АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/2396/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/145/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:
- 02.06.2008 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком в 2 роки;
- 09.11.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 296 , ч.2 ст.186 КК України до 5-ти років 6 місяців позбавлення волі;
- 04.04.2013 року Довгинцівським районним судом за ч.2 ст. 186, 69 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2009 року, до відбуття призначено 2 роки 6 місяців, звільнений 11.03.2015 року умовно-достроково, з невідбутим терміном 4 місяці 29 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, якого визнано винним і засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.04.2013 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачений - ОСОБА_6
потерпілий - ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та визначити йому покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.1 ст.121 КК України, на підставі положень ст.69 КК України, відповідно до ст.71 КК України, частково приєднати не відбуту ним частину покарання за попереднім вироком у вигляді 1 місяця позбавлення волі.
Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2016 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 28 березня 2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_9 зі знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 між першим та другим поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_2 розпивали пиво. Під час спілкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_12 винник злочинний намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і він, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_8 кілька ударів кулаками в область нирок, але був зупинений ОСОБА_10 .

Надалі ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 вийшли з будинку та направились до зупинки громадського транспорту «Кокчетавська», де ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого наміру, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , умисно, цілеспрямовано, зі значною силою, наніс останньому невстановлену кількість ударів руками зжатими в кулак в область тулубу та грудної клітини. ОСОБА_8 присів та прикрив руками голову, а ОСОБА_9 наніс йому невстановлену кількість ударів ногами в область тулубу, та грудної клітини

Внаслідок завданих ОСОБА_11 ударів ОСОБА_8 були спричинені згідно висновку експерта № 773 від 24.04.2015 року тяжкі тілесні ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритої травми грудної клітини, що супроводжувалась переломами 8,9 ребер ліворуч, розривом легені та викликала гемопневмоторакс ліворуч; синців тулуба і кінцівок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що судом при обранні йому міри кримінального покарання не враховано ряд обставин, у зв`язку з чим його слід визнати занадто суворим. Зокрема, потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого, заподіяну йому шкоду відшкодовано частково. При цьому, ОСОБА_6 вину у скоєному визнав повністю та щиро покаявся, чим активно сприяв розкриттю злочину. На думку обвинуваченого, покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України якнайбільше буде сприяти його виправленню та надасть можливість ОСОБА_6 повністю відшкодувати шкоду потерпілому.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, просив колегію суддів залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив змінити вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого та потерпілого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості призначеного останньому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких злочинів; а також обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття; рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуючі покарання обставини, думку потерпілого і прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, ближче до мінімальних меж санкції ч.1 ст.121 КК України.
Судом першої інстанції прийнято до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини за даним вироком в період не відбутої частини покарання (умовно-дострокового звільнення) за попереднім вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.04.2013 року,у зв`язку з чим, остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі положень ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє, для його виправлення покарання.

Наведені ж в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, в тому числі про його активне сприяння розкриттю злочину не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування статті 69 КК України.

На думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а призначене ним покарання ОСОБА_6 справедливим, відтак апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія судців, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4