Провадження № 11-кп/783/544/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002812 від 11.09.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пилипи, Деражнянського району, Хмельницької області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_14

обвинуваченої: ОСОБА_6

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15

представників потерпілих : ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України 2 (два) роки обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокурора прокуратури Галицького району м. Львова в інтересах Відділу освіти Личаківського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Відділу освіти Личаківського району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 16 034,00 (шістнадцять тисяч тридцять чотири) гривні шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вирішено питання речових доказів згідно з вимог закону.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 25.07.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_17 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій заволоділа грошима ОСОБА_17 у сумі 3000 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_17 матеріальні збитки на суму 3000 гривень.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 31.07.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_10 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій, заволоділа грошима ОСОБА_10 у сумі 2000 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 2000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 01.08.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_10 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій заволоділа грошима ОСОБА_10 у сумі 5220 гривень, які надійшли, згідно кредитного договору № 401639543 від 31.07.2014 року укладеного між ОСОБА_10 та ПАТ «Альфа - Банк», на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у вказаному банку, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 5220 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 27.08.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_15 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій, заволоділа грошима, ОСОБА_15 у сумі 2000 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_15 матеріальні збитки на суму 2000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 13.09.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_8 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій, заволоділа грошима ОСОБА_8 у сумі 2000 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 2000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 18.09.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_8 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій, заволоділа грошима ОСОБА_8 у сумі 800 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 800 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 25.09.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_18 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій заволоділа грошима, ОСОБА_18 у сумі 1500 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти. після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_18 матеріальні збитки на суму 1500 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 11.08.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_19 та працівників ПАТ «Альфа Банк», видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_19 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима ПАТ «Альфа Банк» в сумі 10980 гривень, що надійшли, відповідно до умов кредитного договору № 401641909 від 08.08.2015 року, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у вказаному банку, які вона в подальшому витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила ПАТ «Альфа - Банк» матеріальні збитки на суму 10980 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 21.08.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_20 , видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_20 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима ОСОБА_20 в сумі 2375 гривень, що надійшли, відповідно до умов кредитного договору № 401645220 від 19.08.2015 року, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритому ОСОБА_6 у вказаному банку, які вона в подальшому витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила ОСОБА_20 матеріальні збитки на суму 2375 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 19.08.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_20 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій, заволоділа грошима ОСОБА_20 у сумі 1000 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_20 матеріальні збитки на суму 1000 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 01.07.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_12 , видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_12 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима ОСОБА_12 в сумі 7238 гривень, що надійшли, відповідно до умов кредитного договору № 401628236 від 27.06.2014 року, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у вказаному банку, які вона витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 7238 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 01.09.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_21 та працівників ПАТ «Альфа Банк», видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_21 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима ПАТ «Альфа Банк» в сумі 2470 гривень, що надійшли, відповідно до умов кредитного договору № 401648795 від 29.08.2014 року, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у вказаному банку, які вона в подальшому витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила ПАТ «Альфа - Банк» матеріальні збитки на суму 2470 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 09.09.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_22 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій заволоділа грошима ОСОБА_22 у сумі 3500 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_22 матеріальні збитки на суму 3500 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , точний час слідством не встановлено, 25.09.2014 року, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_22 , будучи представником ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання послуг із продажу та встановлення ПВХ конструкцій заволоділа грошима ОСОБА_22 у сумі 2300 гривень, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання та повернути отримані кошти, після чого використала їх на власні потреби, чим спричинила ОСОБА_22 матеріальні збитки на суму 2300 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 28.08.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_23 , видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_23 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима відділу освіти Личаківського району м. Львова в сумі 4534 гривень, що надійшли, відповідно до умов договору № 190 по купівлі продажу ПВХ конструкцій, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у ПАТ «Альфа - Банк», які вона в подальшому витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила відділу освіти Личаківського району м. Львова матеріальні збитки на суму 4534 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 , 16.09.2014 року, точний час слідством не встановлено, здійснюючи діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, ввівши в оману ОСОБА_23 , видаючи себе за представника ТзОВ «Віконні системи», під виглядом надання ОСОБА_23 послуг із продажу та встановлення віконних конструкцій з ПВХ, заволоділа грошима відділу освіти Личаківського району м. Львова в сумі 11500 гривень, що надійшли, відповідно до умов договору № 190 по купівлі продажу ПВХ конструкцій, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 у ПАТ «Альфа - Банк», які вона в подальшому витратила на власні потреби, не маючи на меті виконати взяті на себе зобов`язання або повернути отримані кошти, чим спричинила відділу освіти Личаківського району м. Львова матеріальні збитки на суму 11500 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити їй покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

У решті вирок залишити без змін

В обґрунтування покликається на те, що у вказаному вироку неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у призначенні ОСОБА_6 покарання, яке не могло бути застосовано до вказаної особи.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі, суд не врахував вимог ч.3 ст.61 КК України, відповідно до якої обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають дітей віком до 14 років.

Як установлено судом першої інстанції, у ОСОБА_6 на утриманні є малолітня донька ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Галицького районного суду міста Львова від 16.03.2016 року у справі № 461/10848/15-к про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції не перевірив зазначені ним обставини при обранні міри покарання ОСОБА_6 , тому його рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням належним чином не вмотивоване.

Стверджує, що в ході досудового розслідування та на стадії судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 свою вину визнала, але нею не було вжито жодних заходів щодо відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_8 .

Оскільки засуджена тривалий час переховувалася від слідства, в судовому засіданні пробачення перед потерпілою просити не захотіла, на думку апелянта вважати таке каяття щирим не можна, а відтак і враховувати його як пом`якшуючу обставину теж не можна.

Крім того, суд, визнаючи обставиною, що пом`якшує покарання, наявність на утриманні засудженої малолітньої дитини, не перевірив, чи виконує ОСОБА_6 батьківські обов`язки належним чином.

Звертає увагу суду на те, що потерпілій ОСОБА_8 на підготовчому судовому засіданні не було роз`яснено право звернення із цивільним позовом для захисту своїх майнових інтересів, цим самим порушено її Конституційні права на судовий захист.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 16.03. 2016 року стосовно ОСОБА_6 засудженої за обвинуваченням за ч.1,2 ст. 190 КК України змінити і призначити засудженій покарання за ч.1 ст.190 КК України - три роки обмеження волі, за ч.2 ст.190 КК України - три роки позбавлення волі, згідно ч.1 ст.70 КК України остаточно визначити покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю три роки. Покласти на засуджену обов`язки передбачені ст.76 КК України.

В обґрунтування покликається на те, що призначене обвинуваченій судом покарання надто м`яке та таке, що не відповідає ступеню тяжкості та її особі.

Зазначає, що судом першої інстанції було зазначено, як пом`якшуюча обставина щире каяття та повне визнання вини.

Однак такі висновки суду, на думку апелянта, не підтверджуються доказами, дослідженим під час судового розгляду, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 навіть не спромоглася попросити вибачення в потерпілих, що сама і підтвердила в судовому засіданні.

Крім того, обвинувачена тільки задекларувала готовність відшкодувати шкоду завдану потерпілим, однак жодних кроків зроблених нею в цьому напрямку зроблено не було, хоча часу на це було достатньо багато.

Крім того судом не враховані, на думку апелянта, ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_6 здійснювала злочинну діяльність протягом тривалого часу, велику кількість злочинних епізодів, переховувалась від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин апелянт вважає призначене покарання надто м`яким, оскільки не вбачається обставин, які суттєво зменшують ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень та свідчать про активну допомогу у розкритті правопорушень.

Не погоджуючись з вироком суду представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Галицького районного суду міста Львова від 16 березня 2016 року у справі №461/10848/15-к за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.ч.1 та 2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України призначити їй іспитовий строк тривалістю у 3 (три) роки.

В обґрунтування покликається на те, що при призначенні покарання, суд не врахував вимоги ст.65 ч.2 КК України.

