В И Р О К
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2016 р. Справа153/307/16-к

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження №153/307/16-к (внесене в ЄРДР за №0000018 від 25 січня 2016 року) про обвинувачення
ОСОБА_3 ,

який народився у 2000 році у серпні місяці 18 числа, уродженця села Писарівка Ямпільського району Вінницької області, який проживає по АДРЕСА_1 , неповнолітньому,не працюючому, учню ДПТНЗ « Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти», громадянину України, раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 .

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6

представника служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 .

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 відпочиваючи спільно зі своїми знайомими в домоволодінні по АДРЕСА_1 , де був присутній ОСОБА_9 , 25 січня 2016 року близько 01 години ночі, з відома ОСОБА_9 , пішов до його домоволодіння по АДРЕСА_1 за цигарками. Зайшовши у приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння та не виявивши сигарет, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення будь-якого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 оглянувши кімнату виявив на табуреті належну ОСОБА_9 чоловічу куртку «OUDI» вартістю 2422 гривні 05 копійок та на підлозі поряд із табуретом чоловічі черевики «SAYOTA» вартістю 800 гривень, що належали ОСОБА_8 , які вирішив викрасти. Після цього, ОСОБА_3 вказані речі таємно викрав, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими речами на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 2422 гривні 05 копійок та ОСОБА_8 на суму 800 гривень, що підтверджується висновком експерта №98 від 10 лютого 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна.

Будучи допитаним в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в пред`явленому йому обвинуваченні по ст.185 ч.1 КК України.

Вину у скоєному визнає. Розкаюється.

Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення неповнолітнім обвинуваченим встановленого судом кримінального правопорушення та не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує тяжкість злочину, який згідно ст.12 КК України за класифікацією злочинів відноситься до злочину середньої тяжкості, особу неповнолітнього обвинуваченого, який раніше не судимий, у вчиненому щиро розкаявся, характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, неповнолітній вік обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 просив звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання, застосувавши примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 та сам неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 підтримали клопотання захисника.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у частині 2 цієї статті, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Заслухавши думку прокурора, який вважає, що наявні законні підстави, передбачені ст.105 КК України, для звільнення ОСОБА_10 від кримінального покарання, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, потерпілих, які не заперечували проти застосування примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 та беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, особи неповнолітнього обвинуваченого, умов його життя та виховання, стосунків з батьками, а також здатність матері забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітнього, суд прийшов до висновку про доцільність призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії у виді позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 ..

Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього тривалістю один рік.

Цивільний позов не заявлено, збитки відшкодовано до розгляду справи.

Питання про долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з неповнолітнього обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.

Речовий доказ куртку чоловічу «OUDI» - залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 .

Речовий доказ черевики чоловічі « ОСОБА_11 » - залишити у власності потерпілого ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні за проведення товарознавчого дослідження.

Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1