Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/324/16-к
Провадження № 1-кп/483/58/2016
ВИРОК
Іменем України
08 квітня 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04 січня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Новий Розділ, Львівської області, є громадянином України, має повну загально середню освіту, неодружений, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону у військовому званні молодший сержант, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду самовільно залишив місце служби за наступних обставин.
20 березня 2015 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25 квітня 2015 року № 112 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , у військовому званні молодший сержант.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 21 липня 2015 року № 212, з метою удосконалення артилерійських підрозділів, молодшого сержанта ОСОБА_4 у складі протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 було відряджено до місця проведення базового табору даної військової частини в АДРЕСА_4 , на територію санаторію «Сонячний».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної Ради України ОСОБА_6 . Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу, про що ОСОБА_4 було відомо.
10 жовтня 2015 року, близько 18 год. 00 хв., молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив територію базового табору військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , санаторій «Сонячний», та вибув до місця постійного проживання в місто Новий Розділ Львівської області, де проводив час на власний розсуд.
22 жовтня 2015 року близько 12 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув на територію базового табору військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , санаторій «Сонячний» та приступив до виконання службових обов`язків.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
07 квітня 2016 року між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000003, з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , з другого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

За змістом даної угоди, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Так, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_4 , а саме: призначення більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу. Дав пояснення, що дійсно самовільно залишив військову частину на 12 днів, після чого добровільно повернувся та повідомив про вчинений злочин. Щиро розкаявся, просив затвердити укладену угоду.
Прокурор та захисник угоду також підтримали, просили її затвердити.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений обізнаний з правами, передбаченими ч. 5 ст. 474 КПК України, знає про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація злочину визначена правильно за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як щире каяття у вчиненому та з`явлення зі зізнанням.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_4 міри покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, визначеної сторонами в угоді, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.
Цивільний позов у справі не заявлено, судових витрат та речових доказів немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04 січня 2016 року, укладену між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з якою ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: