АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 19 вересня 2016 року, апеляційні скарги заарештованого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Саратові, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації,

розшукується, правоохоронними органами Російської Федерації (надалі РФ) для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурора захисника заарештованого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 , та продовжено дію екстрадиційного арешту з утриманням ОСОБА_5 в Київському СІЗО до видачі і фактичної передачі його компетентним органам Російської Федерації, але не більше ніж до 12 місяців.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, про наявність ризиків, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо ухилення від компетентних органів як України, так і іноземної держави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали, (кожен окремо) апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою обрати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Зокрема, апеляційні скарги мотивовані тим, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а даний запобіжний захід є занадто суворим для ОСОБА_5 . Крім того, слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_5 має місце проживання, що підтверджується договором найму, а тому на думку сторони захисту до нього можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Разом з тим, апелянти стверджують, що Генеральна прокуратура України залишила без уваги той факт, що відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, видача не здійснюється за правопорушення, щодо яких проголошена амністія запитуваною державою. Так, постановою Державної Думи РФ у 2013 році була оголошена амністія за ст. 159 КК РФ, за якою ОСОБА_9 визнаний обвинуваченим.
Більш того, автори апеляційних скарг посилаються на ст. 590 КПК України, згідно з якою рішення про видачу особи не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про надання статусу біженця.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 і його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 28 лютого 2016 року працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» затримано громадянина РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розшукується правоохоронними органами РФ за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року відповідно до вимог ст. 583 КПК України до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт троком на 40 діб та поміщено до Київського СІЗО.
Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_5 , Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Київської області.
У ході екстрадиційної перевірки встановлено, що в провадженні слідчої частини слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ РФ в м. Саратові знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Постановою слідчого відділу по розслідуванню злочинів на території обслуговування відділу поліції № 2 в складі УМВС Росії СУ УМВС Росії у місті Саратові від 03 квітня 2013 року, слідчим майором юстиції ОСОБА_10 , було пред`явлене обвинувачення про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 159 КК РФ., що відповідає ч. 4 ст. 190 КК України та є особливо тяжким.
Постановою судді Кіровського районного суду м. Саратова РФ від 30 жовтня 2013 року громадянину РФ ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на поміщення під варту строком на 2 (два) місяці.
Відповідно до постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук від 01 листопада 2013 року винесеної старшим оперуповноваженим ОКД ОВД по РЛ УУР ГУ МВС Росії у Саратовській області майором поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до РФ.
Інкримінований ОСОБА_5 злочин за законодавством України кваліфікується за ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком понад один рік.

29 липня 2016 року перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_12 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою та продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_13 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вищевказане клопотання заступника прокурора задоволено.
Продовжуючи дію екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що існують ризики, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо ухилення від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
Виходячи з того, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, а також враховуючи обставини встановлені в ухвалі слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про застосування до затриманого тимчасового арешту від 01 березня 2016 року, ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 05 липня 2016 року, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження дію екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_5 , а тому доводи апеляційних скарг про незаконність рішення слідчого судді слід визнати непереконливими.

Посилання в апеляційних скаргах захисника та підозрюваного стосовно наявності у ОСОБА_5 місця проживання та те, що на даний час вирішується питання про надання йому статусу біженця відповідно до ст. 590 КПК України, не може бути самостійною підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що інкримінований ОСОБА_5 злочин підпадає під дію Постанови Державної Думи РФ від 02 липня 2013 року «Про оголошення амністії».

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційних скаргах доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2016 року, якою задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 , та продовжено дію екстрадиційного арешту з утриманням в Київському СІЗО до видачі і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, але не більше ніж до 12 місяців, - залишити без змін, а апеляційні скарги заарештованого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-сс/796/2721/2016 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1