Справа № 144/112/16-к
Провадження №11-кп/772/606/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 ,

розглянув «15» червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 29.02.2016, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий,

Визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох місяців арешту. Згідно ст.104 КК України звільнено ОСОБА_8 від покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Зеленогірське Любашівського району Одеської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючий, раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Вирішено питання з речовими доказами. Стягнуто в дохід держави із ОСОБА_8 122 грн. 76 коп. та із ОСОБА_10 122 грн. 76 коп. процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи №23-Т від 25.03.2015 року, -

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, 08.03.2015 року у вечірню пору доби, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з метою крадіжки чужого майна, зайшли на не охоронювану територію сільгоспцеху ОСОБА_11 , що розташований по АДРЕСА_3 та перебуваючи на даній території з огорожі майстерні, таємно, з корисливих мотивів, умисно, викрали металеву рейку вагою 90 кг., вартістю 207 грн. та з місця вчинення злочину зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню, на підставі п.4 ч.1 ст. 409, п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України та ухвалити новий вирок , яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та на підставі ст.ст. 75,104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік, поклавши відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України на засудженого обов`язки повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, призначаючи покарання у виді арешту та звільняючи неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання повинен був керуватись також і ст. 75 КК України. Крім того, ст. 101 КК України передбачено, що арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб. Тому покарання у виді арешту йому мало призначатись за правилами ст. 101 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, скасувати вирок Теплицького районного суду від 29.02.2016 року та ухвалити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_8 , та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому ОСОБА_8 , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції призначаючи покарання у виді арешту та звільняючи неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, повинен керуватися також ст. ст. 75, 101 КК України відповідає є законним та обгрунтованим.

Так, за загальними засадами кримінального судочинства звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх за загальними в своїй основі положеннями, визначеними у ст. 75-78 КК України, відносно всіх видів засуджених та за спеціальними положеннями щодо особливості звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням, викладеними в ст. 104 КК України.

Аналогічні вимоги передбачено пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК України, як на підстави для прийняття такого рішення.

З чого вбачається, що суд першої інстанції призначаючи покарання з випробуванням, повинен був керуватися також положеннями ст. 75 КК України.

Крім того, зі змісту вироку слідує, що судом першої інстанції не враховано, що кримінальний закон передбачає також певні особливості кримінальної відповідальності та призначення покарання до неповнолітніх.

Так, спеціальною нормою ст. 101 КК України передбачено, що арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.

Отже, незважаючи на досягнення ОСОБА_8 на момент постановлення вироку повноліття, покарання у виді арешту йому мало призначатись за правилами ст. 101 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року , щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України змінити.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 101 КК України призначити покарання у виді 45 (сорока п`яти) діб арешту.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком один рік, поклавши відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України на засудженого обов`язки повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня його проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: