Справа № 727/6179/15-к
Провадження № 1-кп/727/151/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
за участю сторін судового провадження:
- прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9
- захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Валя Кузьмін Глибоцького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, офіційно не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 187 КК України, - ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_11 29 травня 2015 року біля 21-30 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, прибувши до місця проживання потерпілої ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані останньою від продажу земельної ділянки в селі Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, з метою подавити волю ОСОБА_12 на передачу йому цих коштів, відкрито здійснив напад на ОСОБА_12 поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої в момент нападу, а саме умисно завдав останній декілька ударів руками і ногами в область обличчя і тулубу, тим самим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо орбітальної ділянки справа; на щоці справа, у скроневій ділянці справа, на підборідді справа, на підборідді зліва, у верхній третині шиї, по боковій поверхні справа, в середній третині по попередній поверхні, в середній третині лівого плеча по попередньо - внутрішній поверхні, садна на щоці справа, на спинці носа зліва, на підборідді зліва, у верхній третині правої гомілки по попередньо-зовнішній поверхні, синець у вилецевій ділянці справа та перелом зовнішньої стінки гайморової пазухи справа, які згідно висновку експерта № 607 втор від 17.06.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я потерпілої. Після скоєного нападу, ОСОБА_11 побачивши на столі в кімнаті мобільний телефон марки «Нокіа 1200» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 150 грн. в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_2 , вартістю 10 грн. із грошовими коштами на рахунку в сумі 30 грн. належний потерпілій ОСОБА_12 за виниклим в нього умислом, усвідомлюючи, що річ йому не належить, протиправно, повторно викрав вказаний телефон та з вішалки в коридорі квартири, викрав належний ОСОБА_12 поліетиленовий пакет у якому знаходилися гроші в сумі 400 грн., після чого із місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 590 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину не визнав та пояснив, що із потерпілою ОСОБА_12 був знайомий через матір своєї співмешканки; за проханням останньої декілька разів працював на земельній ділянці належній потерпілій в селі Тисовець, а не в с В.Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області, збирав врожай. Пояснив, що у розмовах із матір`ю своєї співмешканки за кілька днів до інкримінованих йому подій, ОСОБА_12 у його присутності обіцяла переписати на нього у власність земельну ділянку з хатою, а 29.05. 2015 року вранці коли поїхав в село Тисовець Сторожинецького району, дізнався від сусіда по земельній ділянці ОСОБА_12 , із яким в цей день вжив спиртні напої, що остання продала отриману у спадок після смерті свого чоловіка земельну ділянку з будинком, а гроші має намір віддати племіннику, який до неї приїздив з м. Донецька. В показаннях зазначив, що після почутого, він біля 21.00 21.30 годин вечора цього ж дня, повертаючись із села пішов додому до ОСОБА_12 , яка мешкала по АДРЕСА_2 ; остання йому відчинила двері і впустила до квартири, де в кімнаті він розмовляв з ОСОБА_12 з приводу проданої земельної ділянки, будинку і пригощав її принесеними з собою черешнями та коли йому ОСОБА_12 підтвердила що дійсно продала земельну ділянку з домом, він розсердився, був в шоковому стані і з словами… як ви це могли зробити, ви ж обіцяли не продавати… наніс удари, штовхнувши ОСОБА_12 в бік столу біля якого були стільці; остання впала. Чи після цього наносив ще удари потерпілій пояснити не зміг, вказуючи при цьому, що розвернувся від потерпілої, махнув в її бік рукою, забравши із собою черешні які приніс та виходячи із кімнати на столі побачив мобільний телефон належний ОСОБА_12 який він двічі ремонтував. В цей момент в нього виник умисел на викрадення телефону, він зі столу взяв мобілку і направився в коридор до виходу з квартири, де з вішалки взяв поліетиленовий пакет, поклав до нього мішечок із черешнями та вийшов з квартири на вулицю, не закриваючи вхідних дверей, пішов на роботу до своєї співмешканки, година була біля 22.30. Пояснив, що по дорозі мобільний телефон викинув, а через добу після скоєного від матері своєї співмешканки дізнався про фізичний стан ОСОБА_12 , після чого його співмешканка ОСОБА_13 ходила до потерпілої відносила останній грошові кошти в сумі 400 грн. які були в пакеті; остання почувала себе нормально. Згодом через кілька днів він був затриманий працівниками міліції. Пояснив, що під час досудового розслідування справи його не було забезпечено захистом, а слідство проводилося з порушеннями вимог кримінально процесуального закону. Просив його визнати не винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України та по суду виправдати перекваліфікувавши його дії на ч. 1 ст. 128 КК України.
Не визнання ОСОБА_11 своєї вини за пред`явленим йому обвинуваченням, повніст. заперечуючи факт здійснення ним розбійного нападу на потерпілу і викрадення належного їй майна, суд розцінює, як обрану обвинуваченим лінію захисту і бажання уникнути покарання за скоєне і таким, що спростовується наданими на дослідження стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої, показами свідків та письмовими документами.
Так, потерпіла ОСОБА_12 будучи допитаною в судовому засіданні, під присягою, надала показання про те, що в кінці травня 2015 року, точної дати не пам`ятала, її було побито в у власній квартирі по АДРЕСА_2 знайомим чоловіком на ім.»я ОСОБА_14 , у якому вона в залі суду чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_15 . В показах пояснила, що останнім була побита за те, що вона продала належну їй після смерті чоловіка земельну ділянку з будиночком в с. Тисовці Сторожинецького району Чернівецької області. Пояснила,що раніше ОСОБА_14 з дружиною приходили до неї, приходила ще з ними одна жінка, імені якої вона пригадати не змогла. В показаннях вказувала, що коли ОСОБА_14 зайшов до кімнати, вона сиділа на дивані, ОСОБА_14 приніс черешні в пакеті і поклав їх на стіл, давав їй, сам сидів в кріслі; вони розмовляли про різне: про будинок із землею в с. Тисовець та про гроші і в ході розмови, ОСОБА_14 , коли вона встала, наніс їй кулаком сильний удар в область обличчя, а потім став їй на ногу і вдарив у живіт ногою, штовхнув на диван; їй стало погано в голові. Що відбувалося надалі, не пам`ятала, однак, згодом, коли прийшла до тями, виявила, що відсутній мобільний телефон, який купила після смерті чоловіка за 130 грн. і гроші в сумі 400 гривень, які лежали в целофановому пакеті. В наданих суду показах, зазначала, що їй 75 років, в м. Донецьку у неї проживає брат і його син, а її племінник на ім`я ОСОБА_16 дійсно приїздив у 2015 році до неї додому в м. Чернівці, який точно період пояснити не змогла; вказувала, що коли її побив обвинувачений, племінника вже не було, він поїхав до себе додому в м. Донецьк; вона після її побиття нікуди не ходила, в квартирі її виявила сусідка ОСОБА_17 , яка живе на другому поверсі та з іншої сусідкою ОСОБА_18 приносили їй їсти і доглядали за нею; привозили до неї лікаря; в лікарню вона спочатку через свій стан не могла піти, а потім лікувалася. Не заперечувала у наданих суду показах, що дійсно в травні місяці минулого року нею була продана земельна ділянка з домом в с. Тисовець, за якої ціною не пам`ятала; вказавши при цьому, що в с. Валі Кузмін Глибоцького району, ніякої ділянки в неї не має; пояснила, що дружина ОСОБА_14 до неї після побиття не приходила і грошей їй не повертала.
В подальшому, у судові засідання потерпіла внаслідок віку і поганого самопочуття не з`являлася, суду двічі надала письмові заяви про закінчення розгляду справи у її відсутність; щодо міри призначення покарання обвинуваченому, дане питання залишила на розсуд суду
В судовому засіданні, свідок ОСОБА_19 під присягою надала покази про те, що до неї подзвонила біля 18 години знайома на ім.»я ОСОБА_20 і повідомила, що ОСОБА_21 на її дзвінки не відповідає; якого це було числа не пам`ятала і оскільки вона являлася патронажною сестрою і часто відвідувала ОСОБА_12 , одразу ж поїхала до останньої додому та коли зайшла в квартиру, побачила ОСОБА_12 побитою, в останньої на обличчі була кров, вона викликала працівників міліції. В розмові з потерпілою, остання їй повідомила, що її побив ОСОБА_14 через гроші за продаж земельної ділянки. Біля 22 години приїхала міліція та коли опитували ОСОБА_12 , вона зателефонувала своїй знайомій на ім.»я ОСОБА_22 , донька якої проживала разом з ОСОБА_23 і розповіла про побиття ОСОБА_12 і її стан. Вказувала в показах, що ОСОБА_12 оглядали медичні працівники, останній було зроблено рентгенівські знімки, виявлено перелом носа, синці на обличчі, одразу потерпіла не бажала лягти в лікарню на лікування, а через деякий період часу місяцб згодом їй стало гірше, паморочилося в голові і ОСОБА_12 було госпіталізовано до лікарні, було виявлено гематому головного мозку. Зі слів ОСОБА_12 їй було відомо і про те, що з квартири в неї пропав мобільний телефон і гроші в сумі 400 грн. В наданих суду показаннях вказувала про те, що їй відомим був факт продажу земельної ділянки з будинком в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_12 в період коли приїздив її племінник, за яку суму не знала.
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що їй з приводу нападу на потерпілу ОСОБА_12 і вчинення в неї крадіжки речей нічого не відомо. Якого числа не пам`ятала в минулому році весною їй зателефонувала знайома на ім`я ОСОБА_25 і повідомила про те, що ОСОБА_12 в своїй квартирі знаходиться дуже побита, сказала, що потерпілу побив ОСОБА_26 , який проживає з її донькою ОСОБА_27 . В показ зазначила, що ОСОБА_12 знала на протязі багатьох років, вони дружили сім`ями, при житті чоловіка останньої часто зустрічалися, їздили допомагати обробляти земельну ділянку в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, яка належала чоловікові ОСОБА_12 і яку остання після смерті чоловіка успадкувала, однак, в останні роки, за своїм віком і станом здоров`я не могла обробляти земельну ділянку і просила її з дітьми то посадити щось на землі, то зібрати урожай. Вказувала, що ОСОБА_28 допомагав ОСОБА_12 і остання говорила, що будинок з землею перепише на нього, однак, в перших числах травня місяця 2015 року приїхавши на земельну ділянку в с. Тисовець побачили там племінника ОСОБА_12 ОСОБА_29 , після чого на ділянку не приїздили, а зі слів сусіда ОСОБА_30 по земельній ділянці дізналися, що ОСОБА_31 будинок з землею продала, гроші має намір віддати племіннику. Не заперечувала того, що їй зі слів ОСОБА_32 було відомо, що ОСОБА_12 лікувалася в лікарні по вул. Фастівській м. Чернівці та після затримання ОСОБА_33 , вона з ОСОБА_12 перестала розмовляти.
Аналогічні показання надала і свідок ОСОБА_34 , яка під присягою надала покази, що з ОСОБА_11 проживає спільно однією сім`єю в цивільному шлюбі. 29.05. 2015 року біля 22.00 22.30 годин ОСОБА_28 приїхав до неї на роботу, із собою мав поліетиленовий пакет з черешнями. Коли у двох прийшли додому, вона в пакеті, на дні виявила гроші в сумі 400 грн., які згодом відносила ОСОБА_12 після розмови з ОСОБА_23 про їх походження та зі слів чоловіка їй було відомо, що ОСОБА_14 лише штовхнув ОСОБА_12 а не бив і при цьому, останній їй пояснив, що мав власні кошти в розмірі 2500 грн., що наміру викрадати гроші він не мав, а телефон мобільний, який взяв з квартири викинув. Пояснила, що після затримання ОСОБА_11 вона з братом останнього на другий день приходила в міліцію, за її участі і участі брата ОСОБА_14 ніяких слідчих дій не проводилося, зокрема по встановленню продажу земельної ділянки ОСОБА_12 та окрім того, що вона була свідком виявлення в кущах телефону, який ОСОБА_14 взяв з квартири потерпілої. Пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_12 зловживає спиртними напоями.
Будучи допитаним в судовому засіданні під присягою, свідок ОСОБА_35 надав показання про те, що обвинувачений являється його рідним братом. Точної дати не пам`ятає, десь в кінці травня на початку червня 2015 року, йому подзвонила цивільна дружина брата і сказав, що ОСОБА_14 забрали в міліцію доставили в Шевченківський райвідділ. По приїзду туди з ОСОБА_13 , разом з працівником міліції на прізвище ОСОБА_36 він, цивільна дружина ОСОБА_37 і сам ОСОБА_14 поїхали на АДРЕСА_3 де в кількох метрах, точно не пам`ятає від будинку потерпілої, ОСОБА_11 показав кущі де викинув мобільний телефон, що взяв з квартири ОСОБА_12 . Телефон було виявлено працівником міліції, після чого усі повернулися до райвідділу, де ОСОБА_14 ще слідчому надавав пояснення.
Свідок ОСОБА_38 суду надала показання про те, що приблизно в кінці травня чи на початку червня місяця після 23 25 числа минулого року, точно не пам`ятала, коли приїхала з села, вночі їй подзвонили в двері працівники міліції і запитували чи їй нічого не відомо з приводу побиття сусідки ОСОБА_12 , запросили бути понятою. Зазначила в показах, що коли за 2 3 дні до цього їхала в село ОСОБА_12 бачила, розмовляла з нею; раніше також бачила в місті останню з племінником. В квартирі потерпілої, бачила, що ОСОБА_31 лежала на дивані, не могла говорити, була дуже побитою, на обличчі синці, в квартирі ще знаходилася сусідка ОСОБА_39 , мед сестра. Про те, що ОСОБА_12 продала будинок з земельною ділянкою в с. Тисовець Сторожинецького району дізналася згодом зі слів людей.
