АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0013810 відносно ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0013810 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 . Строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 24 год. 19 квітня 2016 року.
Рішення суду про повернення обвинувального акту обґрунтовано тим, що в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення не узгоджено з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення; в обвинуваченні не конкретизовано дії ОСОБА_5 , не викладено механізм травмування ОСОБА_8 , не зазначено знаряддя, яким потерпілому нанесено удар та заподіяно тілесне ушкодження; при правовій кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, не зазначено ознаки злочину, які тягнуть обвинувачення в умисному тяжкому тілесному ушкодженні передбачені ч.1 ст.121 КК України. Окрім того, слідчим порушено вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено відповідні поштові індекси за місцем проживання обвинуваченого і потерпілого. Також посилається на те, що порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта, оскільки слідчий на стадії складання обвинувального акта, вже знав номер кабінета прокурора, де він затвердить обвинувальний акт, який ще тільки складався слідчим.
Прокурор в апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. Вважає ухвалу суду незаконною та невмотивованою внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Вказує на те, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про неконкретність та суперечливість обвинувачення, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_5 на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист. Посилається на те, що при формулюванні обвинувачення слідчий зазначив про знаряддя злочину та механізм спричинення тілесного ушкодження, а повернувши обвинувальний акт прокурору, суд позбавив сторону обвинувачення можливості змінити обвинувачення або його уточнити за результатами судового розгляду. Вважає, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам чинного закону.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладено в ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини, і зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, що характеризують особу.
Висновок суду про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України , колегія суддів вважає правильним.

Суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зазначивши про те, що при формулюванні обвинувачення слідчим не викладено механізм травмування ОСОБА_8 і не зазначено знаряддя, яким потерпілому нанесено удар і заподіяно тілесне ушкодження; не конкретизовано дії ОСОБА_5 та знаряддя злочину, яким потерпілому завдано тілесні ушкодження; не конкретизовано правову кваліфікацію вчиненого злочину, і не узгоджено її з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і з формулюванням обвинувачення.

Також правильним є посилання суду на не зазначення даних щодо повної адреси місця проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме поштового індексу.

Наведені недоліки обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , на думку колегії суддів, правильно визнано судом першої інстанції такими, що унеможливлюють призначення по ньому судового розгляду.

Позиція суду першої інстанції узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, суд зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.19999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції», п.52).

Інші доводи прокурора щодо незаконності ухвали суду не заслуговують на увагу, оскільки суд обґрунтовано виклав усі недоліки обвинувального акта, які перешкоджали призначити кримінальне провадження до судового розгляду, та підлягають усуненню.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 00013810 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/808/2016
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1