Справа № 309/4901/14-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2016 м. Ужгород
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючий, одружений, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 24.09.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_8 368.94 грн. судових витрат на користь держави.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на неповноту судового розгляду, що виразилось у порушенні судом норм ч. 1 ст. 349 КПК України , не дослідження обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення шляхом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що місцевим судом виконано не було. Посилається на те, що всупереч ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_8 в інкримінованих йому діях, що перешкодило обвинуваченому належним чином реалізувати право на захист.
В апеляційній скарзі, в доповненні та змінах до неї захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати і провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим через істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що судом в основу висновку про винуватість ОСОБА_8 покладені докази, що є недопустимими, сфальсифікованими, зокрема, вилучені слідові елементи у вигляді відбитків пальців рук з автомобіля згідно протоколу огляду від 04.09.2014 року не співпадають з тими, які направлялись на експертизу, а даних, що такі були опечатані у встановленому порядку нема. Вказує, що транспортний засіб - мікроавтобус марки «Мерседес Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_6 , оглядався не на місці вчинення крадіжки, а біля приміщення Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області, що унеможливило належного зняття відбитків. Зазначає про неправильну кваліфікацію дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою проникнення у сховище, оскільки салон автомобіля таким не являється. Наголошує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 , що перешкодило йому реалізувати право на захист. За таких обставин, на думку захисника, суд першої інстанції не мав права призначати судовий розгляд провадження. Наголошує на тому, що письмова заява потерпілого ОСОБА_6 була зареєстрована органом досудового слідства 05.09.2014 року, а огляд місця події автомобіля марки «Мерседес-Спринтер» був проведений 04.09.2014 року, тобто з порушення норм КПК, так як слідство мало право проводити вказані дії лише після реєстрації заяви про злочин. Вважає здобуті докази недопустимими, такими, що підлягають виключенню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, а апеляційну скаргу захисника підтримала частково, просить вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді зі стадії підготовчого судового засідання, думку потерпілого, який вважає вирок законним, просить залишити його без змін а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Даний вирок, як правильно зазначено в апеляційних скарга, цим вимогам не відповідає.
Так, у вироку не наведено пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , не дано оцінки його версії та доводам захисника висловлених в судовому засіданні, дебатах. У вироку відсутні обґрунтування рішень щодо розміру і виду покарання, а також підстав зарахування у строк покарання строку тримання під вартою по іншому кримінальному провадженню. Не допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , без прийняття з цього приводу мотивованого рішення.
Крім того, як відмічено в апеляційних скаргах, всупереч вимогам ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вичерпні вимоги до обвинувального акту в собі містить ст. 291 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому обвинувачення, як передбачає п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України - є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому приписами КПК України.
П. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального правопорушення обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого йому обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з посиланням на обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а в ньому викладені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю про кримінальну відповідальність.
Таке формулювання обвинувачення, крім обставин, зазначених в диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, форму вини, мотив і мету його вчинення, а також інші обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в даному випадку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Проте суд першої інстанції на це увагу не звернув і, за відсутності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, передчасно призначив та провів судовий розгляд на підставі цього акту і ухвалив обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
Допущення наведених істотних порушень закону під час судового розгляду даного провадження перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування вироку.
За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційних скарг і переглянути вирок щодо ОСОБА_8 , тому скасовує вирок з наведених підстав і призначає новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
У зв`язку з відсутністю клопотання щодо запобіжного заходу апеляційний суд такий не обирає.
Під час нового розгляду суду необхідно усунути наведені істотні порушення кримінального процесуального закону, виконати вимоги ст. ст. 314-316 КПК України, врахувати доводи апеляційних скарг і прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 09.03.2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: