Справа №1-1/12 28.07.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 5/784/23/16 Головуючий: ОСОБА_1 Категорія: ст. 537 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

а також:

прокурорів: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_8 у Миколаївському слідчому ізоляторі,

в с т а н о в и в:
21 липня 2016 року до Апеляційного суду Миколаївської області захисником засудженого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 подано клопотання про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_8 у Миколаївському слідчому ізоляторі. В обґрунтування клопотання ОСОБА_7 вказує про ознайомлення захисниками з матеріалами кримінальної справи та доведення про це засудженого ОСОБА_8 .

26 липня 2016 року захисником ОСОБА_7 подані доповнення до клопотання. Посилаючись на порушення права засудженого ОСОБА_8 на підготовку до захисту у Європейському суді з прав людини у зв`язку з відмовою останньому ознайомитися з усіма матеріалами справи та проживання захисників в Південному регіоні, які можуть своєчасно готувати ОСОБА_8 до Європейського суду з прав людини, просила постановити ухвалу про можливе тимчасове залишення засудженого ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі м. Миколаєва на протязі 5 місяців.

Заслухавши пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку клопотання, думку прокурорів, які заперечували проти його задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи №1/784/1/14, суд приходить до наступного.
За вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960 р.), ч. 1 ст. 14 і п.п. 1, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 і п.п. 1, 5, 6, 9 , 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, п.п. 5, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 14 і ч. 2 ст. 147, ч. 5 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 194 КК України (в редакції Закону України від 15.04.2008 р.), ст. 257, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 і ст. 348 КК України та, із застосовуванням ст. 70 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року відносно ОСОБА_8 змінений. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 121 КК, ч. 2 ст. 194 КК України (в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року.). На підставі ч. 4 ст. 48 КК 1960 року, призначено ОСОБА_8 за пунктами «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» ст. 93 цього ж Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Визнано вважати ОСОБА_8 засудженим за пунктами «а», «в», «г», «ж», «з», «и», «і» ст. 93 КК 1960 року, ч. 1 ст. 14, пунктами 1, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 5, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, пунктами 5, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 147, ч. 5 ст. 186, ст. 257, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 і ст. 348 КК України та, із застосовуванням ст. 70 КК України, визначено остаточно покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Враховуючи положення ст. 401 КПК України в редакції 1960 року, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року набрав законної сили 23 грудня 2015 року.

20 січня 2016 року матеріали вказаної кримінальної справи повернулися до Апеляційного суду Миколаївської області із суду касаційної інстанції.

25 січня 2016 року вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2014 року відносно ОСОБА_8 звернено до виконання.

6 травня 2016 року до Апеляційного суду Миколаївської області засудженим ОСОБА_8 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та переведення його до Миколаївського слідчого ізолятора у зв`язку з цим. В обґрунтування цього клопотання засуджений посилався на перебування у провадженні Верховного Суду України заяви про перегляд судових рішень та відкриття провадження Європейським судом про правам людини по його скаргам.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року дане клопотання було задоволено. Для підготовки захисту засудженому ОСОБА_8 надано час на ознайомлення із матеріалами кримінальної справи № 1/784/1/14 та, у зв`язку з цим, тимчасово переведено його до Миколаївського слідчого ізолятора.

Ухвалою того ж суду від 11 липня 2016 року, у зв`язку умисним, явним затягуванням засудженим ОСОБА_8 процесу ознайомлення із матеріалами кримінальної справи, зловживанням цим правом, у тому числі, правом, передбаченим підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 та заяви захисника ОСОБА_9 про продовження строку на ознайомлення із матеріалами кримінальної справи засудженому ОСОБА_8 , необхідність тимчасового залишення його у Миколаївському слідчому ізоляторі у зв`язку з цим.

Підстав для тимчасового залишення засудженого ОСОБА_8 у слідчому ізоляторі, у тому числі, на які посилається захисник ОСОБА_7 у клопотанні та доповненнях до нього, суд не вбачає.

Посилання захисника ОСОБА_7 на порушення права засудженого ОСОБА_8 на ознайомлення із матеріалами кримінальної справи, у тому числі, для захисту у Європейському суді з прав людини, є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали кримінальної справи №1/784/1/14, засудженому ОСОБА_8 у випадках і в порядку, встановленими КПК України 1960 року, КПК України 2012 року, пункту 1, підпункту «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечувалось право на ознайомлення із матеріалами кримінальної справи, а саме, надався час з 14 серпня 2006 року по 2 червня 2008 року, з 15 квітня 2014 року по 11 липня 2014 року, з 7 червня 2016 року по 8 липня 2016 року. Тобто засудженому ОСОБА_8 надавався достатній час для реалізації такого права, яким він добровільно розпоряджався на свій розсуд.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо своєчасної підготовки засудженого ОСОБА_8 до Європейського суду з прав людини захисниками останнього, які усі проживають і працюють в Південному регіоні, як підставу залишення його у слідчому ізоляторі, є також такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, Апеляційним судом Миколаївської області вжиті заходи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, КПК України 1960 року, КПК України 2012 року, необхідні для підготовки засудженого ОСОБА_8 до захисту, у тому числі, у Європейському суду з прав людини.

Що стосується проживання і роботи усіх захисників засудженого ОСОБА_8 в Південному регіоні, то, як слідує із матеріалів вказаної кримінальної справи, у засудженого ОСОБА_8 є захисники, які проживають не лише у Південному регіоні.

За такого, клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_8 у Миколаївському слідчому ізоляторі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ч. 6 ст. 9, ст. ст. 537, 539 КПК України,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 від 21 липня 2016 року про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_8 у Миколаївському слідчому ізоляторі - відмовити.

Головуючий

Судді: