Ухвала
іменем україни
21 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 01 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конельської Попівки Жашківського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді арешту на строк три місяці з позбавленням права керувати транспортнимизасобами на строк один рік.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 вересня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Пом`якшено йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК та призначено його у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн).

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 10 жовтня 2014 року близько 19.00 год., працюючи водієм у ПП «А.Т.Н.» та виконуючи міжобласний рейс «ПолтаваКиїв» на технічно несправному автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter 313» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), власником якого є ОСОБА_4 , і, рухаючись в с. Поділ Великобагачанського районного Полтавської області на 285км + 950 м автодороги Київ-Харків в напрямку Києва, порушив пункти 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху і допустив зіткнення із задньою частиною причепа автомобіля марки «Камаз» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого пасажири автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і закрити кримінальне провадження у зв`язку відсутністю в його діянні складу злочину та не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримати.Своє прохання мотивує тим, що на його думку, висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_4 вважає, що вказане кримінальне правопорушення необхідно кваліфікувати за ст. 287 КК, оскільки не він має відповідати за несправний технічний стан транспортного засобу.

Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
У касаційній скарзі засуджений оспорює правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження. Проте ці обставини, відповідно до вимог статей 433, 438 КПК, перегляду в касаційному порядку не підлягають. Касаційний суд також не перевіряє вироки і ухвали щодо неповноти судового розгляду. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія судів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених нижчестоящими судами.
Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, місцевий суд зробив на підставі показань потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_11 , протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 жовтня 2014 року, висновків судово-медичних експертиз № 382, 383 від 14 листопада 2014 року та № 179 від 17 червня 2015 року, авто-технічних експертиз № 421 від 18 листопада 2014 року та № 62 від 16 лютого 2015 року, та інших доказів, які були досліджені та оцінені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства. Сукупність цих доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що саме ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК.

Вирок цього суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

Крім того, посилання на засудженого на те, що це кримінальне правопорушення необхідно кваліфікувати за ст. 287 КК, а також те, що за технічний стан автомобіля повинен відповідати перевізник, є безпідставними оскільки, як убачається із показань засудженого ОСОБА_4 наданих у судовому засіданні автомобіль є власністю його брата ОСОБА_4 , а він кожного разу перед виїздом на маршрут самостійно перевіряв технічний стан автомобіля. Даних про, ще що автомобіль перебував у користуванні автотранспортного підприємства, яке мало би перевірити транспортний засіб перед випуском на маршрут матеріали провадження не містять. ОСОБА_4 лише працював водієм в ПП «А.Т.Н.» зі своїм, а не ПП транспортним засобом, за технічний стан якого сам і відповідав. Місцевий суд у вироку встановив, з показань засудженого, що останній особисто не оглядав гальмівні шланги перед виїздом на маршрут.

Несправність цих шлангів (зокрема, тріщини) можливо було виявити при візуальному огляді, про що у судовому засіданні зазначали свідок ОСОБА_10 та експерт ОСОБА_11 .

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, за апеляційною скаргою засудженого та його захисника ОСОБА_12 за доводами, аналогічними за своїм змістом доводам касаційної скарги, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Отже, переконливих доводів для скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з касаційної скарги не убачається.

Оскільки з касаційної скарги й судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 6 розділу XIІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3