ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/967/16-к
провадження № 1-кп/691/141/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000348 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 10 днів, -

у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 15 КК України , ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.162 КК України,-

встановив:

ОСОБА_6 , 30 червня 2016 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , маючи намір на проникнення до житла, порушуючи ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року та ст.30 Конституції України, якими закріплено права людини на недоторканність житла, зайшов до подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , після чого переконавшись, що в будинку нікого не має, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на проникнення до житла, діючи умисно, протиправно, скориставшись тим, що вхідні двері до данного будинку не були зачинені, за відсутності визначених законом підстав, таємно, проник до середини будинку, де почав обшукувати кімнати та в цей час був виявлений власницею будинку ОСОБА_8 , чим порушив конституційне право останньої на недоторканність житла.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла.

Він же, 30 червня 2016 року, близько 15 години 30 хвилин, знаходячись в АДРЕСА_2 , зайшов до подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , де з ним проживає його дружина ОСОБА_10 та син ОСОБА_11 , і не переконавшись, що в будинку нікого не має, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, проник до середини будинку, де намагався викрасти належні ОСОБА_10 речі, а саме: жіночий наручний годинник марки «Roleks» вартістю 263 грн. 63 коп., тіні для очей марки «Oriflame beauty» вартістю 45 грн. 92 коп. та гроші в сумі 200 грн., всього на загальну суму 463 грн. 63 коп., які поклав до кишені своїх штанів, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений на місці вчинення злочину потерпілою ОСОБА_10 та її сином ОСОБА_11 ..

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15 КК України, ч.3 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно 30 червня 2016 року близько 14 години проник в будинок по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , з метою викрадення майна, але був виявлений власницею. Цього ж дня, близько 15 години проникнувши в будинок по АДРЕСА_2 намагався викрасти майно, що належить ОСОБА_10 ..

Враховуючи те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву від 19 вересня 2016 року за вх.№4747/16 про розгляд кримінального провадження у її відсутності, вказавши, що цивільний позов заявляти не буде, вказавши що покази дані на досудовому розслідуванні підтримує, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження у судове засідання не з`явилася, але надала заяву від 19 вересня 2016 року №4744/16 про судовий розгляд у її відсутність, зазначивши, що покази дані на досудовому розслідуванні підтримує та на них наполягає, цивільний позов заявляти не бажає, міру покарання просила визначити суд, згідно чинного законодавства.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_6 , його вина у скоєнні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.162 КК України, ч.3 ст. 15 КК України , ч.3 ст.185 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 червня 2016 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 01 липня 2016 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 30 червня 2016 року;

- постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 30 червня 2016 року;

- постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 15 серпня 2016 року.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , склад кримінальних правопорушень з кваліфікуючими ознаками незаконне проникнення до житла та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.162 КК України, ч.3 ст. 15 КК України, ч.3 ст.185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які законодавцем віднесені до середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного зясовувати вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинувачений має вік 41 рік, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, раніше судимий за вироком вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 10 днів, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра згідно довідки №59 від 01 липня 2016 року Корсунь-Шевченківської центральної районної лікарні Черкаської області і приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення остаточного покарання з врахуванням вимог ст.71 КК України у вигляді реального позбавлення волі, остільки вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення ним нових злочинів, остільки формування звички законослухняної поведінки в інший спосіб у відношенні обвинуваченого є неможливим та не доцільним. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує обставини у данному кримінальному провадженні, пов`язані із вчиненням ним злочину в період звільнення умовно достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 10 днів за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України. Згідно довідки Корсунь-Шевченківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Черкаській області від 01 липня 2016 року №784 на обліку не перебуває .

Обставин, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позиції державного обвинувача та потерпілих, які зазначені в поданих ними заявах, щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 представляє суспільну небезпеку для суспільства, тому виправлення і перевиховання його можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статтей. При цьому, остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року за ч.3 ст.185 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні було обрано та продовжено запобіжний захід утримання під вартою, тобто він утримується під вартою згідно ухвали слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 02 липня 2016 року. Тому, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження, необхідно зарахувати період його перебування під вартою з 30 червня 2016 року по день набуття вироком у даному кримінальному провадженні законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд оцінює при постановленні вироку докази про те, що ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення у період невідбутого покарання, що беззаперечно свідчить про неуспішність відбування наданого йому випробування і відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України, обумовлює необхідність призначення йому реального покарання за сукупністю вироків.

Обмежень визначених ст.63 КК України при обранні данного виду покарання у відношенні обвинуваченого, не встановлено.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю вироків, визначених ст.71 КК України, яке має бути більшим, як від покарання призначеного за новий злочин так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільні позови потерпілими у кримінальному провадженні не заявлені.

Речові докази у кримінальному провадженні у виді - жіночий наручний годинник марки «Roleks» вартістю 263 грн. 63 коп., тіні для очей марки «Oriflame beauty» вартістю 45 грн. 92 коп. та гроші в сумі 200 грн., які передано на зберігання ОСОБА_10 , слід повернути за належністю, звільнивши її від зобов`язання за зберігальною розпискою. Речові докази у виді трьох пакетів експертної служби МВС України №0349202,№0349230, №0349198 у яких знаходяться сліди пальців рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП Головного Управління Національної поліції в Черкаській області слід знищити, як такі, що не представляють цінності.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1ст.162 КК України та ч.3ст.15,ч.3ст.185 КК України, і призначити за даними статтями покарання у виді :

- за ч.1ст.162 КК України 2(два) роки обмеження волі, що відповідає 1(одному) року позбавлення волі на підставі ч.1ст.72КК України;

- за ч.3ст.15,ч.3ст.185 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді 4(чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі за яким обвинувачений згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1(один) рік 2 (два) місяці 10 днів, і призначити ОСОБА_6 остаточну міру покарання у виді 4 (чотири) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Термін відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 26 жовтня 2016 року, зарахувавши в термін відбування покарання, час перебування під вартою з 30 червня 2016 року по дату винесення вироку.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 тримання під вартою залишити до вступу вироку у закону силу.

На підставі ч.5 ст.72 КК України строк пребування під вартою з 30 червня 2016 року до вступу вироку в закону силу зарахувати ОСОБА_6 у термін відбуття покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Речові докази у кримінальному провадженні: жіночий наручний годинник марки «Roleks» вартістю 263 грн. 63 коп., тіні для очей марки «Oriflame beauty» вартістю 45 грн. 92 коп. та гроші в сумі 200 грн., повернути за належністю, звільнивши від зобов`язання за зберігальною розпискою ОСОБА_10 ; три пакети експертної служби МВС України №0349202,№0349230, №0349198 з слідами пальців рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області - знищити.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та прокурору.

Копію судового рішення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Суддя ОСОБА_1