АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1651/16 Справа № 204/3520/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Дніпро

29 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0001405 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чімкент Казахстан, зареєстрованого та проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого 14 листопада 2013 року Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого 26 жовтня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 27 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року, у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На зазначений вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить, застосувавши статтю 69 КК України, пом`якшити покарання, призначивши його у виді 1 року 6 місяців позбавлення.

Провадження 11-кп/774/1651/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на низку пом`якшуючих покарання обставин, як на підставу застосування статті 69 КК України, зокрема повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Також, в апеляції завертається увага на наявність у її автора захворювань таких як туберкульоз, ВІЛ, цукровий діабет, а також інвалідності 2-ї групи. Поряд з цим ОСОБА_7 вказує на наявність батьків пенсійного віку.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , 29 квітня 2016 року приблизно о 4 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку 67 по вул. Робоча в м. Дніпропетровську, побачив автомобіль «Газель Рута» державний номерний знак НОМЕР_1 , належний потерпілому ОСОБА_9 , після чого повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, за допомогою невстановленого предмету шляхом віджиму правих пасажирських дверей вказаного автомобіля, проник в салон, де намагався таємно викрасти чуже майно, належне потерпілому ОСОБА_9 , а саме автомагнітолу «Pioneer 3050», вартістю 1 489, 60 гривень, та грошові кошти у сумі 63 гривні, а всього на загальну суму 1 552,60 гривень, проте не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки обвинувачений був затриманий охоронцем автостоянки на місці вчинення кримінального правопорушення.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив пом`якшити йому покарання і застосувати ст. 75 КК України.

На думку прокурора апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки призначене покарання відповідає як особі обвинуваченого, так і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю вироків покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, в повному обсязі відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

При обранні такої міри покарання суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнав відношення останнього до вчиненого та його хворобу.

Разом з тим, суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на вказаний строк, оскільки обвинувачений не став на шлях виправлення, злочин він вчинив під час умовно-дострокового звільнення, має значну кількість судимостей, починаючи з 2001 року, неодноразово засуджувався до позбавлення волі.

Аналізуючи доводи апеляції ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що по кримінальному провадженні відсутні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного, були б об`єктивною підставою для застосування ст. 69 КК України і призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, з тих мотивів, які він навів в апеляційній скарзі, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області