічого відомо, доступу до вкладів у неї не було . У системі кожнен працівник працював під своїм паролем, встановлении програмістом. Жодного втручання у автоматизовану систему вкладних операцій (АСВО „Вклади), де було видалено номер депозитноого рахунку 2630/203 вкладника ОСОБА_11 , нею зроблено не було, також їй нічого не відомо про те, що це було зроблено. Також вона не має жодного відношення і до знищення справи з юридичного оформлення рахунку.Вважає, що вимоги посадової інструкції не порушувала, із ОСОБА_10 в попередньому зговорі не перебувала, тому просить її виправдати.
Під час виплати депозитного вкладу вона діяла відповідно до посадової інструкції, а саме після того як клієнт звернувся до контролера, яким на той час була ОСОБА_9 , та звірила його документи, ОСОБА_9 передала їй заяву на видачу готівки, в даному випадку на вказану суму, вже з підписом клієнта. Після цього вона звірила анкетні дані клієнта, пересвідчилась в даній особі, перевіривши його паспорт гр. України і вважає , що це був ОСОБА_11 , який пред`явив свій паспорт гр. України. Після оформлення всіх документів вона видала ОСОБА_11 вказану суму коштів по депозитному рахунку та відсотки.
У системі АСВО „Вклади працювала під своїм паролем, встановленим програмістом, у неї була своя програма і в даному випадку „видалення у програмі закладено не було.
Жодного втручання у автоматизовану систему вкладних операцій (АСВО „Вклади), де було видалено номер депозитному рахунку 2630/203 вкладника ОСОБА_11 , вона не здійснювала, також нічого не відомо про те, що це було зроблено. Також вона не має жодного відношення і до знищення справи з юридичного оформлення рахунку. Вважає, що вимоги посадової інструкції не порушувала, із ОСОБА_9 в попередньому зговорі не перебувала, тому просить її виправдати.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Ст. 91 КПК України вказує перелік обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 цього ж Кодексу, обов`язокдоказування цих обставин, за винятком розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладає на слідчого та прокурора.
По даному кримінальному провадженню прокурор в ході судового розгляду повинен був надати суду докази про те, що в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є ознаки злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України при обставинах зазначених в обвинуваченні. У підтвердження висунутого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звинувачення, прокурором заявлено для допиту та допитано судом свідків та потерпілого, надано ряд письмових доказів.
В кінці 2011 року вони змушені були звернутись до прокуратури про незаконне зняття коштів з депозитного рахунку батька, а по-скільки це питання довго розглядалося , то звернулися із позовом до Рожнятівського районного суду про витребування коштів, який судом задоволено.
В період з 2006 року і до смерті батько на територію України не приїздив, спілкувався з ним по телефону раз у декілька місяців. Тіло батька на територію України привезли чоловік його сестри ОСОБА_15 та родич ОСОБА_16 , які також передали йому і паспорт батька. Також у Росії перебуває і рідний брат батька, однак вони спілкуються дуже рідко.
На даний час йому повністю відшкодована шкода, претензій морального, матеріального характеру немає. Щодо міри покарання, то покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила , що її брат , ОСОБА_11 постійно проживав у Російській Федерації й перед від`їздом залишив у неї свої речі , в тому числі і Ощадну книжку. На територію України він приїздив дуже мало й за рік до смерті, до 20.04.2011 року його не було. Спілкувалися з ним тільки по телефону . Під час однієї із телефонних розмов вона просила його щоб він приїхав у вересні 2010 року на весілля його старшого сина, однак він сказав, що планує приїхати навесні 2011 року. В січні 2011 року, коли брат зателефонував до неї для того, щоб привітати із Новим Роком та Різдвом, повідомив що його стан здоров`я погіршився і пообіцяв перетелефонувати, проте після даної розмови він більше не телефонував. На початку квітня 2011 року до неї зателефонували із Росії й повідомили, що брат дуже хворий і його потрібно забрати додому. Її чоловік ОСОБА_17 доїхати не встиг , ОСОБА_11 помер. Тіло брата привіз разом із історією хвороби та паспортами.
Після смерті брата вона переглянула документи, які він залишив їй для збереження, й серед них були договір про відкриття депозитного рахунку в відділенні ПАТ «Ощадбанк» та ощадна книжка, в якій був запис про вклад в Рожнятівському відділенні ПАТ «Ощадбанк», зроблений в вересні 2006 року на суму 34 600 доларів США . Всі документи вона передала синам брата, які пізніше повідомили, що кошти зняті нібито братом в листопаді 2010 року.
