Ухвала іменем україни 23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника представника цивільного позивачаОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191; ч. 3 ст. 358 КК, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_6 , а також представників цивільного позивача ПТ «Діла Ломбард» (далі ПТ) ОСОБА_9 і ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року та вирок Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
За вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді обмеження волі:

- за ч. 3 ст. 191 КК на строк 4 роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями, на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 358 КК на строк 3 роки.
На підставі статей 70, 72 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями, на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК її звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки й покладено на неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.

Стягнуто з ОСОБА_8 : на користь держави судовий збір у розмірі 1847,09 грн; на користь ПТ «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 » у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 184 709 грн.

Вироком Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК і постановлено вважати її засудженою до покарання, визначеного судом першої інстанції..
Виключено із резолютивної частини вироку вказівку про стягнення з ОСОБА_8 на користь зазначеного товариства в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 184 709 грн, а також вказівку про стягнення з ОСОБА_8 судового збору на користь держави в розмірі 1847,09 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 : на користь ПТ «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 » в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 185 196 грн, на користь держави судовий збір у розмірі 1851,96 грн.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у привласненні майна, яке було їй ввірено та перебувало у її віданні, вчинене повторно, а також у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою подальшого використання, вчиненому повторно, за наступних обставин.

У період із 12 серпня 2013 року по 19 лютого 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи у трудових відносинах із ПТ «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 » (розташованим за адресою: офіс 181-А, вул. Миру, 9, м. Обухів Київської області) та обіймаючи посаду товарознавця-контролера Української філії № 5, будучи матеріально відповідальною особою відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність від 01 травня 2013 року, вчинила підроблення офіційних документів, а саме договорів фінансового кредиту під заставу цінностей та специфікацій до них без фактичного укладення з клієнтами Товариства цих договорів та специфікацій до них, власноручно виконавши підписи від імені клієнтів, і на підставі зазначених підроблених документів отримувала кошти товариства, які в подальшому привласнювала й витрачала на власні потреби.
Так, у період із 11-го по 30 липня 2013 року з метою привласнення грошових коштів товариства ОСОБА_8 підробила два договори про надання фінансового кредиту під заставу цінностей з ОСОБА_11 на загальну суму 1074 грн. Отримавши зазначену суму для розрахунку з клієнтом товариства, вона привласнила кошти, витративши на свої потреби.

В аналогічний спосіб ОСОБА_8 , діючи повторно з корисливих мотивів, у період із серпня 2013 року по лютий 2014 року підробила договори фінансового кредиту з громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_20 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , привласнивши кошти на загальну суму 184709 грн.

У касаційних скаргах:

- прокурор просить скасувати вирок апеляційного суду через істотні порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що під час постановлення вироку щодо ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції не дотримався вимог п. 8 ч. 1 ст. 393 КПК, оскільки суд задовольнив вимоги представників цивільного позивача не лише в частині вирішення цивільного позову, а й у частині призначеного покарання;

- захисник, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_8 та кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 191; ч. 3 ст. 358 КК, просить змінити вирок апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі засудженої внаслідок суворості, на підставі положень ст. 75 КК звільнити засуджену від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Зазначає, що апеляційний суд не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання. Крім того, на момент постановлення апеляційним судом вироку ОСОБА_8 була вагітна, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК виключало можливість застосування до неї покарання у виді обмеження волі;
- представники цивільного позивача ПТ «Діла Ломбард» ОСОБА_9 та ОСОБА_7 просять змінити вирок апеляційного суду в частині задоволення цивільного позову через істотні порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону і стягнути з ОСОБА_8 на користь ПТ у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 595 431,52 грн. Зазначають, що всупереч вимогам статей 128 та 419 КПК, задовольняючи цивільний позов частково, суд не взяв до уваги висновок судово-бухгалтерської експертизи експерта КНДІСЕ ОСОБА_39 від 07 листопада 2014 року № 2541, яким встановлено, що ОСОБА_8 заподіяла товариству збитків на суму 238 363,30 грн, а також не застосував до зазначеної суми індексу інфляції на день звернення з позовною заявою на 19 січня 2015 року.

На касаційні скарги прокурора та захисника від представників цивільного позивача надійшли заперечення, в яких вони просять ці скарги залишити без задоволення і наводять відповідні мотиви.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який повністю підтримав скаргу прокурора, котрий брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, і частково касаційну скаргу захисника, а проти скарги представників цивільного позивача заперечував і просив скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді; пояснення захисника, котрий підтримав свою скаргу та скаргу прокурора, а проти скарги представників цивільного позивача заперечував; пояснення представника цивільного позивача, який підтримав доводи своєї скарги і просив скасувати вироки судів першої та апеляційної інстанцій у частині вирішення цивільного позову, й призначити новий розгляд у цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають на таких підставах.
Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 433 КПК при розгляді доводів, наведених у касаційних скаргах, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Твердження прокурора про недотримання судом апеляційної інстанції вимог п. 8 ч. 1 ст. 393 КПК є безпідставним.
У ході досудового розслідування було встановлено, що потерпілим від вчинених ОСОБА_8 злочинів згідно з ч. 1 ст. 55 КПК є юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди, а саме ПТ «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 ».
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК права і обовязки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 58 цього Кодексу представником юридичної особи, яка є потерпілою, може буди її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК керівники організацій виступають як органи юридичної особи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 є генеральним директором ПТ ««Діла Ломбард ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ». Саме він звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин (т.1 а.с. 22). Тому він є представником потерпілого та цивільного позивача відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону.
Постановою слідчого від 28 січня 2015 року ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 58 КПК було залучено до справи як представника потерпілого (т. 4, а.с. 70). Згідно журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку місцевого суду зазначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні є представниками потерпілого та цивільного позивача. Тому суд апеляційної інстанції мав усі підстави для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не лише в частині вирішення цивільного позову, а й у частині призначеного покарання. Та обставина, що в установчих частинах вироків місцевого та апеляційного судів, а також в апеляційній скарзі цих осіб зазначено лише як представників цивільного позивача, не впливає на обсяг їх прав та обов`язків як представників потерпілих відповідно до вимог закону.
Доводи захисника про суворість покарання, призначеного судом апеляційної інстанції, та про необхідність звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК є безпідставними.
При призначенні засудженій покарання апеляційний суд дотримався вимог статей 50, 65 КК, урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності (127), вчинених протягом невеликого проміжку часу, дані про особу винної, яка визнала свою вину, однак заходів до відшкодування шкоди не здійснила, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Також було враховано думку представників потерпілого, які наполягали на суворому покаранні.
За наведених даних про особу та конкретних обставин вчинення злочинів апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до призначеного ОСОБА_8 покарання положень ст. 75 КК.
Незначна сума відшкодування шкоди з боку засудженої (на стадії судового розгляду у розмірі 3000 грн; на стадії касаційного розгляду - у розмірі 1600 грн), не свідчить про її бажання стати на шлях виправлення та перевиховання. Враховуючи розмір заподіяної шкоди, не можуть бути достатніми й безумовними підставами для застосування положень ст. 75 КК наявність у засудженої батьків похилого віку та сина студента.
Що ж стосується тверджень захисника про недотримання апеляційним судом вимог ч. 3 ст. 61 КК та перебування ОСОБА_8 у стані вагітності на момент винесення вироку цим судом, то вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Згідно з долученою до касаційної скарги захисника довідкою районної лікарні від 13 серпня 2015 року ОСОБА_8 перебуває на обліку в жіночій консультації з терміном вагітності 1011 тижнів. На момент розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції та постановлення цим судом вироку від 15 червня 2015 року таких даних до суду надано не було. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки районної лікарні від 25 листопада 2015 року ОСОБА_8 з 19 листопада по 25 листопада 2015 року перебувала у лікарні з діагнозом «завмерла вагітність» 17-18 тижнів і їй було проведено відповідну операцію. Тобто, на час постановлення вироку апеляційним судом 15 червня 2015 року ОСОБА_8 не перебувала у стані вагітності. Отже апеляційний суд мав усі підстави для призначення останній покарання у виді обмеження волі.
Так само необґрунтованими є і доводи, викладені в касаційній скарзі представника цивільного позивача, щодо порушень вимог закону при визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочинами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суди належним чином дослідили всі докази на підтвердження позовних вимог і дали їм відповідну оцінку. Судом обгрунтовано встановлено, що відшкодуванню підлягає саме сума коштів у грошовому еквіваленті, які було безпосередньо привласнено ОСОБА_8 , визначено висновком експерта від 07 листопада 2014 року № 254. Тому вимоги представника цивільного позивача про необхідність урахування індексу інфляції та оціночної вартості предметів застави, тобто додаткового можливого прибутку від господарської діяльності товариства, не ґрунтуються на зібраних доказах і не відповідають чинному законодавству.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг немає.
Керуючись статтями 433436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_6 та представників цивільного позивача ПТ «Діла Ломбард» ОСОБА_9 і ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року та вирок Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3