печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
03.08.2016 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному проваджені № 0000845 прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 ,про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, посилаючись на ті, обставини, що ГСУ НП України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000845 від 22.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якому під час досудового розслідування встановлено, що 22.02.2015 до ЧЧ Київського РВ надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 в жовтні 2014 року шахрайським шляхом заволодів правом на майно, а саме будинком розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 590 912 гривень.

Серед додаткових обставин, слідчим вказано, що власником зазначеного будинку був ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та після смерті якого відкрилася спадщина на майно, у тому числі на будинок АДРЕСА_2 .

У клопотанні зазначено, що згідно спадкової справи №365/1994 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 право на спадщину, на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нікому не видавалося. Однак ОСОБА_6 проживаючи спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 маючи право на 1/5 частик на вищевказаний будинок. Без відповідних на те підстав отримав свідоцтво про право власності на 1/1 частку будинку та в подальшому надав довіреність своїй дружині ОСОБА_11 , яка в свою чергу 23.10.2014 та 24.10.2014 уклала договори купівлі-продажу частин зазначеного будинку із ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_12 подала позов до Київського районного суду місто Одеса з вимогою визнати такими, що втратили право користування будинком розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 .

Завданням арешту майна, що становить собою тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України), є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб, що вказано у ч. 2 вказаної статті Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

За нормою ч. 3 ст. 170 Кодексу, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Стаття 98 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та дослідивши матеріли, якими воно обґрунтовується, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити. Накласти арешт у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000845 від 22.02.2015, на майно: будинок АДРЕСА_2 із складовими частинами будинку (прибудинковими спорудами) шляхом заборони відчуження, розпорядження, вчинення будь-яких дій по його відчуженню та демонтажу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1