Дата документу Справа № 319/108/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1057/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 319/108/16-к
Категорія: ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2,
353 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження по обвинувальним актам, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 та №0000106, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнювате Розівського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15.04.2016 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 353 ч. 1, 190 ч. 2 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , в якій просить пом`якшити йому покарання, призначене вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15.04.2016 року, посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, злочини вчинив у зв`язку із знаходженням у тяжкому психологічному стані через сімейні проблеми, відсутністю роботи та коштів на харчування. Також просить врахувати, що він хворіє на «Вірусний гепатит С» та на теперішній час ця хвороба прогресує.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

-за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 353 КК України до 1 року обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання часткового приєднана невідбута частина покарання за вироком Розівського районного суду Запорізької області від 25.05.2006 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений - тримання під вартою; початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 10.03.2016 року з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в який зарахований строк перебування під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 25.05.2006 року Розівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 10 років 3 місяці з конфіскацією майна; 29.01.2015 року відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 4 місяці 10 днів.

Як вказано у вироку суду, 14 січня 2016 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел па таємне викрадення чужого майна, прибув на частково огороджену територію домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_8 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , де біля господарської будівлі шляхом вільного доступу таємно викрав кролицю породи "Сірий велетень", яку приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де її забив, освіжував і м`ясо вжив у їжу, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 444 гривні.

24 лютого 2016 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_7 , одягнувши військову форму маркуванням, яка призначена для Збройних сил України, прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 . Знаходячись в приміщенні житлового будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, порушуючи встановлений порядок авторитету органів державної влади, за відсутності законних на те підстав, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, самовільно присвоїв собі владні повноваження працівника Служби безпеки України та під виглядом здійснення перевірки, представився потерпілій ОСОБА_9 працівником Служби безпеки України і, скориставшись фактом несподіваності та схвильованим станом потерпілої, на підтвердження своїх слів, показав своє посвідчення тракториста-машиніста, чим ввів потерпілу ОСОБА_9 в оману, яка сприйняла його як працівника правоохоронних органів.

Відразу після цього, продовжуючи здійснювати психологічний вплив на потерпілу, ОСОБА_7 повідомив потерпілій ОСОБА_9 неправдиву інформацію про те, що вона нібито реалізовує продукти харчування, які належать ЗСУ та зазначив, що зараз почне проводити обшук у домоволодінні ОСОБА_9 , додавши, що у разі сплати останньою грошової винагороди, обшуку в її домоволодінні він проводити не буде.

Після цього, ОСОБА_7 повторно, шляхом обману ОСОБА_9 , заволодів її грошима в сумі 219 грн. та двома пляшками горілки «Пшенична» та «За волю», які потерпіла добровільно віддала ОСОБА_7 як плату за непроведення обшуку в її домоволодінні, загальна вартість якої, згідно з довідкою ПП «Ващенко», становить 108 грн.

У подальшому ОСОБА_7 отриманим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 327 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав доводи скарги, але заявив, що він злочини 24.02.2016 року щодо ОСОБА_9 не вчиняв, а у ОСОБА_8 вкрав кроленя, а не кролицю, прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, в апеляційній скарзі не оспорюються та є обґрунтованими.

Доводи ОСОБА_7 в апеляційному суді про те, що він не вчиняв злочини 24.02.2016 року щодо ОСОБА_9 , а у ОСОБА_8 вкрав кроленя, а не кролицю, є необґрунтованими, оскільки спростовуються показами потерпілих в суді першої інстанції, згідно з якими саме він вчинив у ОСОБА_8 крадіжку кролиці породи "Сірий велетень" вагою до 6 кілограмів, а у потерпілої ОСОБА_9 , представившись працівником Служби Безпеки України, шляхом шахрайства заволодів грошима та двома пляшками горілки, чим завдав матеріальні збитки на суму 327 гривень.

Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначених злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, і ці обставини ніким не оспорювалися, у зв`язку з чим суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих та вивченням письмових доказів даних, які характеризують особу обвинуваченого, а тому обвинувачений позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, завдану потерпілим шкоду не відшкодував, а також обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме рецидив злочинів, щире каяття та сприяння розкриттю злочинів та призначив покарання в межах санкцій ст.ст.185 ч.2, 353 ч.1, 190 ч.2 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 25 травня 2006 року Розівським районним судом Запорізької області було засуджено за ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України до десяти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та 29.01.2015 року відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області його було звільнено умовно-достроково з невідбутим строком один рік чотири місяці десять днів і злочини, за які його визнано винним та засуджено, він скоїв у період умовно-дострокового звільнення, а тому суд обґрунтовано відповідно до ст.ст.71,81 КК України частково приєднав до призначеного покарання невідбуту частину покарання за даним вироком.

Проте, оскільки суд початок строку відбування ОСОБА_7 призначеного покарання відрахував з 10.03.2016 року і він з 10.03.2016 року по 10.08.2016 року перебував під вартою, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування ним призначеного судом першої інстанції покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення за період з 10.03.2016 року по 10.08.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 10.03.2016 року по 10.08.2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4