У Х В А Л А
іменем України
Справа № 285/942/16-к

провадження № 1-кс/0285/232/16

03 травня 2016 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого…..………………. ОСОБА_3

прокурора…………………… ОСОБА_4

підозрюваного…………... ОСОБА_5

захисника…………….. ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина Україна, освіта середня, одружений, який офіційно не працює, раніше судимого в силу ст. 89 КК України

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
28.03.2016 року слідчий звернулась до суду з клопотанням, в якому просила застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
Із клопотання слідує, що 12.03.2016 року в нічну пору ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно скоїв крадіжку її майна та майна ОСОБА_8 , заподіявши їм матеріальної шкоди.
15.02.2016 року, близько 05 год. 30 хв,. ОСОБА_5 , шляхом злому вхідних дверей будинку, який розташований в АДРЕСА_3 , скоїв крадіжку майна та грошових коштів ОСОБА_9 , чим заподіяв їй матеріальної шкоди.
Підставою для внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та пояснили, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризику вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень чи переховуватись від слідства.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому свою причетність до скоєння інкримінованого йому діяння щодо крадіжки майна з будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 не заперечив. Крім того, зазначив, що від слідства він не переховувався, про кримінальне провадження дізнався лише 02.05.2016 року, коли був затриманий працівниками міліції. До цього знаходився на заробітках в м. Києві.
Вислухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.
Встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР за № 0000393 від 12.03.2016 року.
25.03.2016 року ОСОБА_5 заочно оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та цього ж дня оголошено його в розшук.
28.03.2016 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
02.05.2016 року о 19 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та наступного дня йому вручено підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень.
За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим та винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Підстави, зазначені у клопотанні слідчого щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, є формальними та достатньо необґрунтованими.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини та практика Європейського суду з прав людини наголошує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
В рішеннях Європейського суду з прав людини «Боцано проти Франції» та «Ходорковський проти Росії» суд відзначив, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого, суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.
Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження та пояснень слідчого в судовому засіданні, однією з підстав обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є тяжкість одного з вчинених злочинів та наявність у нього не знятої та непогашеної судимості. Однак, тяжкість вчиненого злочину, сама по собі, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вирішення цього питання, виходячи лише із санкції статті, за якою підозрюється особа та наявності у неї непогашеної судимості, є неприпустимим. Вважаю, що сукупність матеріалів судової справи, надані суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження не є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України щодо крадіжки майна ОСОБА_9 , в якому ОСОБА_5 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу і викликає в слідчого судді сумнів щодо їх достатності.
Твердження сторони обвинувачення в судовому засіданні про те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може скоїти новий злочин, ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодними доказами.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочинів, однак не пов`язаних із застосуванням насильства або погрозою його застосування та які не спричинили загибель людей. Він має постійне місце проживання, реєстрацію та соціальні зв`язки, одружений і проживає разом з дружиною; свою причетність до крадіжки майна з будинку по АДРЕСА_2 в судовому засіданні не заперечував та повідомив, що від суду та слідства не переховувався і такого наміру не має та не мав.
Та обставина, що підозрюваний 25.03.2016 року слідчим був оголошений в розшук, не може бути достатнім аргументом наявності в його діях ризику переховування від слідства та суду, оскільки даних, які б вказували на те, що ОСОБА_5 свідомо та навмисно зник зі свого місця проживання, стороною обвинувачення суду надано не було.
Ст. 177 КПК України детально описує ризики, які можуть виправдати тримання під вартою. Крім того, чинний КПК України послідовно проводить концепцію, за якою тягар доведення будь-яких обставин, що свідчать на користь застосування запобіжного заходу, завжди лежить на обвинувачеві. На думку суду, сторона обвинувачення не впоралася із зазначеним тягарем, прокурор в судовому засіданні не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, немає.
Керуючись статтями 177, 178, 194, 309 КПК України, - слідчий суддя
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1