Провадження № 1-кп/742/196/16
Єдиний унікальний № 742/2956/16-к
ВИРОК
іменем України
20 жовтня 2016 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001731 з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим, відносно ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 22.07.2002 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч.2 ,185 ч.3,70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки;

2) 04.11.2002 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

3) 24.11.2008 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч.3, 308 ч.1, 309 ч.1,70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

Обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В середині серпня місяця 2016 року, у вечірній час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, попросив у ОСОБА_4 , який того вечора завітав до нього в гості, належний останньому велосипед марки «Ardis AMT 26», вартістю 2250 грн.24 коп., нібито для невідкладних потреб, не маючи при цьому наміру його повертати. Сів на даний велосипед та поїхав у невідомому напрямку, а вподальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.

26 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Як вбачається з даної угоди потерпілий ОСОБА_7 прийняв від обвинуваченого ОСОБА_5 належний йому велосипед вартістю 2250 грн.24 коп., претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, пробачає йому злочин, вчинений відносно нього, а обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене повтороно, а також визнає всі обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в повідомленні про підозру.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 має понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме: за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі. З огляду на особисті дані ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшують його покарання, сторони погоджуються, що виправлення ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього положень ст.ст.75,76 КК України та погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обвинуваченим надана згода на призначення узгодженої сторонами угоди, виду та розміру покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, а також невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, а також у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані всі вимоги і правила, передбачені КПК та КК України, просив цю угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між ним та потерпілим, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування щодо нього узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не звертався.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення між ним та потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом також з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення між ним та обвинуваченим, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні той факт, що ОСОБА_5 своїми незаконними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити у кримінальному провадженні №0001731 угоду про примирення від 26 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України, за яким призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 вересня 2016 року, у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік.
Відповідно до вимог ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляючи їх про зміну місця проживання.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - велосипед марки «Ardis AMT 26», - залишити у законному володінні , користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно вручити засудженому, потерпілому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя