Справа № 191/4300/16-к
Провадження № 1-в/191/2214/16
У Х В А Л А
іменем України
22 вересня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 11.06.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Початок строку- 06.05.2015 року, кінець строку-06.05.2017 року, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що стягнень не має, заохочень не має, працює в промзоні.

Представник адміністрації СВК-94 та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Суд, заслухавши засудженого, представника адміністрації СВК-94, думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за злочин середньої тяжкості, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання станом на 06.09.2016 року, але рішенням комісії установи від 31.05.2016 року у застосуванні ст.82 КК України засудженому було відмовлено як особі, що не стала на шлюх виправлення.

За час відбування покарання в СВК-94 ОСОБА_5 стягнень та заохочень не має. Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС №7 СВК-94, за час відбування покарання засуджений зарекомендував себе посередньо, працевлаштований на столярній дільниці, до роботи ставиться посередньо, будь-яких позитивних змін в поведінці засудженого, які б свідчили про його виправлення не відбулося, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими, нервово реагує на критику у свою адресу, у відносинах з адміністраціє іноді грубий та застосовує жаргон, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно, Вину у скоєному визнає, але щиро не розкаюється у вчиненні злочину.

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка- це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Суд находить, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 у скоєному злочині не розкаявся, своєю поведінкою виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1