Стверджує, що щире каяття ОСОБА_6 використовувала як обраний нею спосіб захисту, і що воно є удаваним та нічим не підтверджується.

Зазначає, що суд першої інстанції обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 формально врахував наявність на утриманні у неї малолітньої дитини, неповною мірою не перевірив, чи виконує вона батьківські обов`язки, а також не оглянув у судовому засіданні оригінал свідоцтва про народження дитини, взявши до уваги тільки його копію.

Стверджує, що суд, при вирішенні питання дослідження частини доказів - допит обвинуваченої ОСОБА_6 та дослідження характеризуючих її особу матеріалів, неповно дослідив особу ОСОБА_6 , не встановив, де реально вона проживає - в місті Львові чи за місцем проживання її матері, які має засоби для існування, які вживає заходи для отримання коштів з метою відшкодування завданих збитків.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 скоїла злочин відносно низки літніх осіб, в ході слідства та суду не відшкодувала завдані нею збитки та не робила будь-яких спроб розпочати їх відшкодовувати.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , які підтримали апеляції в інтересах потерпілих та частково апеляцію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає що апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам є обґрунтованим.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції досліджувались докази лише в обсязі допиту самого обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи учасниками провадження не оспорювались.

Доводи представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про порушення її Конституційних прав на судовий захист у зв`язку з тим, що на підготовчому судовому засіданні не було роз`яснено право звернення із цивільним позовом для захисту своїх майнових інтересів, колегія суддів до уваги не бере як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.
Повідомлення про права та обов`язки учасників процесу, передбачені параграфом 3 глави 28 КПК України а саме ст.345 КПК України.
Відповідно до ст.345 КПК України, судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені КПК України, після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Як видно з матеріалів справи потерпіла ОСОБА_8 , пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, отримала 04.11.2015 року (а.с.45).

Зі звукозапису судового засідання від 12.11.2015 року, на якому потерпіла ОСОБА_8 була присутня, відповідно до вимог КПК України головуюча суддя ОСОБА_1 запитувала потерпілих чи отримали вони пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, чи зрозумілий їм зміст та чи не потребують потерпілі додаткових роз`яснень на що останні відповіли: пам`ятку отримали, роз`яснень не потребують.

Розуміючи і усвідомлюючи своє право звернутись до суду з цивільним позовом до обвинуваченої потерпілі ним не скористались, що не позбавляє їх права звернутись з таким позовом в подальшому в порядку цивільного судочинства.

Щодо апеляційних скарг представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , у яких ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої то колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу обвинуваченої: раніше не судимої, за місцем проживання характеризується позитивно, має малолітню дитину, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває в тому числі, обґрунтовано визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та повне визнання вини, наявність обтяжуючої покарання обставини, вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 також своєї вини у скоєному не заперечила, заявила про своє щире розкаяння, вибачення перед потерпілими, бажання відшкодовувати заподіяну їм шкоду.

З представленої апеляційному суду довідки Деражнянської центральної районної лікарні Хмельницької області № 247 від 27.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 має 9-10 тижнів вагітності.

Разом з тим, твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у призначенні ОСОБА_6 покарання, що не могло бути застосовано до вказаної особи, заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосовано закон, який не міг бути застосований до вказаної особи, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як видно з матеріалів справи у ОСОБА_6 на утриманні є малолітня донька ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана обставина, крім наявних в матеріалах справи документів, стверджується оригіналом оглянутого в засіданні апеляційного суду паспорту ОСОБА_6 .

З врахуванням наведеного вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України підлягає зміні.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин, призначивши обвинуваченій основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням, в умовах постійного контролю за її поведінкою на протязі встановленого судом іспитового строку у розмірі 2 роки.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

В апеляційних скаргах в інтересах потерпілих не наведені будь-які обґрунтовані переконливі докази м`якості призначеного обвинуваченій судом покарання.

З урахуванням викладених обставин справи, особи винної, обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання й звільнення її на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених п.2, п.3, ч.1 ст.76 КК України.

Таке покарання із звільненням обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 408, 409, 419КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

У решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4