Справа № 362/2868/14-к
Провадження № 1-кп/362/12/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000359 від 29.03.2014 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 органом досудового розслідування звинувачується в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та такого, що спричинило втрату органу і його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України .
В судовому засіданні, після вивчення письмових матеріалів кримінального провадження, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом в порядку ст.89 КПК України медичної документації на потерпілого ОСОБА_7 , а саме: медичну карту стаціонарного хворого № 499 на ім,я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Гребінківської районної лікарні, висновок судово-медичної експертизи № 192 від 25.04.2014 року і висновок судово-медичної експертизи №283 від 12.06.2014 року та виключити їх з числа доказів в даному кримінальному провадженні, оскільки, на думку захисту, висновки експерта №192 і №283 є неповними, оскільки експерт не відповів на всі питання, поставлені перед ним, або не дав вичерпної відповіді, експерту надавалась медична карта стаціонарного хворого №499 (без зазначення дати), експерт посилається на довідку Гребінківської районної лікарні (без зазначення дати видачі довідки), а також протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим та обвинуваченим, які, не зрозуміло яким чином опинились у експерта, оскільки не зазначено, що вони надавались слідчим, і головне, на проведення експертизи направлялись документи, які вилучались слідчим поза строками дії ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме ухвали від 10.04.2014 року, якою встановлений строк у три дні, а документи вилучені слідчим 15.04.2014 року.

Суд, заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання, захисника, прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання, вважаючи, що при вилученні медичної документації були дотримані вимоги Закону, представника потерпілого, який погодився з позицією захисника обвинуваченого, враховуючи вимоги КПК України, вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

При цьому, з огляду на положення ст.ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.
Обґрунтовуючи доцільність визнання висновків експерта недопустимими доказами, захист зазначає у клопотанні, що висновки експерта №192 від 25.04.2014 року і №283 від 12.06.2014 року, є неповними, оскільки не дають вичерпної відповіді на всі поставлені питання, або не містять відповіді на всі питання, до того ж експертиза проведена на підставі медичної документації, яка вилучена слідчим, коли строк дії ухвали слідчого судді сплив, не враховуючи при цьому вимоги ст.162 ч.1 п.2 КПК України.
Враховуючи, що п.1 ч.2 ст.87 КПК України передбачений обов,язок суду визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу або з порушенням суттєвих умов, а з ухвали слідчого судді від 10.04.2014 року вбачається, що слідчому Васильківського МВ був наданий тимчасовий доступ документів з їх вилученням, а саме: історії хвороби ОСОБА_7 1988 р.н. із встановленням строку дії ухвали 3 дні, тобто до 14 квітня, з урахуванням двох вихідних днів, і з огляду на протокол тимчасового доступу /а.с.148 т.1/ вилучення медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 було здійснено 15.04.2014 року, що є порушенням суттєвих вимог.
Таким чином, даний доказ, а також висновки експертиз №192 і №283, об,єктом дослідження яких був саме даний документ, слід визнати недопустимими доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 87, 89, 94, 350 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими задовольнити.
Визнати недопустимими доказами: медичну карту стаціонарного хворого № 499 на ім,я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Гребінківської районної лікарні, висновок судово-медичної експертизи №192 від 25.04.2014 року і висновок судово-медичної експертизи №283 від 12.06.2014 року та виключити їх з числа доказів в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 392 КПК України ухвала окремо від судового рішення, яким завершується судовий розгляд, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1