Справа № 363/1262/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/884/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 09.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
08 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу ОСОБА_8

захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_9

особи, провадження щодо якої закрито ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2016 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України ОСОБА_10 у зв`язку з дійовим каяттям.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримки державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з дійовим каяттям у вчиненні вказаного злочину.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2016 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримки державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України задоволено. Закрито кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду є необгрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і як наслідок грубо порушує права та інтереси ОСОБА_8 .. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, зазначає, що ОСОБА_10 в вину ставилося видання наказу, що за версією слідства та суду є неправдивим документом, який безпосередньо стосується саме ОСОБА_8 .. Однак, ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні жодного разу не допитувався. Крім того, він також не викликався та не допитувався в суді, в зв`язку з чим позбавлений був можливості захистити свої законні права та інтереси. Внаслідок цього, судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, поскільки викладені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи. В подальшому захисник змінив вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити прокурору в задоволенні клопотання.
В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ставиться питання про залишення без змін ухвали Вишгородського районного суду Київської області, а апеляційної скарги без задоволення, поскільки, на думку вказаних учасників судового провадження, судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали, не було допущено порушень діючого законодавства.

Заслухавши суддю доповідача, ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу із змінами та просили її задовольнити, особу, провадження щодо якої закрито ОСОБА_10 та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Наведене свідчить, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу.

Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У вину ОСОБА_10 ставилося складання та видання наказу, що безпосередньо стосуються саме ОСОБА_8 .. Зокрема, у вину ОСОБА_10 ставилося складання та видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( по стройовій частині ) № 13 від 11.08.2014 року, внесення до нього завідома неправдивих відомостей, а саме те, що станом на 11.08.2014 року існував військовослужбовець капітан резерву ОСОБА_8 ; що ОСОБА_8 мав військове звання капітан резерву ; що підставою призначення ОСОБА_8 на посаду командира 2-го батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 був рапорт командира 2-го батальйону спеціального призначення капітана резерву ОСОБА_8 від 11.08.2014 року; що наказ в цій частині відповідає вимогам Закону України Про військовий обов`язок і військову службу , знаючи, що 11.08.2014 року накази командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по особовому складу та по стройовій частині щодо зарахування до військової частини НОМЕР_1 капітана резерву ОСОБА_8 не складався та не видавався, з метою подальшого підтвердження юридичної легітимізації особи з позивним ( псевдонімом ) ОСОБА_11 на посаді командира 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 саме з 11.08.2014 року. Крім того, як в клопотанні прокурора, так і в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що протягом квітня серпня 2014 року ОСОБА_12 у засобах масової інформації був представлений як особа з видуманим позивним ( псевдонімом ) ОСОБА_11 , який нібито є командиром батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, який військовослужбовці неофіційно називали батальйоном Донбас .

Враховуючи, що в клопотанні прокурора та в ухвалі суду першої інстанції зазначаються обставини, що стосуються безпосередньо ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що він має право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 в зв`язку з дійовим каяттям.

У відповідності до ухвали суду, ОСОБА_10 вчинив службового підроблення офіційних документів, а саме складання та видачу наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( по стройовій частині ) № 13 від 11.08.2014 року, який містить завідома неправдиві відомості в частині, та видачу витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( по стройовій частині ) № 13 від 11.08.2014 року, який містить завідома неправдиві відомості. При цьому в мотивувальній частині ухвали суд зазначив зокрема і наступні відомості, що ОСОБА_12 у засобах масової інформації був представлений як особа з видуманим позивним ( псевдонімом ) ОСОБА_13 , який нібито є командиром батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. 11.08.2014 року, ОСОБА_12 не будучи офіційно зарахований та призначений на посаду командира 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, подав на адресу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від імені командира 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 капітана резерву ОСОБА_8 заяву щодо зарахування його на військову службу…. Крім того, в мотивувальній частині ухвали зазначено, що … ОСОБА_10 ,… будучи службовою особою, усвідомлюючи, що Наказ командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу про зарахування у списки особового складу частини капітана резерву ОСОБА_8 станом на 11.08.2014 року не видавався, документально підтверджені відомості про достовірність прізвища, ім`я та по батькові, наявність військової освіти, звання та стану здоров`я особи ОСОБА_8 у військовій частині відсутні, маючи у наявності лише заяву від імені командира 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 капітана резерву ОСОБА_8 від 11.08.2014 року, адресовану командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка містила завідома неправдиві відомості….

Виходячи зі змісту ухвали, судом встановлено та в ухвалі зазначено, що ОСОБА_8 подав заяву на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка містить завідома неправдиві відомості і на підставі його заяви з завідома неправдивими відомостями, ОСОБА_10 був виданий наказ, що містив завідома неправдиві відомості.

Тобто, суд своєю ухвалою встановив факт подання ОСОБА_8 завідома неправдивих відомостей.

У відповідності до ст. 372 КПК України, мотивувальна частина ухвали повинна містити суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається;

встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушена зазначена норма закону, поскільки судом розглядалося клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 , однак крім цього також було встановлено факт подання ОСОБА_8 завідома неправдивих відомостей, що не було безпосереднім предметом розгляду в судовому засіданні. Крім цього, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції зазначене рішення прийнято без посилання на докази та відповідної мотивації.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що висновку суду першої інстанції викладені в ухвалі містять істотні суперечності та не підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що поскільки в клопотанні прокурора ставиться питання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за дії, вчиненні на підставі заяви ОСОБА_8 , яка містить завідома неправдиві відомості , тобто клопотання стосувалося і ОСОБА_8 .. Однак останній в судове засідання не викликався і з цього приводу показань не надавав, тобто було порушено право останнього, передбачене ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на справедливий суд.

Це порушення колегія суддів визнає істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а саме таким, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою і тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів позбавлена можливості розглянути клопотання прокурора по суті та прийняти по ньому рішення, поскільки діючим кримінальним процесуальним законодавством ці повноваження належать до компетенції суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2016 року, якою кримінальне провадження № 0000715 за ч. 1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_10 закрито та звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 45 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд в суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :