АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1235/16 Справа № 175/4513/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001759 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.08.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.1 ст.125 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Цим же вироком з обвинуваченого ОСОБА_8 стягнуто: - на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 131,04 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.; - на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за скоєння злочинів за таких обставин.

23.08.2015 року приблизно о 21.00 годині, точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає його колишня дружина ОСОБА_11 зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_10 , якого у цей час не було вдома.

Перелізши через металеві ворота та опинившись на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 попрямував до літньої кухні, де знаходилась ОСОБА_11 , побачивши яку у нього на ґрунті ревнощів та неприязних стосунків раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення їй умисних тілесних ушкоджень.

З цією метою обвинувачений підійшов до потерпілої з правого боку і умисно наніс їй один удар правою рукою, зжатою у кулак, у праве вухо, від чого потерпіла упала на підлогу.

Після цього ОСОБА_8 посадив ОСОБА_11 на стілець та, знаходячись обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, умисно наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови та обличчя та один удар кулаком лівої руки в область правої частини голови та обличчя.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 узяв зі столу кухонний ніж і, тримаючи його у правій руці пальцями догори лезом від себе паралельно своєму тулубу, стоячи обличчям до обличчя потерпілої, приклав лезо до її горла і умисно натиснувши на лезо, спричинив поріз, від якого у ОСОБА_12 виступила кров. Після цього він відвів ніж у сторону і тримаючи його у правій руці, не змінюючи свого положення, умисно наніс потерпілій зліва направо кулаком лівої руки один удар в район носу, а потім долонею лівої руки наніс один удар зліва направо в лобну частину обличчя. При спробі ОСОБА_11 підвестись зі стільця, ОСОБА_8 , тримаючи ніж у правій руці лезом від себе, приставив його до шиї потерпілої, змусивши її знову сісти на стілець.

У той час коли ОСОБА_11 підвелась, на порозі літньої кухні ОСОБА_8 побачив ОСОБА_10 та опинившись за спиною потерпілої, тримаючи ніж у правій руці підвів лезо до її шиї спереду, після чого відвівши ніж від шиї потерпілої, обома руками штовхнув її в область грудної клітини, в результаті чого завдав останній фізичного болю.

Своїми умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: 4-х синців на повіках обох очей, на спинці носу, передвушній області праворуч із переходом на праву вушну раковину, нижню щелепу, у кута нижньої щелепи ліворуч; 4-х підшкірних крововиливів по передньо-боковій поверхні шиї праворуч у її основи, передньо-боковій поверхні шиї ліворуч у верхньому, середньому та нижньому її відділах; садна по передньо-боковій поверхні шиї ліворуч у нижньому її відділі, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Крім того, 23.08.2015 року близько 21.30 години, коли ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння знаходився у приміщенні літньої кухні за вказаною адресою, додому повернувся чоловік потерпілої - ОСОБА_10 , який бажаючи припинити протиправні дії обвинуваченого, запропонував йому залишити у спокої ОСОБА_11 і піти з приміщення літньої кухні та подвір`я їх домоволодіння.

В цей момент у ОСОБА_8 , який не бажав припиняти свої злочинні дії, на ґрунті ревнощів і особистих неприязних відносин раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 ..

Далі обвинувачений, тримаючи у своїй правій руці невстановлений органом досудового розслідування кухонний ніж, який визначив для себе як знаряддя вчинення злочину, взяв зі стільця у літній кухні у ліву руку ключ для консервації та умисно кинув його у бік ОСОБА_10 , влучивши останньому у потиличну область голови.

Потерпілий ОСОБА_10 , відчуваючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, обороняючись від протиправних, злочинних дій обвинуваченого, у дворі взяв двома руками металевий кутник і наніс ним один удар зверху донизу ОСОБА_8 в область лівого плеча, намагаючись вибити ніж із рук останнього.

Після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на подвір`ї почалася бійка, під час якої обвинувачений, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, розуміючи суспільну небезпечність своїх намірів і бажаючи настання їх наслідків, тримаючи у правій руці невстановлений слідством кухонний ніж, знаходячись до ОСОБА_10 обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, умисно наніс останньому зі значною силою один удар вказаним ножем у ліву половину грудної клітини.

Після того, як ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та розуміючи, що завдав потерпілому ножове поранення в район життєво важливого органу в область серця, він із місця скоєння злочину зник.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , але злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_10 була надана своєчасна медична допомога у лікувальному закладі.

В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини з наскрізним пораненням легенів і непроникаючого поранення серця, гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи; колото-різаного поранення потиличної області ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, та пом`якшити йому покарання. Свої доводи обвинувачений аргументує тим, що він не хотів вбивати потерпілого ОСОБА_10 , а лише захищався від дій останнього, який перший наніс йому удар металевим кутиком. Також обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що він не підставляв ножа до горла потерпілої ОСОБА_11 , та не спричиняв надріз на її шиї, про що свідчить висновок судово-медичної експертизи. Обвинувачений також зазначає, що покази потерпілих, наданих ними в судовому засіданні, різняться, однак суд першої інстанції не взяв це до уваги та не надав їм належної оцінки, при цьому повністю відкинув його покази. Крім цього обвинувачений вказує на те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику, стан його здоров`я різко погіршився, має на утриманні матір похилого віку, вину визнає в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду змінити, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. Свої доводи адвокат аргументує тим, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , оскільки ніщо не перешкоджало ОСОБА_8 довести злочин до кінця, при цьому суд першої інстанції взяв до уваги лише покази потерпілих та відкинув покази надані обвинуваченим. Також адвокат вказує на те, що потерпіла ОСОБА_11 постійно давала різні покази, які не співпадають з проведеними слідчими експериментами. Крім цього покази потерпілої про те, що обвинувачений спричинив їй надріз на шиї суперечить висновку судово-медичної експертизи.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, при цьому ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт; - за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали провадження, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.
В судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_8 просив апеляційні скарги свою та захисника задовольнити, перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.121 КК України та покарання пом`якшити, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у спричиненні потерпілій ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, яким суд у вироку дав належну оцінку.

При цьому обвинуваченому не ставилося в вину та не визнано судом доведеним факту того, що він спричинив потерпілій ОСОБА_11 ножем поріз шиї, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи вказаних тілесних ушкоджень в потерпілої виявлено не було. За таких обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про зміну вироку в з`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Фактичні обставини кримінального провадження стосовно факту умисного заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 із застосуванням ножа ніким з учасників провадження не оспорюються.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого стосовно потерпілого ОСОБА_10 суд, на думку колегії суддів дійшов помилкового висновку, про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, оскільки досліджені судом першої інстанції докази не свідчать про, те, що ОСОБА_13 , наносячи удар ножем в груди ОСОБА_10 бажав заподіяти смерть потерпілому.

Кваліфікуючи скоєне ОСОБА_8 слід було врахувати роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07 лютого 2003 року та виходити із конкретних обставин, які передували злочину та мали місце під час події.

За обставин, встановлених судом ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння де проживала його бувша дружина ОСОБА_11 з метою примиритися, однак між ними виникла сварка в результаті якої обвинувачений спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження. В цей час додому повернувся чоловік потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_10 , який став захищати свою дружину. ОСОБА_8 в ході обопільної бійки з потерпілим ОСОБА_10 схопивши ніж, наніс один удар в груди потерпілому, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

З показань ОСОБА_8 вбачається, що він не мав на меті позбавляти життя потерпілого та не бажав настання його смерті. Наносячи удар ножем він «не розбирався» куди його завдає.

Після нанесення удару, потерпілий залишився на ногах та пересувався, а ОСОБА_8 з місця події пішов.

Вказані обставини підтвердили як самі потерпілі по справі так і свідки.

За даними висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини з наскрізним пораненням легенів і непроникаючого поранення серця, гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи; колото-різаного поранення потиличної області ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Спосіб, локалізація та механізм заподіяння потерпілому тілесного ушкодження відповідає показанням обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 15 КК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07 лютого 2003 року замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

При відмежування замаху на вбивство від умисного тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча свідомо і припускає їх настання, умисел є непрямим.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого стосовно потерпілого ОСОБА_10 суд першої інстанції помилково дійшов висновку про скоєння обвинуваченим замаху на вбивство.

Колегія суддів вважає, що прийнявши до уваги обставини справи, причини виникнення конфлікту, його розвиток, конкретні дії винного, який наніс лише один удар потерпілому ножем, небажання обвинуваченого заподіяти смерть, суд першої інстанції безпідставно кваліфікував їх як замах на вбивство. Завдаючи удар ножем в груди потерпілого ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, можливість настання смерті потерпілого, однак ставився до настання цих наслідків байдуже, тобто діяв з непрямим умислом.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним за ч.1 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України як незакінчений замах на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , при цьому встановивши, що обвинувачений не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Разом з тим, які можливі дії, крім нанесення одного удару ножем, намагався вчинити обвинувачений, щоб досягти бажаного результату у виді смерті потерпілого, та які причини завадили йому вчинити вбивство в обвинувальному вироку не названі.

За обставин, встановлених судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_10 лише один удар ножем, хоча мав можливість продовжувати злочину діяльність.

Після отриманого тілесного ушкодження потерпілий самостійно вийшов з двору та йому було надано допомогу, а обвинувачений з місця події пішов.

Колегія суддів дійшла висновку, що злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_8 стосовно потерпілого ОСОБА_10 за наступних обставин.

23.08.2015 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_8 будучи у стані алкогольного сп`яніння знаходився у приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_1 . В цей час додому повернувся чоловік потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , який бажаючи припинити протиправні дії обвинуваченого, запропонував йому залишити у спокої ОСОБА_11 і піти з приміщення літньої кухні та подвір`я їх домоволодіння. Між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 зав`язалася сварка, в ході якої обвинувачений, тримаючи у своїй правій руці невстановлений кухонний ніж, взяв зі стільця у літній кухні у ліву руку ключ для консервації та умисно кинув його у бік ОСОБА_10 , влучивши останньому у потиличну область голови. Потерпілий ОСОБА_10 , відчуваючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, обороняючись від протиправних, злочинних дій обвинуваченого, у дворі взяв двома руками металевий кутник і наніс ним один удар зверху донизу ОСОБА_8 в область лівого плеча, намагаючись вибити ніж із рук останнього. Після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на подвір`ї почалася бійка, під час якої обвинувачений, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, тримаючи у правій руці невстановлений слідством кухонний ніж, знаходячись до ОСОБА_10 обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, умисно наніс останньому зі значною силою один удар вказаним ножем у ліву половину грудної клітини, спричинивши потерпілому ножове поранення в район життєво важливого органу в область серця. Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, а потерпілий ОСОБА_10 вийшов з двору де втратив свідомість, та йому було надано медичну допомогу.

В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини з наскрізним пораненням легенів і непроникаючого поранення серця, гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи; колото-різаного поранення потиличної області ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази, які свідчать про об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає, що оскільки дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України то і покарання слід призначити в межах санкції вказаної норми закону.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що визнається обтяжуючою покарання обставиною, пом`якшуючих покарання обставин не встановлено, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому слід призначити за ч.1 ст.121 КК України максимальне покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8(вісім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

В решті вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4