Однак категорично стверджує, що ОСОБА_11 у 2010 році на територію України не приїжджав.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_11 є братом його дружини. У 2006 році ОСОБА_11 виїхав на територію Російської Федерації, а у них залишив свої особисті речі . Під час перебування у Росії він періодично телефонував до них із сестрою, однак на території України не був приблизно 4-5 років. Під час однієї із розмов ОСОБА_11 повідомив, що хворий, однак коли він вирішив поїхати та забрати його на територію України , то вже не застав його живим, так як він помер за декілька годин до його приїзду. На той час біля нього був брат ОСОБА_18 , який проживає в Краснодарському Краї Російської Федерації. Отримавши всі необхідні документи, а саме: два паспорти , свідоцтво про смерть та інші документи необхідні для перевезення тіла покійного, він разом із ОСОБА_18 доправив тіло померлого ОСОБА_11 з Красноярська до Москви, а звідти він поїхав (разом із тілом покійного) на територію України, а ОСОБА_18 до себе додому в Краснодарський край.
Після смерті ОСОБА_11 , всі речі, які залишив брат і серед яких були договір про відкриття депозитного рахунку у відділенні ПАТ „Ощадбанк та ощадна книжка, його дружина передала його дітям. Однак, через деякий час вони повідомили, що кошти із даного рахунку були зняті начебто ОСОБА_11 в листопаді 2010 року.
Також категорично стверджує, що ОСОБА_11 не міг зняти дані кошти, так як на території України у 2010 році не перебував.
Свідок ОСОБА_19 , рідна сестра ОСОБА_11 , суду підтвердила, що брати ОСОБА_11 та ОСОБА_18 перебували на території Росії, в т.ч. і в 2010 році. Про те, що на ОСОБА_11 є відкритий депозитний рахунок у відділенні ПАТ «Ощадбанк» їй стало відомо після його смерті.
Будучи допитаним як свідок ОСОБА_20 вказала, що являється рідною тіткою ОСОБА_13 та ОСОБА_21 . Померлий ОСОБА_11 був розлучений із своєю дружиною та проживав у Росії, однак спілкувався із синами та допомагав їм матеріально. Після смерті ОСОБА_11 його сестра ОСОБА_14 передала синам документи ОСОБА_11 , які останній залишив їй на зберігання. Серед вказаних документів був договір на відкриття депозитного вкладу у Рожнятівському відділенні ощадбанку та ощадна книжка. У неї було доручення від ОСОБА_21 та ОСОБА_13 на представлення нею їх інтересів у різних інстанціях. Під час оформлення спадщини нею виявлено , що кошти знято, а тому звернулися із відповідними заявами до міліції та до суду. Про те, що ОСОБА_11 хворів, їм не було відомо. Також на територію України він не приїжджав приблизно 5-6 років.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він є спеціалістом комп`ютерної системи й також проводив службове розслідування по факту закриття депозитного рахунку ОСОБА_11 , за результатми якого з`ясовано, що інформація по депозитному рахунку ОСОБА_11 в АСВО „Вклади була видалена тільки частина ( прізвище, ім`я та по-батькові) і це могла зробити будь-яка особа під своїм паролем, однак хто це зробив невідомо. Фактично збереглися всі дані , крім прізвища, тому при пошуку вкладника у системі по прізвищу дані будуть відсутні, а по інших параметрах дані наявні. Також залишилась інформація про рух коштів, а тому відповідно формується виписка та все зафіксовано у щоденнику. Крім цього, повинні були бути резервні копії дисків, однак їх також виявлено не було. Коли саме були видалені дані в АСВО „Вклади пояснити не може. Також свідок зазначив, що якщо у програмі поставити галочку на ощадну книжку, то те, що вона видавалася бачити не будуть.
Аналогічні пояснення надав суду і свідок ОСОБА_24 .
Вона приймала справи банку, які передавалися на кількість, а не на наявність. Оригінали договорів в особових справах не перевірялись. При службовій перевірці було встановлено , що касир та контролер порушили вимоги посадової інструкції та Порядок відкриття, ведення та закриття рахунків фізичних осіб у національній валюті установами АТ "Ощадбанк",по-скільки видавалася ощадна книжка, яка була на руках у сестри ОСОБА_11 , а також договір про відкриття депозиту. У системі Вклади є відмітка, що все знищено. Підписи ОСОБА_11 візуально схожі.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що до 29 квітня 2011 року вона працювала на посаді керуючої філії Рожнятівського відділення ПАТ «Ощадбанк».
Згідно порядку отримання депозитних вкладів особою-вкладником в Рожнятівському відділенні ПАТ «Ощадбанк» станом на 2010 рік свідок вказала, що особа яка бажає зняти депозитний вклад звертається до операційної частини, а саме до операційно касового працівника і представляє договір та паспорт після чого, контролер касир здійснює перевірку наявності депозитного рахунку відповідно до системи «Вклад». Після того як контролер касир пересвідчився в тому, що в базі даних на цю особу відкритий депозитний рахунок, він здійснює перевірку його паспорта. Перевіривши та встановивши особу, контролер-касир вираховує відсотки, списує дані про закриття даного депозитного рахунку, після чого видруковує дві заяви на отримання відсотків та основної суми вкладу та дає особі їх для підпису. Після підписання особою, підписана заяви на отримання коштів контролер-касир звіряє підписи на заявах та на тій документації яка зберігається при депозитному договорі. Звіривши підписи контролер-касир передає вище вказані документи касиру, після чого касир знову встановлює особу яка бажає зняти депозитний вклад, встановлює які кошти він бажає зняти після чого підписує заяву на видачу готівки та видає кошти.
