Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000053 щодо вчинення службовими особами ППФ «Нордек» злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.,

В С Т А Н О В И В :
10 серпня 2016 року старший слідчий 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме вантажного сідельного тягача марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOKEL», державний номерний знак НОМЕР_2 , що були вилучені 09.08.2016 року в ході проведення огляду майданчика МП «Ягодин» Волинської митниці ДФС.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 11.08.2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

Таке рішення було мотивоване тим, що, як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду клопотання в суді першої інстанції, не було встановлено наявність обґрунтованих підстав вважати, що саме цей вантажний тягач з напівпричепом відповідає критеріям, визначеним ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та є предметом злочинної діяльності, а також враховано, що його арешт може негативно позначитись на підприємницькій діяльності його власника.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, вказує на її незаконність через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, в той же час не взяв до уваги, що вилучений під час огляду транспортний засіб марки «MAN» з напівпричепом марки «KOKEL» відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, а також постановою слідчого від 08.06.2016 року визнані знаряддям вчинення злочину в даному кримінальному провадженні. Крім цього зазначає, що ОСОБА_7 власник автомобіля хоча і був лише перевізником згідно договору, однак саме водій ППФ «Нордек» був присутній при завантаженні вказаного автомобіля товаром, тобто повинен був перевірити відповідність цього товару товаро супровідним документам, які в подальшому подавались для митного оформлення товару.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого і накласти арешт на все майно, зазначене в останньому.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, володільця майна ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами останньої, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170 173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Дані вимоги закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно були дотримані.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «MAN» з напівпричепом марки «KOKEL», то апеляційний суд вважає їх не обгрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02 серпня 2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000053 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Як на час розгляду клопотання в суді першої інстанції, так і на час перегляду ухвали слідчого судді в апеляційній інстанції підозри в даному кримінальному провадженні нікому оголошено не було.

Як вбачається із ухвали, слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, правомірно встановив, що вилучений 09.08.2016 року під час огляду місця події на митниці транспортний засіб марки «MAN» з напівпричепом марки «KOKEL», власником якого є директор ПП «Нордек» ОСОБА_7 , лише здійснював перевезення вантажу на підставі договору на транспортно експедиційних послуг, при цьому враховано наслідки такого можливого арешту майна, оскільки останній зупинить здійснення підприємницької діяльності ПП «Нордек», що суперечить розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Визнання даного майна знаряддям вчинення злочину, згідно постанови слідчого від 08.06.2016 року, в даному кримінальному провадженні не може слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на вищезазначене майно.

Будь яких доказів, що, як даний вантажний сідельний тягач марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOKEL», державний номерний знак НОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним в ст. ст. 98, 167 КПК України, стороною обвинувачення суду надано не було, а тому апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що підстав для накладення арешту на вказане майно, яке належить ОСОБА_7 , немає.
За таких обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі прокурора немає, а тому, керуючись ст. ст. 170, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000053 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: