Єдиний унікальний номер № 285/1903/16-к
Провадження № 1-кп/0285/363/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 0000112 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:
22 серпня 2014 року молодшого сержанта запасу ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у Збройних Силах України під час мобілізації, на особливий період, та того ж дня, направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (дислокація - АДРЕСА_2 ).

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 105 від 22 серпня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги гранатометного взводу роти вогневої підтримки 5 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення ЗбройшгаСил України військовослужбовцями.

Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно- правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин:

24 листопада 2014 року о 08 годині молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на бригадному полігоні військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , дислокованому в АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, самовільно залишив місце служби та проводив час на власний розсуд до 10 години 30 грудня 2014 року, після чого молодший сержант ОСОБА_4 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та продовжив проходження військової служби. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 . 24.11.2014 року він самовільно залишив розташування військової частини та проводив час на власний розсуд. 30.12.2014 року він прибув до військової частини та продовжив проходження військової служби. В скоєному щиро розкаюється.

Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання задовільно, не одружений, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.

До покарання за даним вироком обвинуваченому слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.04.2016 року.

Беручи до уваги, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся в скоєному, обставини, що пом`якшують покарання, суд звільняє його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.04.2016 року більш суворим покаранням за даним вироком остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1