Якщо у клієнта немає із собою договору, то він не вимагається,окільки він є у банку й це положенням не передбачено.
Для виплати коштів у значній сумі клієнт в обов`язковому порядку попередньо за декілька днів звертається до операційної частини (робить замовлення на видачу вкладу чи в телефонному режимі чи прийшовши особисто в відділення) після чого на обумовлений день необхідно забезпечити видачу вкладу. Якщо коштів необхідних для виплати в касі банку немає, банк бере підкріплення (тобто замовляє додаткові кошти в обласному Управлінні «Ощадбанк»), для виплати депозитного вкладу. Замовлення в обласному Управлінні «Ощадбанк» здійснюється завідуючою каси, обговорюється із головним бухгалтером і після того складається доручення на отримання даних коштів, в якому проставляються підписи керуючої банку та завідуючої каси. При замовленні коштів зазначається загальна сума, а не конкретизується по депозитах.
Контроль видачі готівки здійснюють операційно-касові працівники , після чого документи направляються в бухгалтерію, де формується баланс за день. Бухгалтер наступного контролю перевіряє всі письмові документи, відповідність підпису і якщо є порушення, то формує довідку про порушення, яка надається їй, як керуючій і головному бухгалтеру, а також ревізору в обласному управлінні і даний факт перевіряється протягом місяця . При закритті вкладу формуються папки, які рік знаходяться в бухгалтерії, а потім здаються в архів . По наказу обов`язки зав. архівом було покладено на заступника гол. бухгалтера, яка вела контроль за архівом. Ключі від архіву зберігалися у охорони. Про порушення закриття вкладу до неї ніхто не звертався. Також перед її звільненням протягом двох тижнів проводилась ревізія, яка жодних порушень не виявила.
Які були у банку вклади їй невідомо, інформацію про вклади робив економіст.
Операційно-касові працівники могли закрити рахунок у відсутності валюти зі згоди вкладника шляхом одночасної процедури обміну валюти, тобто вкладник отримує частину коштів у доларах США, а іншу частину гривнями, при чому оформляється процедура одночасного обміну валюти з долара США на гривню.
Вона, як керівник, не приймає жодної участі у перевірці документації чи виплаті депозитного вкладу. За вкладника ОСОБА_11 їй нічого не відомо, з ним не знайома, ніколи його не бачила і з ним не зустрічалась. Жодних вказівок на видачу вкладу не давала і хто б це міг бути їй не відомо. З електронною базою вона не працювала, оскільки є технічно відсталою, роботи із комп`ютером взагалі не знає. Про зникнення справи стало відомо у ході слідства.
Доступ до бази даних АСВО «Вклад» мали операційно касові працівники, інженер-програміст, бухгалтери і вхід у систему могли здійснити тільки під своїм паролем.
Їй не відомо хто міг вносити зміни ,в тому числі видаляти інформацію по депозитному вкладу, однак інженер-програміст робив резервні копії даної АСВО «Вклад» яка зберігалась в серверній банку та копії надсилались в обласне управління «Ощадбанку».
Що стосується коштів в сумі 5000 доларів США , то ці кошти їй дала сестра на зберігання на пам`яник племінника, який похоронений в смт. Рожнятів й ці кошти були нею внесені на свій рахунок .
Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що до серпня 2012 року працював на посаді головного бухгалтера філії Рожнятівського відділення ПАТ «Ощадбанк», в його функціональні обов`язки входило контроль за своєчасним та правильним відображенням всіх операцій в бухгалтерському обліку, дебіторська та кредиторська заборгованість, контроль за своєчасним отриманням звітностей від підзвітних установ банку, та інші .
Згідно порядку закриття депозитних рахунків особа , яка бажає зняти депозитний вклад звертається до операційної частини, а саме до контролера і представляє договір та паспорт , після чого контролер здійснює перевірку даних відповідно до системи «Вклад», тобто належність депозитного рахунку за вищевказаною особою у базі даних. Після того як контролер пересвідчився в тому, що в базі даних на цю особу відкритий депозитний рахунок, він зобов`язний здійснити перевірку паспорта, а вже після перевірок і встановлення особи вираховує відсотки, списує дані про закриття даного депозитного рахунку, видруковує дві заяви на отримання відсотків та основної суми вкладу і дає особі їх для підпису. Після підписання особою заяви на отримання коштів, контролер-касир звіряє підписи на заявах та на тій документації яка зберігається при депозитному договорі. Звіривши підписи контролер-касир передає вище вказані документи касиру, після чого касир знову встановлює особу яка бажає зняти депозитний вклад, встановлює які кошти він бажає зняти, підписує заяву на видачу готівки та видає кошти.
Ліміт каси становив приблизно 20-30 тис. дол. США і якщо депозитний вклад перевищує даний ліміт, то кошти необхідно замовляти й така виплата повинна була здійснюватись з відома зав. касою або керуючої банку . Після видачі вкладу , документи передаються в бухгалтерію, провідний бухгалтер набирає баланс й перевіряє щоб зійшлася каса в електронному варіанті. Після чого, всі документи по вкладних рахунках направлялись бухгалтеру наступного контролю, де перевірялись всі необхідні документи, списувався депозитний рахунок , формувались в папки та здавались в архів.
Якщо видавалась ощадна книжка, то зазначається ф. 78, й також заноситься у АСВО «Вклад» й при її відкритті видно, що ощадна книжка видана. При закритті вкладу ощадна книжка забирається й зберігається із іншими матеріалами при закритті рахунку.
Про те, як видавались кошти ОСОБА_11 йому не відомо. Однак, якщо не вистачає валютних коштів, то можна видавати і гривні . Також йому не відомо чому пропала паперова справа ( фактично не одна справа, а ціла зв`язка). Він та касири доступу до архіву не мали, ними не займалися. Також видачу даних коштів перевіряли двоє бухгалтерів, які жодних зауважень не мали. Про те, хто замовляв кошти , можна було дізнатись, ознайомившись з графіком роботи касира і контролера.
Доступ до даної бази даних АСВО «Вклад» мали всі працівники які здійснювали операції в даній системі , а він , як головний бухгалтер доступу до системи не мав. Вносити зміни до бази даних АСВО «Вклад» міг тільки програміст.
Свідок ОСОБА_28 суду пояснила , що вона працювала на посаді провідного бухгалтера в філії Рожнятівського відділення ПАТ «Ощадбанк» і в її функціональні обов`язки як провідного бухгалтера входило відображення в бухгалтерському обліку операцій по іноземній валюті операційної частини, ведення аналітичних обліків по балансових рахунках та ін. Таким чином, вона набирає баланс й перевіряє щоб зійшлася каса в електронному варіанті. Після чого, всі документи по вкладних рахунках направлялись в наступний відділ (наступного контролю) для проведення подальшої обробки інформації, де бухгалтер наступного контролю перевіряє всі необхідні документи, формуює в папки та здає в архів. В понеділок, 08.11.2010 року вона перевірила баланс за суботу й жодних зауважень не було.
Також пояснила, що у видатковому ордері від 08.11.2010 року про закриття депозитного рахунку ОСОБА_11 вказані дані паспорта ОСОБА_12 , яка на той час працювала на посаді керуючої Рожнятівським відділенням ПАТ "Ощадбанк" , оскільки виплата вкладнику ОСОБА_11 перевищувала 50 000 грн., а тому в операційній системі ОДБ у одному із вікон потрібно було зазначити паспортні дані керуючої, тобто така програма, адже якщо сума перевищує ліміт, то необхідно керівників ставити до відома. 36 тис. дол. США є великою сумою, яка перевищує ліміт і без замовлення її отримати неможливо.
Також зазначила, що вклад ОСОБА_11 відкривала особисто вона. Кошти були перераховані із Росії , а пізніше, коли приїхав ОСОБА_11 у його присутності були оформлені всі письмові документи та укладено договір. Також при відкритті рахунку все заноситься у базу, а також відомості про ощадну книжку. Вклад у базі можна найти за номером рахунку або по прізвищу.
Доступу до автоматизованої системи вкладних операцій вона не мала.
Про виплату депозитного вкладу та відсотків ОСОБА_11 їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_29 вказала, що вона перебувала на посаді бухгалтера наступного контролю , тобто в її обов`язки входило здійснення контролю за оформленням первинних документів щодо дотримання законності здійснення операцій за рахунками вкладників, здійснення контролю за правильністю ідентифікації клієнтів, здійснення контролю за правильністю відкриття та закриття вкладних рахунків та ін. Тобто вона перевіряє депозитну справу, всі первинні документи (депозитний договір, копію паспорта, ідентифікаційний код, звіряє всі підписи ). При перевірці закриття депозитного вкладу ОСОБА_11 зауважень не було, всі документи були на місці. Ощадна книжка до неї не поступала, однак чи вона видавалась ОСОБА_11 - не пригадує. Якщо б вона видавалась, то такі відомості були б у системі.
Всі справи по закритих рахунках, які формуються нею щомісячно, вкінці року вона здає в архів. Опис справ при передачі їх в архів та акт прийому-передачі не складались і справи в архів вона передавала без складання будь-яких документів. Вона особисто їх заносила в архів й ставила на підлогу. Ключі від архіву були в охоронців і у них вона їх брала по мірі необхідності.
Їй відомо, що при проведенні ревізії було виявлено, що відсутня депозитна справа ОСОБА_11 , причина її відсутності невідома, однак зауважила, що пропала ціла пачка ( тобто декільна справ).
Вона, мала доступ до АСВО „Вклади, оскільки здійснювати операції в даній системі безпосередньо входило в її обов`язки, вносити зміни до даної системи вона не могла. У даній системі вона працювала під своїм паролем й бачила всі дані, що й контролер та касир.
Свідок ОСОБА_30 вказала, що в листопаді 2010 року вона працювала на посаді завідуючої касою . Станом на листопад 2010 року, щоб отримати кошти з депозитного рахунку, клієнт повинен особисто з`явитись у відділення банку, звернутись до контролера, до неї або до керуючої із заявою (усною та письмовою) про те, що він бажає закрити депозитний рахунок та зняти всі кошти. Якщо сума депозитного рахунку, яку бажає зняти клієнт, не перевищує ліміту каси , то контролер-касир сам міг видати грошові кошти. В випадку, коли сума перевищувала ліміт, кошти необхідно було замовляти в обласному управлінні, що вона безпосередньо здійснювала. 05.11.2010 року вона замовила кошти в сумі 120 тис. доларів США, з яких 100 тис. по замовленню клієнта для виплати 08.11.2010 року, а 20 тис. для роботи банку на 06.11.2010 року в суботу. Про замовлення коштів для виплати вкладу ОСОБА_11 їй не відомо.
Доступ до бази даних АСВО «Вклад» мали всі працівники які здійснювали операції в даній системі тобто контролери-касири, а також інженер програміст. Вхід здійснити можливо тільки під своїм паролем, доступ до даної системи вона як завідуюча основною касою не мала.
Важає, що обвинувачені не мали змоги закрити рахунок вкладника без клієнта.
Свідок ОСОБА_31 суду пояснила, що до квітня 2011 року працювала на посаді ст. бухгалтера в філії Рожнятівського відділення ПАТ «Ощадбанк». На неї було покладено обов`язки відповідальної особи за збереження архіву , проте кожен із працівників банку мав доступ до архівної кімнати, оскільки в ході роботи могла виникнути необхідність в певних документах, які знаходяться в архіві і з якими необхідно працювати, ключі від архівної кімнати зберігались на щитку з ключами в охоронця. Працівник наступного контролю фактично сама заносила всю документацію до архівної кімнати. Закриті рахунки зберігаються постійно . Де і що зберігалось у архіві , їй невідомо. Опис справ при передачі їх в архів та акт прийому-передачі не складались і справи в архів передавались без її участі.
Про виплату депозитного вкладу та відсотків ОСОБА_11 їй нічого не відомо.
Доступу до даної автоматизованої системи вкладних операцій вона не мала, на скільки їй відомо мали тільки працівники операційної частини (контролери, контролери-касири), працівники наступного контролю, а також головний інженерпрограміст ОСОБА_32 , який на той час працював.
Свідок ОСОБА_32 вказав, що з 2003 року по квітень 2011 року працював на посаді головного інженера-програміста служби інформатики та автоматизацій в філії Рожнятівського відділення ПАТ «Ощадбанк». В його функціональні обов`язки входило супровід програмного забезпечення, ремонт комп`ютерного обладнання, обслуговування банкомата та інше.
Доступ до системи АСВО „Вклади у нього був тільки як адміністратора і він в даній базі не мав можливостей вносити будь-які зміни до депозитних рахунків . Під паролями інших користувачів, тобто працівників банку ніколи не працював. Він міг працювати за іншими комп`ютерами, але тільки під своїм паролем коли оновлював систему або у випадку збою системи на прохання пацівників. Він ніколи не видаляв інформацію із АСВО "Вклади" і такої вказівки йому ніхто не давав. Міг тільки на прохання операційних працівників відновити незакінчену ними операцію або відновити дані. Порядок видалення інформації в АСВО "Вклади" нічим не передбачений і йому не відомо, як можна було видали таку інформацію. Також зазначив, що якщо в автоматизовану систему вкладних операцій занесено дані, то їх стерти неможливо. Вважає, що при оновленні системи міг пройти збій. Оскільки автоматизована система вкладних операцій була недосконалою та часто давала збої у своїй роботі, то він зберігав бази даних даної системи, для чого робив резервні копії, які зберігав на комп`ютерах , що знаходились в мережі, а також записував на CD-диски і відправляв їх в обласне управління ПАТ«Ощадбанк». Як саме вони передавались, йому невідомо.
