Справа № 172/808/16-к
Провадження № 1-кс/172/160/16
У Х В А Л А
16 вересня 2016 року до Васильківського районного суду Дніпропетровськоїобласті надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Днiпропетровськiй області ОСОБА_1 про арешт майна
В обґрунтування клопотання зазначено, що посадовими особами робочої групи, Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в ході операції "Урожай 2016", було проведено перевірку земель запасу, що знаходяться на території Васильківського району.
В ході перевірки, на території Васильківської селишної ради Дніпропетровської області, біля с. Дебальцеве, встановлено, що невідомими особами самовільно зайнято земельну ділянку площею 45 гектарів, яку засіяно соняшником. Дана земельна ділянка перебуває у власності держави та є землями запасу, використовується без будь-яких правоустановчих документів, у зв`язку з чим державі в особі Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, завдано значної шкоди.
Із змісту ст. 25 КПК України вбачається, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Так, згідно ст.84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так, 07.08.2016 року, соняшник, який засіяно на вищевказані земельній ділянці, було визнано речовим доказом, в зв`язку з тим, що він є предметом. здобутим злочинним шляхом, та слугує прямими підтвердження самовільного використання земельної ділянки, невідомою особою в особистих корисних цілях.
На цей час слідством не встановлено особу, яка здійснила самовільне зайняття земельних ділянок.
У зв`язку з вищевикладеним встановлено, що врожай соняшника є предметом злочину і на його заволодіння спрямовано кримінальне правопорушення.
Під час проведення досудового розслідування виникають ризики того, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння сільськогосподарської культури, а саме врожай соняшника та в подальшому реалізовувати його з використанням добропорядних набувачів.
Виходячи з вищевикладеного та відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є реальні обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені особи незаконно заволодіють та в подальшому реалізують зазначену сільськогосподарську культуру.
Таким чином, вказане майно є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлсних осіб, з метою ймовірного незаконного збагачення.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряд дям вчинення кримінального правопорушення, зберег ли в а собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, матеріальні об`єкти в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичної або фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, згідно п.6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорущення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реаліззші. .кнщ це можливо без шкоди для кримінального провадження;
В ході досудового розслідування встановлено, шо земельна ділянка на якій засіяно соняшник, власника не має, а сам соняшник відноситься до сільськогосподарської культури, після дозрівання, без відповідних умов зберігання, піддається швидкому псуванню.
Згідно СТ.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;
Так, соняшник, який засіяно на самовільно зайнятій земельній ділянці, вважається цінностями здобутими під час вчинення злочину передбаченого ст. 197-1 КК України, тому відповідно до ст. 96-1 КК України підлягає спеціальній конфіскації. На даний час особу, яка самовільно зайняла вищевгазану земельну ділянку, та засіяла її соняшником встановити не вдалося.
Аналогічної правової позиції дотримується Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області при розгляді справи № 188/988/16к.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що згідно рішення голови Васильківської РДА від 05.05.2005 року №43, земельні циїянки надавались у власність, для ведення особистого селянського господарства громадянам України мешканцям сел.Васильківка - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , площею по 2 Га кожному, загальною площею 28 га..
Однак, станом на 16.09.2016 року, проект землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства вищевказаними громадянам нге затверджено. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що у провадженні СВ Васильківського ВП СВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Вирішуючи питання про доцільність арешту такого майна слідчий суддя виходить з наступного.
Як зазначено у ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Враховуючи, що за приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на врожай соняшника у даний час, позбавить можливості його збору будь-яким суб`єктом, і що в свою чергу незворотньо призведе до негативних наслідків у вигляді втрати врожаю.
Відтак, арешт врожаю соняшника у конкретних умовах даної справи є на думку слідчого судді неприпустимим.
Слідчий суддя також відзначає, що в матеріалах кримінального провадження містяться докази, які в достатній мірі фіксують вирощування сільськогосподарських культур на вказаній земельній ділянці, і яка на думку слідства є самовільно зайнятою невстановленими особами, а тому відсутність додаткового арешту урожаю на цій земельній ділянці не призведе до погіршення можливості доведення факту самовільного захоплення в подальшому.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Однак, врожай соняшника не відповідає критеріям наведеним у ст. 98 КПК України для речового доказу, так як не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 197-1 КК України, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ, та не є набутим кримінально протиправним шляхом, оскільки факт самовільно захоплення земельної ділянки не свідчить про незаконність набуття права на врожай (на відміну від крадіжки до прикладу).
Тому, посилання слідчого щодо необхідності накладення арешту на таке майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя оцінює критично та вважає недоведеним законну мету такого арешту.
Також, безпідставним є посилання слідчого на арешт такого майна з метою спеціальної конфіскації. Як зазначено у ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Однак системний аналіз ст. 96-1 та ст. 197-1 КК України свідчить про відсутність можливості спеціальної конфіскації за таким злочином як самовільне зайняття земельної ділянки.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Отже, з врахуванням того, що слідчим не доведено необхідності арешту врожаю з врахуванням конкретних обставин справи, а також не доведено будь-яких ризиків, які визначені законом, то слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні такого клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 376 Кримінального процесуального кодексу України
П О С Т А Н О В И В:
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_15