АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/928/16 Справа № 712/3758/16-к Категорія: ст. 286 ч. 2 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 14 липня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Черкаси, громадянин України, українець, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, приватний підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання - 4 /чотири/ роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробувальним терміном на два роки, зобов`язавши ОСОБА_9 у відповідності до ст.76 КК України періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції по місцю проживання для реєстрації, не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 993,29 грн., а всього стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 330 993 грн. 29 коп..

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Черкаської міської ради, кошти, які витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_10 комунальним закладом « Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, в сумі 9701 грн. 27 коп. та зарахувати їх до загального фонду міського бюджету м.Черкаси «Інші надходження», р/р 0002, МФО 854018, ЗКПО 38031150, банк одержувач ГУДКСУ у Черкаській області, одержувач у м. Черкасах /Черкаси/ 24060300.

Стягнуто з ОСОБА_9 витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 1719 грн. 84 коп.

Вирішено долю речового доказу в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_9 визнано винним та засуджено, за те, що він 11 вересня 2015 близько 21 години 30 хвилин в місті Черкаси, керуючи автомобілем Hyundai Getz д.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці 30 років Перемоги від вулиці Смілянська у напрямку до вулиці Конєва, в порушення вимог п.п. 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований напроти будинку №8 та позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України і на якому знаходився пішохід ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину вулиці 30 Років Перемоги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому вчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід потерпілий ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №2247 від 30.11.2015, отримав тяжкі тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя, у вигляді травми голови з геморагічним забоєм головного мозку тяжкого ступеню, субдуральною гідромою над лівою півкулею мозку, раною лобу, саднами обличчя, травми шийного відділу хребта з переломом передньої дуги першого шийного хребця, відкритого перелому діафізу обох кісток лівої гомілки.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Hyundai Getz д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 , а саме вимог п.п. 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про часткове скасування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2016 року стосовно нього за ч.2 ст.286 КК України та постановлення нового вироку, яким, на його думку, необхідно стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілого ОСОБА_10 кошти в розмірі 80 993,29 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, в задоволенні цивільного позову Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради, третя особа КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» відмовити, не застосовувати додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, в іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про те, що підставами для скасування вищезазначеного вироку в частині, на його думку, є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в частині встановлення неналежного цивільного відповідача в даному кримінальному провадженні, а також невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого. 19.04.2016 року, стороною захисту було заявлено клопотання про залучення в якості відповідача в даній справі ПрАТ СУ «ПЗУ Україна», яке судом першої інстанції безпідставно було відхилено. Згідно ст.9, 12, 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у встановленому цим Законом порядку виплачує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 26-1 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому вважає, що доцільно стягнути із ПрАТ СУ «ПЗУ Україна» на користь потерпілого ОСОБА_10 кошти в розмірі 80 993, 29 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Також вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди не можуть підлягати до задоволення в зв`язку із невідповідністю вимогам ч.5 ст.119, ч.1 ст.121 ЦПК України, а також п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Потерпілим не сплачувався судовий збір за подання позову про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

Крім того, апелянт вважає, що позов Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради, третя особа КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про стягнення витрат на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, на його думку, не підлягає до задоволення, в зв`язку із відсутністю обґрунтованих доказів, які б об`єктивно підтверджували витрати лікувального закладу на суму 9701 грн.27 коп.. Окрім зазначеного, апелянт не погоджується із застосуванням до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки, адже він є приватним підприємцем та займається поштово-кур`єрською діяльністю, при якій необхідно керувати транспортними засобами, а позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавляє його родину єдиного джерела прибутку.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, представника потерпілого, який також заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 та обвинувачуваного ОСОБА_9 які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з наведених підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження і обміркувавши над доводами апеляції, колегія суддів приходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Так, висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_9 , у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження при обставинах наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які дослідженні судом першої інстанції і яким надано вірну юридичну оцінку, а тому суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та ніким з учасників процесу дана обставина не оскаржується.

Дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України місцевим судом кваліфіковано вірно з чим погоджується і колегія суддів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законодавець відносить до категорії тяжких злочинів, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання та роботи позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_9 він просить стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілого ОСОБА_10 кошти в розмірі 80993, 29 грн. матеріальної шкоди, цивільний позов ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, в задоволенні цивільного позову Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради, третя особа КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» відмовити, не застосовувати додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції залежно від його доведеності підстав і розміру позову вирішує його в порядку цивільного судочинства в межах заявленого цивільного позову.

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_10 заявляв цивільний позов до обвинувачуваного ОСОБА_9 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Інші цивільні позови, в тому числі і до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» учасниками провадження не заявлялись, а тому правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнової шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 відсутні.

Отже, суд прийшов до вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_10 лише до цивільного відповідача ОСОБА_9 , оскільки суд першої та апеляційної інстанції не вправі виходити за межі заявлених цивільних позовів.

Відповідно до ст. 23 ч.3 п.2 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено належні та допустимі докази, які підтверджують заподіяння цивільному позивачу моральної шкоди, а тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди є співрозмірним та обґрунтованим, щодо понесених потерпілим моральних страждань.

Що ж стосується доводів обвинувачуваного в частині того, що позов Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради, третя особа КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» про стягнення витрат на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, на його думку, не підлягає до задоволення, в зв`язку із відсутністю обґрунтованих доказів, які б об`єктивно підтверджували витрати лікувального закладу на суму 9701 грн.27 коп., то вони є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Як вбачається з довідки КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» потерпілий ОСОБА_10 лікувався в стаціонарі нейрохірургічного відділення протягом 47 ліжко днів з 11.09.2015 по 28.10.2015 року та на його лікування було затрачено кошти і медикаменти на суму 9701 (дев`ять тисяч сімсот одна) грн. 27 коп., що спростовує доводи апелянта про безпідставність стягнення витрат на лікування потерпілого.

Стосовно доводів апелянта ОСОБА_9 в частині скасування апеляційним судом додаткової міри покарання відносно нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої вимоги апелянта, так як на думку судової колегії він допустив грубі порушення вимог Правил дорожнього руху України, які посягають не лише на життя і здоров`я потерпілого, але і на суспільні інтереси пов`язані з безпекою дорожнього руху в цілому.

На підставі наведеного, під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2016 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :