Справа № 1407/1-410/11
ВИРОК

іменем України

"17" лютого 2012 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Миронової О.В.

при секретарі Прутян І.С.,

з участю прокурора Нижнік Л.І., захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором «Южно-Бугського карєроуправління», який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця виконавчим комітетом Вознесенської міської ради 18.10.2002 року за №001992.

Ч.1 ст.24 Кодексу Законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим при укладанні договору з фізичною особою.

Ст.24-1 КЗпП України передбачено, що у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державної служби зайнятості

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 під час здійснення підприємницької діяльності, діючи умисно та усвідомлюючи, що грубо порушує вищезазначені норми законодавства про працю, використовував працю найманих працівників, а саме ОСОБА_3 з 18.03.2011 року по 29.06.2011 року, ОСОБА_4 з 28.03.2011 року по 28.06.2011 року, ОСОБА_5 з 07.04.2011 року по листопад 2011 року без укладання трудових договорів в якості охоронців території за адресою м. Вознесенськ, вул. Жовтневої революції,241.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про оплату праці»передбачено, що мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту некваліфіковану працю, нижче якої не може проводитись оплата за виконану норму праці.

Згідно п.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платником єдиного внеску є роботодавці фізичні особи підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю.

Згідно п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»платник єдиного внеску зобовязаний: здійснювати своєчасно та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, вести облік виплат застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і роком, зберігати такі відомості в порядку передбаченому законодавством, повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про прийняття на роботу фізичної особи та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи.

Згідно п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» роботодавець зобовязаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено, що страховий стаж період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок.

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 використовуючи працю найманих працівників, а саме ОСОБА_3 з 18.03.2011 року по 29.06.2011 року, ОСОБА_4 з 28.03.2011 року по 28.06.2011 року, ОСОБА_5 з 07.04.2011 року по листопад 2011 року виплатив заробітну плату за вказаний термін праці працівнику ОСОБА_3 на суму 600 грн., ОСОБА_4ІВ. 700 грн., ОСОБА_5 1850 грн.

Таким чином фізична особа підприємець ОСОБА_2 протягом часу використання найманої праці працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, грубо порушуючи зазначені вимоги законодавства не сплачував заробітну плату у передбаченому розмірі зазначеним працівникам. Крім цього ОСОБА_2 не здійснював своєчасне, в повному обсязі нарахування та сплату єдиного внеску, не повідомляв територіальний орган Пенсійного Фонду про прийняття на роботу фізичних осіб. В наслідок зазначених дій працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 нараховувався менший страховий стаж, який необхідний для обчислення розміру пенсії ніж фактично відпрацьований зазначеними працівниками, що є грубим порушенням законодавства про працю, соціальне та пенсійне забезпечення працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Крім цього ОСОБА_2 не перерахував до бюджету податок з доходів зазначених громадян на загальну суму 2010,3 грн., чим заподіяв шкоду державним інтересам на вказану суму.

Підсудний ОСОБА_2 винним себе в скоєні злочину не визнав і пояснив, що він є фізичною особою підприємцем, але свою підприємницьку діяльність у 2011 році в м. Вознесенську не здійснював . Він дійсно орендував територію колишнього вантажного парку, що знаходиться в м. Вознесенську по вул. Жовтневої революції, 241, письмовий договір оренди не підписував. В квітні 2011 році він на орендованій території де зберігалися його автомобілі побачив ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Дані працівники пояснили, що вони тут працюють охоронцями. ОСОБА_2 домовився з ними, що він буде сплачувати їм 60 грн. за добу, але у звязку з фінансовими труднощами гроші потерпілим він платив нерегулярно. Через деякий час у вантажному парку сталася крадіжка і ОСОБА_2 відмовився платити потерпілим гроші , т.я вважав, що в крадіжці є їх вина. Між ним та потерпілими були не трудові, а цивільні правовідносини.

Але винність підсудного ОСОБА_2 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- пояснення потерпілого ОСОБА_4, який пояснив суду, що він працював з 28.03.2011 року охоронцем на території колишнього вантажного парку. Працювати він прийшов на пропозицію його знайомого ОСОБА_6. ОСОБА_4 зустрівся з підсудним, який пояснив, що йому потрібен охоронець і пообіцяв виплачувати йому заробітну плату в розмірі 600 грн. на місяць. З ОСОБА_4 працювали охоронцями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Чергували вони добу через дві. В них був журнал чергувань , в якому вони розписувалися. ОСОБА_4І пропрацював з 28.03.2011 року по 28.06.2011 року і за весь цей час отримав гроші в сумі 700 грн.;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_3, який пояснив суду, що він працював з 18.03.2011 року охоронцем на території бувшого колишнього вантажного парку. Працювати він прийшов на пропозицію його знайомого ОСОБА_6 ОСОБА_3 домовився з ОСОБА_2 , що йому будуть платити заробітну плату в сумі 600 грн. на місяць. Всього за три місяці він отримав 600 грн.;

- поясненнями свідка ОСОБА_6, який пояснив суду, що він у 2011 році працював охоронцем на території колишнього вантажного парку, що знаходиться в м. Вознесенськ по вул. Жовтневої революції. Начальником його був ОСОБА_2 Оскільки умови праці були погані і заробітна плата не сплачувалася він вирішив піти з роботи , а запросив на своє місце ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що він попередив ОСОБА_7, якого він вважав заступником ОСОБА_2;

- копією свідоцтва №001992 від 18.10.2002 року про державну реєстрацію, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області в якості фізичної особи підприємця,а.с.18;

- відповіддю директора Вознесенської міжрайонної виконавчої дирекції фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, згідно якої ОСОБА_2 не перебуває у зазначеному фонді на обліку та страхові внески за найманих працівників не сплачував,а.с.8;

- відповіддю начальника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Вознесенському районі Миколаївської області, згідно якої ОСОБА_8 не перебуває у зазначеному фонді на обліку та страхові внески за найманих працівників не сплачував,а.с.10;

- відповіддю управління пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області згідно якої ФОП ОСОБА_2 трудові договори з найманими працівниками не укладав,а.с.12;

- відповіддю директора Вознесенського міськрайонного центру зайнятості, згідно якої ФОП ОСОБА_2 трудових договорів з найманими працівниками не укладав та не зареєстрований як платник внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття,а.с.14;

- відповіддю Вознесенської ОДПІ у Миколаївської області, згідно якої ФОП ОСОБА_2 протягом 2011 року не сплачував з доходів фізичних осіб за найманих працівників ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а.с.33;

- відповідями Вознесенської ОДПІ у Миколаївської області, згідно якої ФОП ОСОБА_2 протягом 2011 року не перераховував до бюджету податок з доходів фізичних осіб ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим заподіяв шкоду державним інтересам в сумі 2010,3 грн.,а.с.16, 36;

- графіками чергувань охоронців ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,а.с.20-21;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_3 від 29.11.2011 року, згідно якого ОСОБА_3 показав та розповів про обставини та умови праці охоронцем у ОСОБА_2,а.с.64-69;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_4 від 29.11.2011 року, згідно якого ОСОБА_4 показав та розповів про обставини та умови праці охоронцем у ОСОБА_2,а.с.64-69.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини підсудного ОСОБА_2 в пред`явленому йому обвинуваченні. Доводи підсудного ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що між ним та потерпілими не було трудових правовідносин, а були цивільно-правові відносини, так як ОСОБА_2 в той час не працював, як фізична особа підприємець на території м. Вознесенська та взагалі призупинив свою підприємницьку діяльність на той час не можуть бути прийняті судом до уваги, так як підсудним не було надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, а також його пояснення не співвідносяться з поясненнями потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_9, а також свідка по даній кримінальній справі ОСОБА_6, які судом беруться за основу, так як вони були логічними та послідовними, а також матеріалами справи у сукупності. Не можуть бути прийняті судом до уваги і пояснення свідка ОСОБА_7, так як вони не співвідносяться з поясненнями потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_9, а також свідка по даній кримінальній справі ОСОБА_6

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність пояснень потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також свідка ОСОБА_6 у суду немає підстав.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що між ним та потерпілими не було трудових правовідносин через те, що він не укладав з ними трудових договір і не робив записи в їх трудові книжки, так як хоч ч.1 ст.24 КЗпП України і передбачено, що додержання письмової форми трудового договору з фізичною особою підприємцем є обовязковою, але ч. 4 ст.24 КЗпП України передбачається, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Аналізуючи викладене, суд вважає предявлене підсудному ОСОБА_2 обвинувачення доведене в повному обсязі і в його діях, які виразилися в грубому порушенню законодавства про працю, вбачає склад злочину передбаченого ч. 1 ст.172 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_2 згідно зі ст.66 КК України, суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2 згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, відсутність обставини, які помякшують та обтяжують його покарання, те, що він виключно позитивно характеризується, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий та вважає можливим призначати йому покарання у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323 - 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст.172 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 850 (вісімсот пятдесят) грн..

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, до набрання вироком чинності, залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15 діб усіма учасниками процесу з моменту його проголошення.

Суддя О.В.Миронова