н/п 1-кп/640/654/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016 року місто Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, одруженої, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,
01 липня 2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем постійного проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків, здійснив напад на свою дружину ОСОБА_5 , яка також знаходилась у приміщенні вказаної квартири, в ході якого ОСОБА_4 шляхом активних дій наніс один удар рукою в область голови та, схопивши останню за горло, почав її душити.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження, що згідно висновків судово-медичної експертизи №3671-ая/16 від 25.07.2016 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме: синці на лівому передпліччі та тулубі, садна на шиї.
В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну загрозу життю та здоров`ю, в тому числі з огляду на систематичність застосування фізичного насильства з боку останнього в минулому, діючи з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів, захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_4 , намагаючись припинити його суспільно-небезпечне посягання на своє життя та здоров`я, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тому, хто посягає - ОСОБА_4 тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, бажаючи цього, тобто перевищуючи межі необхідної оборони, в момент коли ОСОБА_4 її душив, маючи безвихідне положення та неможливість вчинити будь-які інші дії з метою захисту свого життя та здоров`я, реалізуючи свійраптово виниклий злочинний умисел, нанесла
ОСОБА_4 один удар в область живота гострим предметом, який ОСОБА_5 взяла у ліву руку, спричинивши своїми діями тяжку шкоду потерпілому, яка перевищує ту, що була необхідна і достатня для припинення посягання з боку ОСОБА_4 в даній обстановці захисту, а саме: згідно з висновком судово-медичної експертизи №3962-Ая/16 від 27.07.2016 року травму живота у вигляді проникаючого поранення в черевну порожнину з пошкодженням по ходу ранового каналу брижейки тонкого кишківника та селезінки, гематому малого сальнику, які за ступеням тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 було досягнуто та підписано угоду від 17 серпня 2016 року про примирення, за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення даного злочину протягом досудового слідства, не вчиняти будь-яких нових правопорушень, як по відношенню до ОСОБА_4 , так і по відношенню до інших громадян.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання за ст. 124 КК України у вигляді двохсот сорока годин громадських робіт.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень визнала, щиро розкаялась..
Обвинувачена також підтвердила суду, що угоду про примирення вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими.
Потерпілий зі свого боку також підтвердив суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченої не має, зазначену угоду укладали добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими. Просив суд затвердити зазначену угоду про примирення.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченою, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процессуального законодавства України.
Крім того, обвинуваченій судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують; також обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.Захисник підтримала позицію своєї підзахисної та просила суд затвердити угоду про примирення.
Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 статті 474 цього Кодексу.
Також потерпілим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст. 124 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання, асаме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлено, судових витрат немає.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про примирення між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, і призначити їй покарання у вигляді двохсот сорока годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - особисте зобов`язання.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Суддя
Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1