УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001345 від 08.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що Громадянин Чехії ОСОБА_5 , а також громадяни Швеції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самовільно здійснили реконструкцію належних їм приміщень, захопивши при цьому частину приміщень загального користування (горище) та збільшили за рахунок захопленого спільного майна площу своїх квартир. Так, громадянин Чехії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2001 був до 24.12.2015 власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 82,47 кв.м. Громадянин Швеції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2006 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 143,00 кв.м. Громадянин Швеції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі договору дарування від 23.12.2004 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 площею 99,70 кв.м. Реконструкцію належних їм квартир із приєднанням площ загального користування (горища) було здійснено самочинно без отримання будь-яких дозвільних документів та згоди інших власників в будинку по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не отримували згоди інших співвласників на приєднання площ горища до своїх квартир, чим порушили норми чинного законодавства та самовільно захопили спільне майно власників квартир будинку. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві № 10126 84/2512/09 від 25.12.2015 на запит Слідчого управління ГУ Національної поліції у місті Києві повідомлено, що станом на час відповіді Департамент документів дозвільного та декларативного характеру за вказаними адресами ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ) не видавав та не реєстрував, в експлуатацію перелічені у зверненні об`єкти будівництва не приймав. 16.07.2010 в КП Київське міське БТІ було подано замовлення на виготовлення технічних паспортів зазначених квартир з метою узаконення. Замовлення на виготовлення технічних паспортів квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 , з метою узаконення реконструкції подавались громадянином України ОСОБА_8 , що було підтверджено останнім під час допиту у якості свідка. Отримані технічні паспорти були виконанні 03.08.2010, та містили примітку «Дозвіл на приєднання горища та реконструкцію в БТІ не подано», а також наступні показники: - кв. АДРЕСА_9 мала площу 226,50 кв.м. (збільшено площу на 83,50 кв.м.); - кв. 29 мала площу220,10 кв.м. (збільшено площу на 120,40 кв.м.). У подальшому на ім`я ОСОБА_8 були видані нотаріально посвідчені довіреності Томашем Фіала 10.09.2010, ОСОБА_9 13.09.2010 та ОСОБА_10 21.09.2010. Отже, враховуючи той факт, що замовлення на виготовлення технічних паспортів на квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 з метою узаконення реконструкцій, подавались саме ОСОБА_8 , останній, на момент підписання договорів підряду на виконання робіт з реконструкції, був обізнаний про те, що така реконструкція вже фактично здійснена, адже обсяг та вид робіт за договором повністю відповідає тим, щодо яких вже було виготовлено технічні паспорти. В свою чергу, видані на ім`я ОСОБА_8 довіреності не надають останньому право на укладання угод, адже не містять відповідних повноважень. Фіктивність Договорів підряду із ПП «Дівіс» (єдиний засновник та керівник ОСОБА_11 ) № 22/01/10 від 14.09.2010 із Томашем Фіала, № 26/01/2010 від 15.09.2010 із ОСОБА_9 та 18/01/2010 від 23.09.2010 із ОСОБА_10 , а також відповідного листування підтверджується матеріалами кримінального провадження. За наслідками розгляду зазначених позовних заяв, рішеннями Печерського районного суду м. Києва за вищевказаними іноземними громадянами визнано право власності на квартири з урахуванням реконструкції із приєднанням площ загального користування (горища): - рішенням від 09.11.2011 у справі № 2-2241/11 визнано право власності за ОСОБА_12 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 140,7 кв. м. (площа до реконструкції 82,47 кв. м.) - рішенням від 23.11.2011 у справі № 2-2240/11 визнано право власності за ОСОБА_7 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , площею 220,1 кв. м. (площа до реконструкції 99,7 кв. м.); - рішенням від 23.12.2011 у справі № 2-2171/11 визнано право власності за ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , площею 226,5 кв. м. (площа до реконструкції 143 кв. м.). У подальшому, на підставі відповідних судових рішень (від 09.11.2011 у справі № 2-2241/11, від 23.11.2011 у справі № 2-2240/11, від 23.12.2011 у справі № 2-2171/11) за ОСОБА_12 було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 140,7 кв. м. (площа до реконструкції 82,47 кв. м.), за ОСОБА_7 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , площею 220,1 кв. м. (площа до реконструкції 99,7 кв. м.), за ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , площею 226,5 кв. м. (площа до реконструкції 143 кв. м.). Зазначені вище рішення Печерського районного суду м. Києва, та теперішній час, оскаржуються балансоутримувачем будинку - Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва». Наразі, рішеннями Апеляційного суду м. Києва від 12.04.2016 по справі № 2-2241/11 (апеляційне провадження № 22ц/796/5009/2016) та по справі № 2-2240/11 (апеляційне провадження № 22ц/796/4990/2016) рішення Печерського районного суд м. Києва від 09.11.2011 у справі № 2-2241/11 (Томаш Фіала) та від 23.11.2011 у справі № 2-2240/11 (Карл ОлофСтурен) скасовані, та ухвалені нові рішення, якими у задоволені позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно (кв. АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 ) у відповідних справах відмовлено.Внаслідок протиправного заволодіння частиною горища, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» позбавлена можливості виконати свій обов`язок щодо забезпечення управління та належної експлуатації будинку, а тому повинна нести додаткові витрати, пов`язані з підтриманням будинку у належному стані, а також приведенням у попередній стан протиправно захоплених частин горища. Із урахуванням наведеного КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було подано заяву про залучення його до провадження як потерпілого на підставі ч. 3 ст. 55 КПК України в якій потерпілим, зокрема, зазначено що при реконструкції квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 було порушено п. 3.11 3.27 ДБН В.2.6 14 97 відповідно до яких при проектуванні горищ та під дахових приміщень, а також їх подальшій експлуатації повинно бути забезпечено: - вільний вихід на дах будинку для забезпечення проведення ремонтних робіт, очищення даху від снігу та інших елементів природного навантаження, а також для потреб протипожежної безпеки; - належна експлуатація та вільний доступ до вентиляційних шахт; - належне водовідведення (внутрішні та зовнішні водостоки) для видалення дощових водних мас та належне функціонування осушувальної вентиляції для недопущення конденсації вологи; - розміщення конструктивних елементів системи опалення будинку та її правильна робота; - належне функціонування даху та горища як конструктивних елементів, що несуть частину загального навантаження будинку. Спираючись на вищезазначене, квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 , безперечно є предметом вчинення злочину і набуті злочинним шляхом, оскільки вони включають незаконно захоплені приміщення загального користування, а право власності набуте шляхом використання в суді підроблених документів. В ході досудового розслідування встановлено, що 24.12.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 посвідчено договір дарування реєстровий № 391, відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_8 перейшло від ОСОБА_14 до його дружини ОСОБА_15 Фіали, що може свідчити про можливість відчуження даної квартири та інших квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 на користь добросовісного набувача. Враховуючи, те що вказана квартира перейшла до ОСОБА_15 Фіали на підставі договору дарування, тобто отримана безоплатно, на неї в силу ч. 2 ст. 170 КПК України, може бути накладено арешт. Отже, наразі, існує реальна загроза вибуття із права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нерухомого майна (квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 ), та відчуження на добросовісного набувача кв. АДРЕСА_6 дружиною ОСОБА_14 ОСОБА_16 . Враховуючи те, що квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 є предметом злочину і право власності на квартири було набуто злочинним шляхом, накладення арешту на вказане нерухоме майно є необхідним заходом запобігання можливості їх відчуження.