Про виплату депозитного вкладу ОСОБА_11 йому стало відомо влітку 2012 року коли його викликали на попереднє місце роботи і повідомили, що з депозитного рахунку ОСОБА_11 були зняті кошти. Тоді він запропонував відновити всі стерті дані й наголошував за копії дисків, однак йому відмовили , пояснивши, що він не є їхнім працівником.
Свідок ОСОБА_36 вказав, що у 2010 році він працював охоронцем у ТВБВ № НОМЕР_3 . Під час роботи вони здійснювали пропускний режим клієнтів банку. Ключі від усіх кабінетів були у них. Архів знаходився у підвалі, закривався й ключі був у керуючої банком. Клієнтів припиняли запускати в приміщення банку за 15 хвилин до закінчення робочого часу.
Прокурором надано суду у підтвердження вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , такі письмові докази :
-Фотокопію довідки на суму переданих вкладних документів по видатку від 06.11.2010 року , складену бухгалтером банку та підписану також зав. касою та гол. бухгалтером ( а.с.60 т.2)
-Фотокопії квитанцій №3 і №4 про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу від 06.11.2010, згідно яких клієнтом ОСОБА_11 здійсненого обмін валюти з доларів США на гривні в сумі 0,88 доларів США та 5300,00 доларів США, на якій є підпис ОСОБА_11 ( а.с.61,62 т.2 ).
-Фотокопію даних операційного щоденника щодо коштів у національній валюті та даними Касового журналу ( а.с.80-82 т.2).
-Фотокопію Договору №2630-203 на вклад «Депозитний ощадного банку» в іноземній валюті для фізичної особи від 01.09.2006 року, укладеного між банком та ОСОБА_11 ( а.с.116-117 т.2)
-Фотокопію режиму роботи філії Рожнятівського відділення Ощадного банку від 17.06.2010 року з якого вбачається , що суботній день встановлено режим роботи операційної частини з 09.00 год. до 14.30 год. без обідньої перерви ( а.с.130 т.2).
-Фотокопію паспорта гр. України на ім`я ОСОБА_11 серії НОМЕР_5 виданий Долинським РВ УМВС 08.09.1999 року та оригінал даного паспорта ( а.с. 123 т.2, 106 т.3).
-Фотокопію паспорта гр. України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_11 та його оригінал ( а.с. 108,109 т.3)
-Фотокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_11 від 22.04.2011 року, виданого компетентними органами Російської Федерації, з якого вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.110 т.3)
-Довідку № 3/453 від 12.03.2013 року заступника начальника управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається , що по системі «Аркан» в період з 02.03.2008 року по 01.01.2012 року інформація відносно перетину кордону ОСОБА_11 відсутня ( а.с.112 т.3)
-Довідку № 5467 від 08.09.2014 року інспектора інформаційно-аналітичного забезпечення Рожнятівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається , що по системі «Аркан» в період з 01.01.2010 року по 03.09.2014 року інформація відносно перетину кордону ОСОБА_11 відсутня ( а.с.118 т.3)
-Інформацію з Державної прикордонної служби № 1762 від 1.03.2013 року про те, що в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відсутні дані про перетин ОСОБА_11 державного кордону в період з 02.03.2008 року по 01.01.2012 рік ( а.с.114 т.3).
-Інформацію з Державної прикордонної служби № 6554 від 17.11.2014 року з якої вбачається , що в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відсутні дані про перетин ОСОБА_11 державного кордону в період з 2009 року по 2014 рік. ОСОБА_15 23.04.2011 року перетинав кордон ( в`їзд ), однак відсутні дані щодо його виїзду у квітні 2011 року ( а.с.132 т.3).
-Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 09/03-234 від 19.06.2013 року підтверджує , що підпис в графі: «Підпис клієнта» у квитанції №3 від 06.11.2010 року та у квитанції №4 від 06.11.2010 року виконані не гр. ОСОБА_11 , а іншою особою ( а.с.215-217 т.2).
- Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 09/03-613 від 26.12.2013 року, згідно якої рукописні написи в графі «ПІБ» у заяві на переказ готівки №5 від 06.11.2010 та у заяві на видачу готівки №22 від 13.11.2010 виконані ОСОБА_12 ; підпис в графі: «Підпис платника» у заяві на переказ готівки №5 від 06.11.2010 та у заяві на видачу готівки №22 від 13.11.2010 виконані ОСОБА_12 ( а.с. 96-100 т.3 ).
-Із висновку судово-технічної експертизи №09/07-459 від 06.10.2014 року та №09/07-363 від 20.08.2014 року вбачається, що ознак переклеювання фотографій та ознак зміни реквізитів у паспорті громадянина України НОМЕР_5 , виданого 08.09.1999 року Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено ( а.с.45 -49,54-58 т.3).
-Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 403 від 12.09.2014 року вказує на те, що неможливо встановити чи підписи в графі: «Підпис клієнта» у квитанції №3 від 06.11.2010 та у квитанції №4 від 06.11.2010 виконані від імені ОСОБА_11 виконані кимось із працівників банку через несумісність для порівняння досліджуваних підписів ( а.с.33-40 т.3).
-Висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи № 09/26-165 від 27.11.2014 року вказує на те, що неможливо встановити коли саме та під чиїм паролем в АСВО „Вклади видалено файл по рахунку ОСОБА_11 у зв`язку з тим , що у експерта на момент дослідження відсутнє спеціальне програмне забезпеченя, яке б вирішувало задачі такого роду ( а.с. 75-81 т.3)
-Із висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи № 678-К від 22.02.2015 року, вбачається , що неможливо встановити коли саме та під чиїм паролем в АСВО „Вклади видалено файл по рахунку ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю в атрибутах файлів та файловій системі такої інформації ( а.с.178-180 т.3 )
Відповідно до наказу №98 від 02.11.2005 року обвинувачена ОСОБА_40 ( ОСОБА_9 ) була прийнята на посаду старшого бухгалтера- контролера по обслуговуванню юридичних осіб у Рожнятівське відділення ВАТ Державний Ощадний банк України ( а.с.99 т.2). В судовому засіданні встановлено що обвинувачена ОСОБА_9 з 2010 року працювала на посаді старшого контролера - касира .
Згідно посадової інструкції старшого контролера - касира , яка була затверджена 16 вересня 2010 року керуючою філією Рожнятівського відділення ВАТ Державний Ощадний банк України, старший контролер - касир здійснює своєчасне та якісне виконання обов`язків, виходячи із завдань покладених на ТВБВ, зокрема здійснює ідентифікацію клієнтів при проведенні операцій , відкриття/закриття та ведення рахунків фізичних осіб в національній (а.с. 100 т.2). З даною посадовою інструкцією обвинувачена ОСОБА_9 була належним чином ознайомлена.
Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2010 року на обвинувачену ОСОБА_9 покладено повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей, у зв`язку з чим вона зобов`язується обережно поводитись з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вжити заходи щодо запобігання шкоди , своєчасно повідомляти установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених їй цінностей, суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання, не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обстави відомі їй операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації , а також службові доручення щодо каси (а.с. 106 т.2).
Відповідно до наказу №8 від 19.05.2008 року обвинувачена ОСОБА_10 була прийнята на посаду старшого контролера - касира у Рожнятівське відділення ВАТ Державний Ощадний банк України ( а.с.101 т.2).
Згідно посадової інструкції старшого контролера - касира , яка була затверджена 04 січня 2010 року керуючою філією Рожнятівського відділення ВАТ Державний Ощадний банк України, старший контролер - касир здійснює своєчасне та якісне виконання обов`язків, виходячи із завдань покладених на ТВБВ, зокрема здійснює ідентифікацію клієнтів при проведенні операцій , відкриття/закриття та ведення рахунків фізичних осіб в національній (а.с. 102 т.2). З даною посадовою інструкцією обвинувачена ОСОБА_10 була належним чином ознайомлена.
Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 12.01.2010 року на обвинувачену ОСОБА_10 покладено повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей, у зв`язку з чим вона зобов`язується обережно поводитись з переданими їй на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вжити заходи щодо запобігання шкоди , своєчасно повідомляти установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених їй цінностей, суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання, не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обстави відомі їй операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації , а також службові доручення щодо каси (а.с. 105 т.2).
Суд, розглядаючи дане кримінальне провадження сприяв сторонам у дослідженні та отриманні необхідних доказів, після завершення дослідження яких, жодна зі сторін не заявляла клопотань про необхідність надання суду чи допомоги у сприянні в отриманні тих чи інших доказів.
Ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожнен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, що мають значенні у провадженні.
Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Дослідивши подані сторонами докази в підтвердження своїх доводів, тим самим, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свого підтвердження не знайшло, обставин, які підлягають доказуванню по такому обвинуваченню та доказів, які підтвердили б вину обвинувачених у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, прокурором не надано і склад злочину в діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не доведено.
Відповідно до роз`яснення, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» та відповідно до яких статтею 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.
Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки, використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.
Із суб`єктивної сторони, склад кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 191 ч.5 КК України характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою.
З висновку судово-почеркознавчої експертизи № 09/03-234 від 19.06.2013 року вбачається , що підпис в графі: «Підпис клієнта» у квитанції №3 від 06.11.2010 року та у квитанції №4 від 06.11.2010 року виконані не гр. ОСОБА_11 , а іншою особою, тобто підтверджує факт отрмання коштів іншою особою, однак інша особа не встановлена і суд вважає , що це не доводить умислу обвинувачених.
