печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
22.08.2016 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ФОІІ « ОСОБА_3 » звернувся до слідчого судді Нечерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, повернення тимчасово вилученого майна, посилаючись на наступні факти та обставини.
15.04.2016 в офісному приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , яке використовується для ведення господарської діяльності ФОП « ОСОБА_3 » в ході обшуку були вилучені фармацевтичні та косметологічні препарати, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Нечерського районного суду м. Києва від 20.04.2016.
Проте, як зазначено в клопотанні, вилучені під час обшуку фармацевтичні та косметологічні препарати мають законне джерело походження. Основним видом діяльності ФОП « ОСОБА_3 » є здійснення купівлі - продажу фармацевтичних та косметологічних препаратів, вказана продукція є активом суб`єкту господарської діяльності, у зв`язку з чим вилучене майно не має жодного відношення до предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000028. Зазначене в своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування, оскільки подальший арешт майна за відсутністю передбачених для нього законних підстав порушує право ФОП « ОСОБА_3 » на вільне користування майном.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання.
Зацікавлена особа - слідчий ОСОБА_5 та/або інший слідчий групи слідчих в кримінальному провадженні, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились. Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом Сторони кримінального -провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на конституційні принципі змагальності сторін та диспозитивності. а також враховуючи, що ст.ст. 172, 174 КПК Украпи визначений скорочений строк розгляду клопотання про скасування арешту майна, а неявк; слідчого/прокурора не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можлива прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданн представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів т матеріалів.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 в обгрунтування клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходит до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні ]0000028. внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Згідно матеріалів досудового розслідування, службові особи ТОВ «Корсель» () шляхом незаконного ввезення на митну територію України товарно - матеріальних цінностей ухилилися від сплати податків на суму приблизно 4 млн. грн..
15.04.2016 в ході проведення обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Ширшова. 18. офіс. 203, вилучено ТМЦ (косметична та фармацевтична продукція), на які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2016 за клопотанням старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 накладено арешт.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений. їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ФОН «Хайрутдінова О.М.» права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
При накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що вищевказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КГІК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна: наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96. п. 58. ЕСНR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року. Series А N 296-А. п. 42. та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99. пп. 49 - 62. від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний гягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, мас існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якупрагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50. Series А N 98).
Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. При ньому, хоча на даній стадії кримінального провадження закон не вимагає, щоб докази були повними та достатніми, проте вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в тому, що дані докази мають дати підстави для пред`явлення обгрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину, а. по-друге, впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У будь-якому випадку обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину ( п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.
Факт належності вилученого під час обшуку майна саме ФОП « ОСОБА_3 » підтверджується матеріалами клопотання.
Натомість, як свідчать матеріали кримінатьного провадження. ФОГ1 « ОСОБА_3 » не є його фігурантом, відомості відносно ФОП « ОСОБА_3 » до ЄРДР не внесені, а тим більше ОСОБА_3 не оголошено про підозру у вчиненні злочину. Досудове розслідування здійснюється відносно службових осіб ТОВ «Корсель» (), які шляхом незаконного ввезення на митну територію України товарно - матеріальних цінностей ухилилися від сплати податків на суму приблизно 4 млн. грн. Жодних об`єктивних даних про те. що вилучені під час обшуку матеріальні цінності можуть стосуватися предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні, порушеного за фактом ухилення від сплати податків за ст. 212 КК України слідчому судді не представлено.
Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та враховуючи, що слідчий в судове засідання не з`явився, належними та допустими в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами доводи клопотання адвоката не спростував, а також не довів існування достатніх підстав для пред`явлення власнику майна обгрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим вважає необхідним скасувати арешт майна.
Що стосується вимог клопотання в частині повернення тимчасового вилученого майна, то вони є зайвими з огляду на положення ч. 5 ст. 171 КПК України, за змістом яких скасування арешту майна тягне за собою його негайне та безумовне повернення володільцю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 167, 170- 174,309 КПК України, слідчий суддя.-
У Х В А Л И В :
скасувати арешт на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовується для ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року у справі №757/18875/16-к.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1