Справа № 344/4693/15-к
Провадження № 11-кп/779/474/2016
Категорія ст.286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003140 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 на вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 19 серпня 2016 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коршів Коломийського району Івано Франківської області, проживає АДРЕСА_1

виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі з доповненням прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 просить вирок Івано Франківського міського суду від 19.08.2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок Івано Франківського міського суду від 19.08.2016 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що розглядаючи кримінальне провадження суд першої інстанції поверхнево віднісся до зібраних по справі доказах, допустив вибіркову їх оцінку, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому не навів достатніх та переконливих мотивів, чому він приймає до уваги одні докази і відхиляє інші. Окрім цього висновки суду, що надані стороною обвинувачення докази здобуті з грубим порушенням вимог закону, що більша частина з них є недопустимими і такими, які не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_7 , передчасні та ґрунтуються на неповному дослідженні як цих доказів так і в цілому фактичних обставин провадження. Також зазначає, що в ході судового розгляду прокурором двічі заявлялось клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який безпосередньо бачив момент скоєння ОСОБА_7 наїзду на потерпілу ОСОБА_10 та якому відомі обставини кримінального провадження, однак судом першої інстанції у зв`язку з опискою при з`ясуванні анкетних даних вказаного свідка на стадії досудового розслідування, а саме невірним зазначенням в протоколі допиту та реєстрі матеріалів кримінального провадження його прізвища, відмовлено в задоволенні поданого клопотання незважаючи на те, що потерпіла також наполягала на допиті даного свідка.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах виправданого ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Івано Франківського міського суду від 19.08.2016 року відносно ОСОБА_7 за ст. 286 ч.2 КК України залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Зазначає, що доводи наведені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, є надуманими та не ґрунтуються на законі. Вказує, що рішення суду щодо недопустимості доказів: протоколу слідчого експерименту від 16.05.2016 року та висновку експерта від 04.08.2016 року є правильним і таким, яке ґрунтується на законі, суд належним чином навів мотиви щодо неприйняття судом даних доказів у своєму рішенні. Окрім цього, доводи прокурора щодо неповноти судового розгляду, яке полягало у відмові судом у задоволенні клопотання прокурора про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки під час підготовчих дій при вирішенні питання щодо порядку та обсягу дослідження доказів прокурором було подане клопотання про виклик в судове засідання свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Письмових клопотань про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_11 з обґрунтуванням необхідності його виклику до суду не поступило.

За вироком суду ОСОБА_7 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого керівником регіонального структурного підрозділу ТОВ «Мрія -Сервіс», одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, визнано невинуватим у пред`явленому за ст. 286 ч.2 КК України обвинуваченні та виправдано його за цією статтею за недоведеністю наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

05.10.2014 близько 20 год. 40 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Hyundai H100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську у напрямку перехрестя вулиць Миколайчука Василя Стуса по крайній лівій смузі, що ближче до середини проїзної частини. У цей же час по нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), що знаходиться при виході з прилеглої території ТЦ «Арсен» перед перехрестям вулиць Миколайчука Василя Стуса, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля марки «Hyundai H100», переходила проїзну частину пішохід ОСОБА_10 , яка відповідно до п.4.16 а) Правил дорожнього руху України, під час переходу проїзної частини, позначеної нерегульованим пішохідним переходом, мала перевагу в русі. В протилежному напрямку автомобіля «Hyundai H100» рухався невстановлений легковий автомобіль, водій якого побачив пішохода, який перетинав проїзну частину, зупинився та надав їй дорогу. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу, своєчасно не вжив заходів для зменшення руху аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_10 .

При цьому водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.7., відповідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;

п.2.3. б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п.12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2., в якому зазначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди;

п.18.1., згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_10 згідно висновку експерта №73 від 02.03.2015 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з доповненням просив її задовольнити, а вирок Івано Франківського міського суду від 19.08.2016 року скасувати.

- виправданий ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 з доповненням просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

- потерпіла ОСОБА_10 підтримала подану апеляційну скаргу прокурора просила її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненням, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку ст. 404 КПК України , з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В силу положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 19 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому за ст. 286 ч.2 КК України обвинуваченні та виправдано за цією статтею за недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.1 КПК України підставою ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

З наведеного слідує, що виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли.

Як вбачається з вироку суду в судовому засіданні 04.02.2016 року ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав частково, зазначивши, що визнає факт спричинення ним внаслідок ДТП тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , що і підтвердив під час апеляційного розгляду.

Розглядаючи дане кримінальне провадження суд першої інстанції відповідно до ст. 410 КПК України допустив неповноту судового розгляду, що виразилося у безпідставному відхиленні клопотань прокурора та потерпілої ОСОБА_10 про допит в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. При цьому судом було порушено не тільки засади змагальності, а й позбавлено сторону обвинувачення та потерпілу права, передбаченого ст.ст. 91,92 КПК України, довести подію кримінального правопорушення, що могло вплинути на винуватість чи невинуватість обвинуваченого у його вчинені.

Окрім цього, згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тобто, дослідженим обставинам має бути надана належна правова оцінка та забезпечено прийняття законного та неупередженого рішення.

Суд повинен дати категоричну відповідь не тільки щодо всієї сукупності фактів, що становить зміст обвинувачення, а й стосовно кожного окремого факту. При цьому рішення суду має бути мотивованим чого одні факти слід визнати, іншим дати іншу оцінку, треті відкинути.

Доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, про те що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 374 ч.3 КПК України не послався на докази зібрані органом досудового розслідування та не навів мотивів з яких він такі докази відкидає, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є підставними.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про те що надані стороною обвинувачення докази здобуті з грубим порушенням вимог закону, що більша частина з них є недопустимими і такими які не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_7 є передчасні та ґрунтуються на неповному дослідженні як цих доказів так і в цілому фактичних обставин справи.

Наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у даному кримінальному провадженні проведено неповно та з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку згідно положень ст. 409 КПК України.

Судом не були досліджені докази та не вчинено інші процесуальні дії для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло б мати істотне значення для ухвалення з рішення та при цьому доказам не дано належної правової оцінки. Відсутність належної оцінки доказів свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження .

Розглядаючи кримінальне провадження суд повинен дотриматися як процедури розгляду, так як навести належні і достатні мотиви та підстави ухвалення рішення з урахуванням тих доказів,які він визнає належними та допустимими.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений на суперечливих доказах, які здобуті з істотним порушенням кримінального процесуального закону, і його висновок про невинуватість обвинуваченого є передчасним.

За таких обставин вирок суду слід скасувати, і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, при якому забезпечити змагальність сторін, більш повно та всесторонньо дослідити обставини кримінального провадження, дати належну правову оцінку всім доказам в сукупності та прийняти законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,412, 413, 415, 418,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_6 задовольнити частково.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4