Свідки ОСОБА_40 під присягою в залі суду надала показання про те, що була запрошена працівниками міліції бути понятою разом з іншим чоловіком при слідчому експерименті. В її присутності, ОСОБА_12 пояснювала і показувала яким чином їй було завдано удари, в яку частину обличчя, синці на голові; вказувала про перелом кісток гайморової пазухи. Зокрема, зазначила, що потерпіла детально розповідала про події 29.05. 2015 року, пояснювала що до неї додому зайшов чоловік на ім.»я ОСОБА_14 , приніс їй черешень, спочатку із нею розмовляв, а потім наніс їй удари через виниклу суперечку з приводу грошей через продану земельну ділянку, сума при цьому не уточнялася; говорила, що ОСОБА_14 вимагав гроші. В ході слідчого експерименту вказувала, що ОСОБА_12 робила уточнення, а також, що весь хід слідчого експерименту здійснювався за допомогою фото фіксації.
Аналогічні покази в судовому засіданні надала і свідок ОСОБА_41 .
Крім наведеного, судом були безпосередньо досліджені надані стороною обвинувачення письмові документи (докази), зокрема:
- відповідно до протоколу про вчинення кримінального правопорушення від 30.05.2015 року потерпіла ОСОБА_12 повідомила (п.1), що 29.05.2015 року за місцем її проживання АДРЕСА_2 її побив, вимагаючи грошові кошти малознайомий чоловік на ім?я ОСОБА_14 та нею 30.05. 2015 року було виявлено відсутність свого гаманця в якому знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн. та мобільний телефон, із зазначенням того, що удари наносилися по обличчю (п.3) (т. 1 а.с. 71);
- за дослідженим протоколом огляду місця події від 31.05.2015 року, проведеного зі згоди потерпілої (а.с. 65 т.1) та за участі понятих, спеціаліста та фото таблиці доданої до нього вбачається місце вчинення кримінальних правопорушень, а також речі, які було виявлено та вилучено під час огляду місця подій, а саме рушники, подушки зі слідами бурого кольору (т.1 а.с.72-73);
- протоколом добровільної видачі від 31.05.2015 року за даними якого, ОСОБА_11 в присутності понятих, добровільно видав мобільний телефон марки «Нокіа», який він викрав в квартирі ОСОБА_12 належний останній по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.70);
- дослідженими висновками експерта № 607 втор від 17.06.2015 та 712 д від 24.06.2015 року згідно якого у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: синців навколо орбітальної ділянки справа: на щоці справа, в скроневій ділянці справа, на підборідді справа, на підборідді зліва, у верхній третині шиї, по боковій поверхні справа, в середній третині по попередній поверхні, в середній третині лівого плечі по попередньо-внутрішній поверхні, садна на щоці справа, на спинці носа зліва, на підборідді зліва, у верхній третині правої гомілки по попередньо-зовнішній поверхні, синець у вилецевій ділянці справа та перелом зовнішньої стінки гайморової пазухи справа. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої стінки гайморової пазухи справа відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів (які цілком можливо могли бути частини тіла людини або удари об такі, по строку можуть відповідати 29.05.2015 року і могли виникнути при обставинах вказаних у постанові та обставинах, вказаних потерпілою ОСОБА_12 при проведенні слідчого експерименту. При дослідженні вищенаведеного висновку експерта було встановлено характер та локалізацію усіх тілесних ушкоджень та експерт вважав неможливим виникнення вищенаведених тілесних ушкоджень в потерпілої внаслідок одноразового падіння з положення стоячи та подальшого співударяння об тверду поверхню як з прискоренням так і без такого та вважав, що потерпіла могла виконувати різні рухи (т. 1 а.с. 79-80);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року на території Чернівецького обласного бюро СМЕ, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 у присутності понятих та спеціаліста чітко вказувала і показувала на статистові яким чином її побив ОСОБА_11 , розповідала де знаходилося її майно мобільний телефон та грошові кошти, які згодом після побиття вона не виявила в квартирі (т.1 а.с. 81-85 з фото таблицею) та протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07. 2015 року (т.1 а.с. 117 118) за участю ОСОБА_12 , у присутності понятих, з застосуванням відео фіксації (т.1 а.с. 119).
- згідно висновків експерта за № 300-І від 25.06.2015 року… судової імунологічної експертизи, на представленій для дослідження подушці та фрагменті тканини було виявлено кров, що належить людині (т. 1 а.с. 92-93 з таблицями до висновку а.с 94 - 95).
- висновком експерта по проведеній судовій дактилоскопічній експертизі № 1490 від 25.06. 2015 року (т.1 а.с. 97 98 з таблицями а.с. 99 - 100) вбачається, що сліди рук на відрізках липкою стрічки що були вилучені 31.05. 2015 року в ході огляду квартири АДРЕСА_4 для ідентифікації особи не придатні.
- висновком експерта, по проведеній судовій товарознавчій експертизі від 24.06. 2015 року № 404а даними якого залишкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки Нокіа моделі 1200 на вторинному ринку мобільного зв`язку станом на 29.05. 2015 року становить 150 грн. (т.1 а.с. 102 105);
- 08.07. 2015 року ОСОБА_11 було пред`явлено у присутності захисника ОСОБА_42 підозру ( т.1 а.с. 106, 107) та 10.07. 2015 року затримано (протокол на а.с. 110 111 т.1).
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених в інкримінованих їм діяннях.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров?я особи, яка зазнала нападу, суд кваліфікує за ст. 187 ч.1 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд вірно кваліфікує і за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Чинним КК України, виходячи з суб`єктивної сторони крадіжки передбачено прямий умисел на її вчинення, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно на яке вона не має ніякого права передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі. Законодавцем визначено, якщо ж крадіжка вчиняється після інших (однорідних) злочинів, то кваліфікація повинна бути як за правилами повторності, так і за правилами сукупності.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ст.187 ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України, суд враховує положення ст. 337 КПК України, виходячи зі змісту яких, суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це погіршить становище особи, а відтак позбавлений можливості кваліфікувати дії обвинуваченого за злочин більшого ступеня тяжкості.
Отже, доводи сторони захисту в частині того, що обвинувачений не вчиняв жодного з інкемінуємих йому кримінальних правопорушень спростовуються сукупності вищенаведених, безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, а саме як показаннями потерпілої, свідків, письмовими матеріалами справи, так і показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_11 . Зокрема, захисник в інтересах обвинуваченого, стверджуючі в доводах про те, що потерпіла страждає на психічні захворювання, зловживає алкоголем, а тому адекватно, як під час досудового розслідування справи так і під час розгляду кримінального провадження в суді давала не послідовні, плутані покази спростовуються показаннями свідків, а саме ОСОБА_43 , яка в засіданні під присягою вказувала, що тривалий період часу, як патронажна медична сестра приходила до ОСОБА_12 , допомагала їй, слідкувала за її станом здоров`я і в її поведінці, при розмові з потерпілою не вбачала будь яких порушень психічного захворювання, лише після її побиття в кінці травня 2015 року, при розмовах з ОСОБА_12 , остання скаржилася на часті головні болі, жодного разу не бачила ОСОБА_12 в стані сп`яніння. Дані покази є спів мірними і з відомостями КМУ міської поліклініки № 2 від 12.05. 2016р. № 493 наданими захисником, з яких видно, що ОСОБА_12 05.06. 2015 року оглядалася лікарем невропатологом і останню було скеровано для стаціонарного лікування в нейрохірургічне відділення обласної лікарні швидкої медичної допомоги, саме де в період з 07.07. 2015р. по 20.07. 2015 року проходила лікування потерпіла і про це лікування було відомо родичам ОСОБА_11 , а саме як вбачається з показів свідка ОСОБА_44 , останній було відомо від людей, що ОСОБА_12 знаходиться в лікарні по вул.. Фастівській у м. Чернівцях.
В цій частині, доводи сторони захисту спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_45 , яка в засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_12 і часто її бачила, спілкувалася із нею і жодного разу останню не бачила в стані алкогольного сп`яніння. Суд критично в цій частині, оцінює показання свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_34 та ОСОБА_46 , оскільки останні являються близькими родичами обвинуваченого, їх дії направлені на виправдання ОСОБА_11 , зокрема ОСОБА_11 з ОСОБА_34 на протязі тривалого періоду часу перебуває в не офіційних шлюбних відносинах, проживають спільно однією сім`єю, ОСОБА_44 являється рідною матір`ю останньої та ОСОБА_35 є рідним братом ОСОБА_11 .
Доводи захисника в інтересах обвинуваченого відносно того, що в ОСОБА_11 був відсутній мотив на здійснення нападу на потерпілу та умисел направлений на викрадення майна потерпілої, спростовуються як дослідженими по справі письмовими доказами висновками судових медичних, судової імунологічної експертиз, слідчих експериментів за участю потерпілої, так і показаннями самої потерпілої ОСОБА_12 , яка чітко в суді в особі нападника на неї впізнала ОСОБА_47 , надавши покази, що саме останній, як вона його знала по імені ОСОБА_14 приходив до неї в кінці місяця травень минулого року, приніс черешні і розмовляв із нею з приводу земельної ділянки з будинком і їх продажу та в ході розмови, безпричинно наніс їй удари в область обличчя, інших частинах тіла, від яких вона впала; згодом після вчиненого ОСОБА_48 , вона виявила в квартирі відсутніми належні їй речі мобільний телефон марки Нокіа та грошові кошти в сумі 400 грн., які знаходилися в поліетиленовому пакеті, так і показаннями свідків, зокрема ОСОБА_43 , ОСОБА_45 , які безпосередньо бачили стан здоров`я після нападу і побиття ОСОБА_12 , так і показами самого ОСОБА_11 , який в засіданні будучи допитаним не заперечував, що саме він 29.05. 2015 року після вживання алкогольних напоїв, а саме як зазначив останній вжив горілку замість того, щоб поїхати додому чи на роботу до співмешканки, пішов на квартиру до потерпілої ОСОБА_12 з метою з`ясувати чому вона продала земельну ділянку з будинком в с. Тисовець Сторожинецького району, коли обіцяла її переписати на нього і як зазначив в показаннях в ході розмови з ОСОБА_12 почувши від останньої підтвердження відчуження будинку і земельної ділянки знервувався, був в «шоці» і рукою з достатньою на те силою штовхнув ОСОБА_12 в сторону де знаходилися стіл із стільцями, після чого, побачивши на столі мобільний телефон, за виниклим в нього на місці умислом, він останній забрав та забрав з вішалки пакет в якому були грошові кошти в сумі 400 гривень. В засіданні на запитання суду, не міг пояснити чи могли від одного поштовху в потерпілої виникнути такі тілесні ушкодження, як синці навколо орбітальної ділянки справа; на щоці справа, у скроневій ділянці справа, на підборідді справа, на підборідді зліва, у верхній третині шиї, по боковій поверхні справа, в середній третини по попередній поверхні лівого плеча, по попередньо - внутрішній поверхні плеча, садна на щоці справа, на спинці носа зліва, на підборідді зліва, у верхній третині правої гомілки по попередньо-зовнішній поверхні, синець у вилецевій ділянці справа та перелом зовнішньої стінки гайморової пазухи справа. Як видно з показів обвинуваченого в суді, остання йому ніякого супротиву не чинила, після поштовху ним завданого, ОСОБА_12 впала. Ці покази є співмірними і з дослідженим висновком експерта № 594 від 02.06. 2015р. (а.с. 77 т.1), згідно якого при проведенні судової медичної експертизи відносно ОСОБА_11 в останнього будь яких тілесних ушкоджень не виявлено. Крім цього, з даних наданих стороною захисту, а саме відповіді на звернення захисника ОСОБА_10 Тисовецькою сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області № 291 від 22.12. 2015 року було повідомлено, що житловий будинок та належна до нього земельна ділянка що розташовані по АДРЕСА_5 які належали ОСОБА_12 згідно облікових даних відчужені за договором купівлі продажу НАН 464851 від 23.05. 2015 року.
Доводи захисника в частині того, що на стадії досудового розслідування було порушено право ОСОБА_11 на захист, спростовуються як показами самого обвинуваченого, який вказував, що під час слідства його було забезпеченого захисником, так і дослідженими матеріалами справи, а саме постановою слідчого від 09.07. 2015 року про залучення захисника ОСОБА_49 обвинуваченому (т.3 а.с. 73, 71-72); за участі даного захисника, ОСОБА_11 було пред`явлено підозру та відповідно з даним захисником були проведені із ОСОБА_11 вимоги ст. 290 КПК України; суто і за письмовою заявою ОСОБА_11 вже на стадії судового слідства було замінено захисника ОСОБА_49 на ОСОБА_10 (т.1 а.с. 61 64). Відсутні і посилання на докази (розкриті учасникам провадження) сторони захисту в частині ведення щодо ОСОБА_11 недозволених методів слідства. Матеріали справи досліджені за наданими прокурором доказами свідчать про те, що 20.07. 2015 року як підозрюваному ОСОБА_11 , так і його захиснику під час досудового розслідування були відкриті матеріали кримінального провадження (т. 3 а.с. 115) та надано доступ до матеріалів розслідування ( т. 3 а.с. 116). За даними в справі (т.3 а.с. 119) сторона захисту в письмовому повідомленні зазначала, що не володіє речовими доказами чи матеріалами згідно з ч.6 ст. 290 КПК України, тобто будь яких скарг, клопотань від обвинуваченого, його захисника слідчому не надходило, а як видно з показів ОСОБА_11 в суді, останній ніяких скарг до прокуратури не писав.
