Справа № 509/1130/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт Овідіополь обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001288 від 03.06.2015 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 по ст.190 ч.1, 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2016 р. до суду надійшов вищевказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, яким ОСОБА_8 обвинувачується по ст.190 ч.1, 2 КК України.

В процесі підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки є незрозумілим де у ньому є описова, а де резолютивна частини, де виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а де формулювання обвинувачення. Також із вказаного обвинувального акту неможливо зрозуміти де було місце вчинення злочинів по епізодам заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Вказане клопотання було підтримано обвинуваченим ОСОБА_8 та не підтримано прокурором ОСОБА_13 , який вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та представник потерпілого ОСОБА_10 вирішення вказаного клопотання залишили на думку суду.

Заслухавши вказане клопотання та думку учасників процесу по клопотанню, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувальний акт поверненню прокурору з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із обвинувального акту вбачається, що в порушення вимог вказаного закону в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 відсутнє належне формулювання обвинувачення, оскільки дійсно не зрозуміло де виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, а де формулювання обвинувачення.

Крім того, з вказаного обвинувального акту також незрозуміло де вчинялось правопорушення по вищевказаним епізодам та яким шляхом ОСОБА_8 заволодів грошима потерпілих, тобто чи обманом, чи зловживанням довірою.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 , особа яка їх кваліфікувала зазначила, що ОСОБА_8 заволодів майном потерпілих обманом чи зловживанням довірою, що є неконкретним обвинуваченням та позбавляє можливості Гончарова захищатись від конкретного обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Абрамян проти Росії від09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта то є наявність обставини, що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 291 ч.2 п.5, 314 ч.3 п.3 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001288 по обвинуваченню ОСОБА_6 по ст.190 ч.1, 2 КК України повернути прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області для приведення його у відповідність до вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд на протязі семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1