ун. № 759/6072/16-к пр. № 1-кп/759/453/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ; розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003594 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ясинувата Донецької обл., українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого: -17.11.1997 Ясинуватським міським судом Донецької області за ст. 94 КК України до 11 років позбавлення волі;

-10.04.2009 Ясинуватським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 03.03.2014 звільнений по відбуттю строку покарання;

-12.04.2016 Деснянським районнним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; непрацюючого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03.04.2016 приблизно о 16 год., знаходячись в торговому залі гіпермаркету «Епіцентр» по вул. Берковецька, 6-В в м. Києві, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах намагався повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр-К» на суму 1 775 грн., однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони вказаного гіпермаркету.

Так, ОСОБА_4 03.04.2016 приблизно о 15 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Епіцентр» по вул. Берковецька, 6-В в м. Києві, вирішив вчинити повторно крадіжку чужого майно, яке належить ТОВ «Епіцентр-К».

З метою досягнення свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись в торгівельному залі вказаного гіпермаркету, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр-К», а саме:

-«Куртка чоловіча», арт. 20538656 в кількості 1 шт. загальною вартістю 1 775 грн. та одягнув її на себе.

Маючи намір повторно таємно викрасти дане майно, ОСОБА_4 03.04.2016 приблизно о 16 год., виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитись ним, не розрахувавшись на касі, направився до виходу з торгівельного залу, однак довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, осккільки був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Епіцентр» разом з наявним при ньому чужим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що дійсно, маючи намір таємно викрасти чуже майно, прибув 03.04.2016 приблизно о 16 год. до приміщення гіпермаркету «Епіцентр» по вул. Берковецька, 6-В в м. Києві, та намагався таємно викрасти чуже майно на загальну суму 1 775 грн., а саме: чоловічу куртку, яку вдягнув на себе, пройшовши в ній повз каси, направився до виходу з торгівельного залу, однак був затриманий працівниками охорони даного гіпермаркету, і викрадене майно в подальшому у нього було вилучено.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена, а тому його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на потворне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Суд враховує ступінь здійснення злочинного наміру та їх причини замах на крадіжку, дані про особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо; суд також приймає до уваги кількість, вартість викраденого.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання за злочин в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, зважаючи на те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за який він засуджується в даному кримінальному провадженні вчинено ним 03.04.2016, тобто до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва 12.04.2016 за злочин, який він вчинив 14.03.2016, і за який він був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, суд вважає, що остаточне покарання їй слід призначити за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За сукупності таких обставин при призначенні покарання вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, і звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, які у відповідності до ст. 76 КК України сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2016, згідно якого ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді 2 років позбавлення волі, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази по справі:

- «Куртка чоловіча», арт. 20538656 в кількості 1 шт. загальною вартістю 1 775 грн., що належить ТОВ «Епіцентр К», та перебуває на зберіганні в гіпермаркеті «Епіцентр» (м. Київ, вул. Берковецька, 6-В) повернути ТОВ «Епіцентр К».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: