Справа №463/38/16-к
Провадження №1-кп/463/86/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000104 від 12.01.2015р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, раніше судимого, останній раз Шевченківським районним судом м.Львова 08.09.2015р. за ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до 2 років позбавлення волі,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та угоду про примирення, -
встановив:
06.01.2016р. в провадження Личаківського районного суду м.Львова поступив обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та угода про примирення.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які просять затвердити укладену ними угоду, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом встановлено наступне.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/або закону.

Згідно обвинувального акту та угоди про примирення ОСОБА_4 11.01.2015р. близько 18-30 год. перебуваючи у під`їзді житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, та власне безпідставне збагачення, відкрив дверцятя електрощитової, звідки за допомогою викрутки, таємно викрав автоматичний вимикач марки «Elton PLA C323» вартістю 202, 39 грн., який належить ОСОБА_6 , після чого поклав собі у кишеню та на виході з під`їзду був затриманий працівниками ДСО, які викликали на місце вчинення злочину СОГ Личаківського РВ, де в ході огляду місця події було вилучено автоматичний вимикач марки «Elton PLA C323» та викрутку.
Відповідно до умов угоди про примирення ОСОБА_4 добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_6 шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.185 КК України шляхом повернення автоматичного вимикача марки «Elton PLA C323». Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 у виді 1 року позбавлення волі.

Разом з тим суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого є не правильною.
Згідно п.4 Постанови ПВСУ №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати також за ч.2 ст.15 КК України, як закінчений замах на вчинення таємного викрадення майна, повторно, оскільки обвинувачений не мав реальної можливості розпорядитись майном, т.я. одразу був викритий і затриманий працівниками ДСО.
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що розмір шкоди заподіяної потерпілому підтверджується лише локальним кошторисом (додатком до договору від 10.10.2014р.), згідно якого автоматичний вимикачч марки «Elton PLA C323» становить 202, 39грн. Разом з тим в матеріалах провадження відсутні дані про вартість автоматичного вимикача марки «Elton PLA C323» на момент вчинення крадіжки, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити чи в діях обвинуваченого наявні ознаки складу кримінального правопорушення.
Крім цього, сторонами угоди про примирення не дотримано вимог ст.471 КПК України, оскільки в такій не зазначено дати її укладення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про примирення згідно ч.7 ст.474 КПК України не може бути затверджена судом.
Керуючись ч.3 ст.314, ч.7 ст.474 КПК України, -
ухвалив:
В затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000104 від 12.01.2015р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1