Крім цього, жоден із допитаних свідків не надав суду інформацію та не підтвердив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мали намір вчинити розтрату коштів банку, а також чи мали можливість видалити номер депозитному рахунку 2630/203 вкладника ОСОБА_11 та знищити справу з юридичного оформлення рахунку.
Також органами досудового слідства не встановлено інші докази , що саме обвинувачені, зметою приховати сліди вчиненого злочину, із автоматизованої системи вкладних операцій (АСВО „Вклади) із невстановленою особою видалили номер депозитного рахунку 2630/203 вкладника ОСОБА_11 та знищили справу з юридичного оформлення рахунку й чи була у них така можливість.
Таким чином , на думку суду, під час судового розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення не було подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 умисно діяли з корисливих мотивів, інших особистих інтересів чи в інтересах третіх осіб. Відсутність зазначених мотивів виключає можливість кваліфікації діяння за ч.5 ст. 191 КК України і свідчить в даному конкретному випадку про вчинення службової недбалості.
Суд вважає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належним чином не виконали умов договору про повну матеріальну відповідальність та своїх посадових обов`язків.
Органом досудового слідства не надано доказів, які б вказували, що істотну шкоду державі спричинено діями, а не недбалістю обвинувачених. Суд вважає, що у обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначено припущення щодо їхній дій .
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали в банківській установі на посаді ст. контролера-касира з визначеними в посадовій інструкції обов`язками. Крім того із ними був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.
Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2010 року на обвинувачену ОСОБА_9 , а відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 12.01.2010 року на обвинувачену ОСОБА_10 покладено повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їм установою банку цінностей, у зв`язку з чим вони зобов`язуються обережно поводитись з переданими їм на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вжити заходи щодо запобігання шкоди , своєчасно повідомляти установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених їй цінностей, суворо дотримуватись встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання, не розголошувати ніде, ніколи і ні за яких обстави відомі їм операції щодо зберігання цінностей, їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації , а також службові доручення щодо каси (а.с. 105 , 106 т.2).
Адміністративно-господарські обов`язки- це обов`язки з управління або розпорядження державним, колективним чи приватним майном ( установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження у тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо ).
Тому суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації винних дій обвинувачених із ч.5 ст. 191 КК України на ч.2 ст. 367 КК України ( в редакції від 11.06.2009 року ), оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, інтересам юридичної особи, виходячи із вищенаведеного.
В судовому засіданні представник цивільного позивача позов підтримав.
Обвинувачені цивільний позов не визнали.
Суд вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав:
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тому суд вважає, що дані кошти слід стягнути із обвинувачених по справі.
Однак, позов в частині стягнення 3 784,99 грн. до задоволення не підлягає, по-скільки на дані витрати не представлено жодних доказів.
Згідно із ст.88 ЦПК України із обвинувачених в дохід держави слід стягнути і судовий збір.
Суд, призначаючи покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , згідно ст.. 67 КК України , судом не встановлено.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання підсудній ОСОБА_9 суд враховує те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання та праці, має на утриманні неповнолітню дитину , не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах.
При таких обставинах суд вважає вважає, що їй слід призначити покарання в межах санкції ст.367 ч.2 КК України ( в редакції від 11.06.2009 року ), у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та зі штрафом у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 4250 грн.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , згідно ст.. 67 КК України , судом не встановлено.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання підсудній ОСОБА_10 суд враховує також те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання та праці, має на утриманні двох неповнолітніх дітей , не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах.
При таких обставинах суд вважає вважає, що їй слід призначити покарання в межах санкції ст.367 ч.2 КК України ( в редакції від 11.06.2009 року ), у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та зі штрафом у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 4250 грн.
Невизнання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своєї вини, суд розцінює як обрану ними лінію захисту для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ними кримінальне правопорушення.
Злочин, скоєний ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 367 ч. 2 КК відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили злочин в листопаді 2010 року , на який поширюється давність , тому відповідно до ст. 74 ч.5, 49 КК України їх слід звільнити від призначеного покарання.
З обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід стягнути до державного бюджету витрати на проведення судово-криміналістичної експертизи в сумі 4034 грн. 96 коп.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_9 визнати винуватою за ст. 367 ч.2 КК України ( в редакції від 11.06.2009 року ) й призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та зі штрафом у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 4250 грн.
На підставі ст. 74 ч.5, 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання у звязку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку у законну силу, особисте зобов`язання , залишити без зміни.
ОСОБА_10 визнати винуватою за ст. 367 ч.2 КК України ( в редакції від 11.06.2009 року ) й призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та зі штрафом у розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 4250 грн.
На підставі ст. 74 ч.5, 49 КК КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання у звязку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку у законну силу, особисте зобов`язання , залишити без зміни.
В решті позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в користь держави по 609 грн. судового збору.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуюча суддя :

Судді :