АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 26 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року,

за участю: прокурора власника майна представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання заступника третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003878.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що органами досудового розслідування в силу принципів змагальності сторін на даній стадії провадження не доведено, що в провадженні заявлено позов саме до ОСОБА_6 чи, з огляду на кваліфікацію дій останньої та зміст повідомлення про підозру, спричинена ТОВ «Юніверсал Альянс Україна» майнова шкода може бути стягнена з ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави і стверджувати, що заявлений в провадженні позов може бути забезпечений її майном.
Не погоджуючись з таким рішення суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року та постановити нову, якою клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 95,3 кв.м., яка на праві власності належить ОСОБА_6 , та заборонити її відчуження задовольнити у повному обсязі.
Мотивуючи доводи викладені в апеляційній скарзі, прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи клопотання слідчого та докази, які свідчать про те, що незастосування арешту на вищевказану квартиру, яка належить ОСОБА_6 , в подальшому може перешкодити забезпеченню заходів кримінального провадження в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, доводи власника майна та її представників щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Департаментом спеціального розслідування Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 02 квітня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003878, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КПК України.

Досудовим розслідування встановлено, що суддя господарського суду м. Києва ОСОБА_6 грубо порушила вищезазначені вимоги Конституції України, Законів України «Про судоустрій України», «Про статус суддів», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ГПК України і винесла завідомо неправосудну ухвалу, проголошену іменем України та обов`язкову до виконання на всій її території - ухвалу господарського суду м. Києва від 11 лютого 2011 року № 28/51-б про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Готель «Славутич», чим спричинила тяжкі наслідки у вигляді підриву авторитету судової влади України, грубого і безпідставного позбавлення службових осіб підприємства організаційних та владних повноважень, встановлення обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності.

02 вересня 2016 року ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Вказана підозра останній повідомлена відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України, а саме засобами поштового зв`язку, яка отримана ОСОБА_6 14 вересня 2016 року.

В рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов ТОВ «Юніверсал Альянс Україна», яке є акціонером ВАТ «Готель «Славутич» в кількості акцій - 1632985 шт., з часткою у статутному капіталі що відповідає - 24.9998%.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66945386 від 30 серпня 2016 року за ОСОБА_6 , на праві власності рахується квартира АДРЕСА_1 загальною площею 95.3 кв.м.

10 жовтня 2016 року заступник начальника третього слідчого відділу Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказану кватиру із забороною її відчуження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року в задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в цілому дотримався.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на згадану кватиру слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурорів, слідчих, захисників та, дослідивши матеріали, додані до клопотання матеріали, прийшов до правильного висновку, що органами досудового розслідування в силу принципів змагальності сторін на даній стадії провадження не доведено, що в провадженні заявлено позов саме до ОСОБА_6 чи, з огляду на кваліфікацію дій останньої та зміст повідомлення про підозру, спричинена ТОВ «Юніверсал Альянс Україна» майнова шкода може бути стягнена з ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави вважати, що заявлений в провадженні позов може бути забезпечений її майном.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, як встановила колегія суддів, особа яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання заступника третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на вищевказане майно, врахувавши і те, що в повідомленні про підозру ОСОБА_6 не згадується про спричинення нею матеріальної шкоди ТОВ «Юніверсаль Альянс Україна», чи будь-якій іншій особі, також їй не інкримінується заволодіння єдиним майновим комплексом готелю «Славутич», як про це йдеться в цивільному позові.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Твердження апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 309, 376, 395, 399, 405 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003878 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3692/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1