Що стосується доводів сторони захисту захисника, обвинуваченого відносно допущених під час досудового розслідування порушень вимог КПК України та заявленого з цього приводу клопотання відносно визнання доказів недопустимими, в якому, вказується, що з порушенням вимог чинного закону було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_12 , а саме в Чернівецькому бюро СМЕ, а не за місцем вчинення злочину. А також мало місце і щодо оформлення протоколу добровільної видачі і огляду мобільного телефону, місцезнаходження якого було повідомлено і вказано саме ОСОБА_11 . При цьому, захист вважає, що необхідно було скласти додатковий протокол огляду місця подій чи протокол виїмки, суд, заслухавши доводи сторін судового кримінального провадження прокурора, який просив відмовити в клопотанні захисника та думку обвинуваченого які підтримали доводи клопотання, приходить до наступного.
Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: - належний суб`єкт отримання доказів; - законність процесуального джерела доказів; - дотримання процесуального порядку отримання доказів; - дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані в ч. 2 ст. 84 КПК. Процесуальними джерелами доказів є показання підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, експерта, речові докази, документи, висновки експертів. Отримання доказів із невстановленого в законі процесуального джерела тягне за собою недопустимість цього доказу. Отже, законодавцем чітко вказується, про те, що визнання доказів недопустимим здійснюється виключно в судовому порядку за клопотанням сторін. Право на спростування такого клопотання надається протилежній стороні. У клопотанні про визнання доказів недопустимими повинні бути чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого Кодексом порядку…).
Вказуючи в клопотанні на те, що протокол добровільної видачі від 31.05.2015 року за даними якого, ОСОБА_11 в присутності понятих, добровільно видав мобільний телефон марки «Нокіа», який він викрав в квартирі ОСОБА_12 належний останній по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.70); протокол проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року на території Чернівецького обласного бюро СМЕ, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 у присутності понятих та спеціаліста чітко вказувала і показувала на статистові яким чином її побив ОСОБА_11 , розповідала де знаходилося її майно мобільний телефон та грошові кошти, які згодом після побиття вона не виявила в квартирі (т.1 а.с. 81-85 з фото таблицею) є неналежними доказами, так як слід було слідчому слідчі дії, відповідно провести і оформити іншими процесуальними документами, а також те, що за місцем проживання ОСОБА_12 не було проведено слідчого експерименту, не заслуговують на увагу,і зокрема спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07. 2015 року (т.1 а.с. 117 118) за участю ОСОБА_12 , у присутності понятих, із застосуванням відео фіксації (т.1 а.с. 119) саме за місцем проживання потерпілої по АДРЕСА_2 з диском фіксації, на перегляді якого учасники судового провадження не наполягали.
При цьому, захисником, обвинуваченим не зазначено чи оскржувалося проведення наведених слідчих дій стороною захисту під час проведення досудового розслідування; даного не встановлено і під час судового слідства, не наведено і доказів того, що при розкритті доказів, у порядку визначеному КПК України, стороною захисту заявлялися відповідні клопотання ( т.3 а.с. 115, 116, 119). Натомість, при дачі показань в судовому засіданні, ОСОБА_11 не заперечував факту розмови з ОСОБА_12 відносно грошових коштів отриманих від продажу будинку і прилеглої до нього земельної ділянки в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області. Ці ж показання обвинуваченого узгоджуються і з обставинами викладеними в письмовій заяві ОСОБА_11 наданої під час досудового розслідування ( т.3 а.с. 27), в якій останній зізнавався у вчиненні злочинів.
Вимогами КПК України визначено, що у разі якщо відсутні заперечення іншої сторони по суті заявленого клопотання, воно підлягає задоволенню. Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів, покладається на сторону, що заявила таке клопотання. У випадку заперечення протилежної сторони, суд здійснює перевірку доказів, шляхом дослідження матеріалів провадження, допиту свідків, понятих, шляхом залучення спеціалістів, експертів тощо. Рішення суду про визнання доказів недопустимими тягне невизнання їх юридичної сили і неможливість використання в доказуванні в обгрунтування вироку.
В судовому засіданні, сторона обвинувачення, прокурор заперечив проти задоволення по суті заявленого клопотання, в свою чергу, при дослідженні вищеозначених доказів судом, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та останній, яким відповідно було розкрито докази сторони обвинувачення (т. 3 а.с. 115, 116) підтримали відмову від допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_36 та ОСОБА_50 . Дані особи в залі суду не були допитані, а тому суд не бере до уваги оцінку показів вказаних свідків проведених захисником з приводу оформлення (правильно чи ні) протоколу добровільної видачі та огляду мобільного телефону марки Нокіа належного потерпілій.
У ч. 1 ст. 89 КПК вказується, що питання допустимості доказів вирішуються під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. Оцінку доказів як неприпустимого суд вправі зробити по закінченні дослідження всіх доказів у нарадчій кімнаті, куди він видаляється для постановлення вироку.
З врахуванням заперечення іншою стороною судового кримінального провадження прокурором клопотання сторони захисту про визнання наведеного вище доказу недопустимим і неналежним, у суду немає підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_12 ; показам свідків сторони обвинувачення, так як в судовому засіданні чітко було установлено, що підстав оговорювати один одного а саме обвинувачений потерпілу і навпаки не мали; аналогічне стосується і свідків.
Відповідно до положення ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства. Згідно правових позицій Верховного Суду України визначено, що в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При ухваленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_11 , суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості (ст. 187 ч.1, ч. 2 ст. 185 КК України), те, що останнім вчинено тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані які характеризують особу обвинуваченого, спосіб вчинення злочину, ставлення обвинуваченого ОСОБА_11 до вчиненого, думку потерпілої ОСОБА_12 , наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 120 130), суд враховує, що останній на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем утримання Чернівецькій виправній установі № 33 позитивно, обвинувачений раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за корисливий злочин, в силу вимог ст. 89 КК України значиться не судимим, обвинувачений не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, тобто стан його здоров`я, є особою молодого віку, кримінальні правопорушення вчинив в стані алкогольного сп?яніння, те, що ОСОБА_11 злочини скоєно відносно особи похилого віку потерпілої ОСОБА_12 , 1940 року народження, у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого в силу вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого в силу вимог ст.67 КК України, суд визнає вчинення обвинуваченим злочинів відносно особи похилого віку та вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.ст. 69 та 75 КК України, та вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений під час судового слідства не сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, в скоєному не розкаявся, в залі суду не попросив вибачення в потерпілої.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Отже, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 із врахуванням вищенаведеного, на думку суду відповідає принципу необхідності й достатності для його виправлення і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі підлягають вирішенню в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Питання про судові витрати підлягають вирішенню, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільного позову в рамках кримінального провадження і до початку судового слідства потерпілою не заявлялося.
В силу вимог ч.5 ст. 72 КК України, Закону України № 838-УІІІ від 26.11. 2015 року, який набрав чинності з 24.12. 2015 року «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд з врахуванням думок відповідно сторін судового провадження вважає, що ОСОБА_11 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання до набрання чинності вироку суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 124, 368-370, 373, 374 України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винним за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:
- за ч. 1 ст. 187 КК України - у вигляді трьох років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_11 рахувати з моменту його затримання (протокол затримання т.1 а.с. 110), з 10 липня 2015 року.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити обрану - тримання під вартою.
На підставі п.5 ст. 72 КК України, Закону України № 838-УІІІ від 26.11. 2015 року, який набрав чинності з 24.12. 2015 року «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати засудженому ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення (початок строку 10.07. 2015р.., протокол затримання (т.1. а.с. 110) до набрання чинності даним вироком суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази за постановою слідчого від 10.07. 2015 року ( т.1 а.с. 112-113) - рушник із лляного волокна, подушку, що були вилучені 31.05.2015 року з квартири АДРЕСА_4 та які знаходяться на зберіганні в камері схову Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області згідно квитанції 5937 ( а.с.116) і такі що належать потерпілій ОСОБА_12 повернути останній.
Речовий доказ за постановою слідчого від 10.07. 2015 року ( т.1 а.с. 114 -115) - мобільний телефон марки «Нокіа 1200» ІМЕІ НОМЕР_3 , який добровільно був виданий ОСОБА_11 та який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області (квитанція 5937 а.с.116) повернути потерпілій ОСОБА_12 .
Стягнути на користь держави з засудженого ОСОБА_11 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 1043 грн. 46 коп. (довідки про витрати т.1 а.с. 138 140).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню прокурору, засудженому та в порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України, вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілим по справі.

Суддя ОСОБА_1