В судовому засіданні слідчий, підтримав клопотання, просили задовольнити. Надали додаткові матеріали та зазначили, що наявні докази, які свідчать пор наявність встановлених ст. 170 КПК України підстав для арешту майна.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України, оскільки майно фактично є речовим доказом.

Власники майна в судове засідання не викликались відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вислухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Так слідчим управлінням ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невстановленими особами, шляхом використання підроблених документів та подальшого подання їх до суду, нежитловими приміщеннями горищем за адресою АДРЕСА_4 .

За наданими ініціатором клопотання доказами квартира АДРЕСА_8 , загальною площею 140,70 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_16 ; квартира АДРЕСА_10 , загальною площею 220,10 кв.м., реєстраційний номер майна: 35638100, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 ; квартира АДРЕСА_11 , загальною площею 226,50 кв.м., реєстраційний номер майна: 35971583, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_17 .

Приписами ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В свою чергу відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Надаючи оцінку наданим матеріалам, поясненням ініціатора клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для арешту майна в розумінні положень ст. 170 КПК України, оскільки зазначене нерухоме майно відповідає критеріям речових доказів. .

При цьому слідчий суддя вважає, що застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, інші обставини, що мають бути досліджені відповідно до приписів ст. 173 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що слідчим, належно виконані положення КПК України, а тому приходить до висновку про задоволення клопотання.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171,173, 309, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 140,70 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_16 ; квартиру АДРЕСА_10 , загальною площею 220,10 кв.м., реєстраційний номер майна: 35638100, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 ; квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 226,50 кв.м., реєстраційний номер майна: 35971583, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_17 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя