Справа № 344/6758/14-к
Провадження № 11-кп/779/304/2016
Категорія ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, одружений, із середньою спеціальною освітою, неодноразово судимий, ніде не працює, інвалід другої групи, на утриманні має одну малолітню дитину, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.186 КК на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Івано-Франківського міського суду від 23. 01.2013 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок витрат за проведення експертиз.

Час перебування ОСОБА_9 під вартою з 28 жовтня 2015 року зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він 23.07.2014 року спільно з ОСОБА_10 , перебував в кафе «Христина», що знаходиться неподалік залізничного вокзалу в м. Івано-Франківську, де розпивали спиртні напої. Приблизно о 13.30 годині ОСОБА_11 , який сидів за сусіднім столиком у вищевказаному кафе, підійшов до них з метою спитати, чи ніхто не бачив, де подівся його мобільний телефон, оскільки він його десь загубив, після чого вийшов з кафе та пішов по вул. Лепкого в сторону вул. Незалежності. В цей час в ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел на незаконне заволодіння особистих речей потерпілого. Після чого, з корисливих спонукань та з метою відкритого викрадення чужого майна, попередньо домовившись між собою про вчинення злочину, наздогнали та зупинили ОСОБА_11 біля будинку №49а, що по вул. Лепкого в м. Івано-Франківську. Попередньо розприділивши між собою ролі, ОСОБА_10 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, міцно схопив ОСОБА_11 руками за плечі так, що той не міг чинити опору. В цей час ОСОБА_9 , відкрито без застосування фізичного насильства, перевірив кишені ОСОБА_11 на наявність матеріальних цінностей, після чого з правої задньої кишені штанів викрав у нього гаманець чорного кольору, який згідно висновку спеціаліста від 08.08.2014 року становить 48 гривень, а також гроші в сумі 600 гривень, які знаходилися в даному гаманці. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 місце вчинення злочину покинули (втекли), чим спричинили ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 648 гривень.

27.10.2015 року близько 20.00 години ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу станції Івано-Франківськ, а саме в залі очікування, що за адресою вул. Привокзальна, 1 в м. Івано-Франківську, побачив ОСОБА_13 , який тримав у руках свій мобільний телефон марки «Nokia101», сірого кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», після чого в ОСОБА_9 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, вихопив із рук ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Nokia101», вартість якого згідно висновку експерта №12 від 17.11.2015 становить 123,00 гривні, із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартість якої згідно висновку експерта №31 від 10.12.2015 року становить 11,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_13 збитків на загальну суму 134,00 гривні.

Після чого ОСОБА_9 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу (далі АС), із змісту яких вбачається, що він покликаються на суворість призначеного йому покарання.

Просить вирок з цих підстав змінити та пом`якшити йому покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 подав письмову заяву, відповідно до положень до ст. 403 КПК, про те, що він відмовляється від поданої ним апеляційної скарги до закінчення апеляційного розгляду.

Крім цього, захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав письмове клопотання про скасування запобіжного заходу щодо його підзахисного ОСОБА_10 , оскільки останній відмовився від апеляційної скарги, а призначене йому судом першої інстанції покарання він реально повністю відбув 17 червня 2016 року, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2016 року клопотання захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - тримання під вартою скасовано, як такому, що відбув повністю призначене йому покарання у виді позбавлення волі за вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року та звільнено його з під варти в залі суду.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила доводи АС обвинуваченого, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, і просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 186 КК відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_9 від 02 березня 2016 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_9 у своїй АС на суворість покарання, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 у виді 4 (чотирьох) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, правильно врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд першої інстанції вірно встановив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема те, що він має на утриманні одну малолітню дитину, являється інвалідом 2-ї групи; стан здоров`я, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 вже був судимий за вчинення аналогічних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, під час невідбутої частини покарання вчинив корисливі злочини, що свідчить про його стійку направленість на вчинення злочинів даної категорії.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 є рецидив злочинів.

До обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно відніс те, що він визнав свою вину у скоєному злочині, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду потерпілим.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищенаведених обставин, які пом`якшують ОСОБА_9 покарання, а також даних про особу обвинуваченого, що в сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд першої інстанції призначив йому мінімальний строк покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_9 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання обвинуваченого в АС на суворість призначеного йому покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_9 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни шляхом призначення більш м`якого покарання, про що просить обвинувачений у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченому термін попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК, а саме з 28 жовтня 2015 року по 30 серпня 2016 року включно.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року щодо нього без зміни.

Час перебування ОСОБА_9 під вартою з 28 жовтня 2015 року по 30 серпня 2016 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. До приведення вироку до виконання запобіжний захід щодо ОСОБА_9 залишити попередньо обраний тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4