11-кп/775/344/2016(м)
263/6235/15-к

Єдиний унікальний номер 263/6235/15-к Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/344/2016(м) доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора маріупольської місцевої прокуратури №1 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світлодарськ м. Дебальцеве Донецької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 06.02.1996 р. Дебальцевським міським судом Донецької області за ст.140 ч. 3 КК України в ред.1960 року до 3 років позбавлення волі; 2) 27.01.1997 р. Дебальцевським міським судом Донецької області за ст.ст.140 ч. 2, 43 КК України в ред.1960 року до 3 років 6 місяцям позбавлення волі; 3) 19.07.1999 р. Артемівським районним судом Донецької області за ст.140 ч. 3 КК України в ред.1960 року до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 28.10.2002 р. Дебальцевським міським судом Донецької області за ст.185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення віолі; 5) 31.03.2008 р. Дебальцевським міським судом Донецької області за ст.119 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.08.2008 р. вирок скасовано, справа направлена до нового розгляду: 17.05.2010 р. Артемівським міським судом Донецької області за ст.121 ч.2 КК України до 8 років 6 місяцям позбавлення волі, звільнений 14.04.2014 р. на підставі постанови Селідівського міського суду Донецької області від 06.02.2014 р. умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 10 днів,
визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України і призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Артемівського міського суду Донецької області від 17.05.2010 року у вигляді 11 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України розрахувано термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 30.06.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 суму матеріальної шкоди у розмірі 527,00 гривень.
Він же, 30.06.2015 р. приблизно о 02.30 год., умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, знаходячись на вулиці біля будинку АДРЕСА_4 , із застосуванням фізичної сили рук, по решітці, встановленій на лоджії квартири першого поверху зазначеного будинку, піднявся на другий поверх, де, через незачинену лоджію, проник до квартири АДРЕСА_5 , де проживають ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме чоловічу шкіряну сумку фірми «langsa», вартістю 400 грн., в якій знаходилися паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ключі від квартири АДРЕСА_5 у кількості 2 штуки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, ключі від квартири АДРЕСА_6 у кількості 2 штуки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, магнітні ключі від під`їзду у кількості 2 штуки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, дисконтні картки супермаркету «Амстор» у кількості 2 штуки, дисконтну картку аптеки «Аптека Мрія-фарм», дисконтну картку супермаркету «Там-Там» скарбничка, дисконтну картку супермаркету «Брусничка», дисконтну картку супермаркету «Метро», дисконтну картку «Формат», дисконтну картку ТОВ «Соціальна аптека», дисконтну картку «Ремонт та обслуговування техніки», дисконтну картку ТОВ «Каскад», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, портмоне чорного кольору, вартістю 100 грн., гроші в сумі 527 грн., а також майно, що належить ОСОБА_12 , який знаходився в ніч з 29.06.2015 р. на 30.06.2015 р. у гостях у ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_5 , а саме чоловічу сумку чорного кольору фірми «Bradford», вартістю 200 грн., ключ від квартири АДРЕСА_7 , який матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_12 не представляє, магнітний ключ від під`їзду, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, гроші в сумі 475 грн., мобільний телефон «Нокіа Х2», вартістю 400 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , яка для потерпілого ОСОБА_12 матеріальної цінності не представляє. В ході вчинення злочину ОСОБА_7 був викритий власником квартири ОСОБА_9 , на вимогу потерпілого якого припинити противоправне діяння, ОСОБА_7 , з метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, втік з місця злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1027 грн., а потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1075 грн.
Не погодившись з вироком суду з апеляційною скаргою звернулась захисник ОСОБА_8 в якій просила вирок суду скасувати, та постановити новий вирок яким виправдати ОСОБА_7 за епізодом з ОСОБА_10 за відсутністю складу кримінального правопорушення, за епізодом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у зв`язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження складу в діях ОСОБА_7 , кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі посилалась на те, що суд посилався на покази потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також письмові докази слідчих дій. Однак даючи оцінки цім доказам суд не врахував, що більшість з них є недопустимими, оскільки покази свідків в тому виді в якому вони викладені не підтверджують вини ОСОБА_7 . Протоколи слідчих дій не можуть бути доказом вини, оскільки містять інформацію зі слів інших людей.
Вважає, що протокол огляду місця подій від 30.06.2015 року ( т.1 а.с.176-177), є недопустими доказом , оскільки зроблений в порушенні вимог ч.1 ст.237 та ч.3 ст.214 КПК України, оскільки слідчий Супрун не була органом досудового розслідування, однак 30.06.2015 року зробила огляд квартири ОСОБА_13 та при домової території, а на огляд барсетки та мобільного телефону вона не мала прав в порядку ст..39 КПК України.
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т.1 а.с.178-180, 181-183) також не є належними доказами оскільки на момент проведення впізнання оба потерпілих знали ОСОБА_7 , як сусіда та знали де і з ким він проживає, також ОСОБА_7 був затриманий, та знаходився в Жовтневому РВ міста Маріуполя. Слідчий пред`явив для впізнання лише ксерокопію фотознімку, що не відповідає вимогам ч.ч.6, 7 ст.228 та ст.229 КПК України. Для впізнання були пред`явлені сумки різних видів та фирм, однак потерпілі не були перед цим допитані за якими признаками вони впізнають ключи та сумку.
В протоколі огляду місця подій від 30.06.2015 року вказано, що під балконом квартири ОСОБА_13 на газоні була знайдена барсетка ОСОБА_14 , однак сам потерпілий цю інформацію не підтвердив оскільки вказав, що свою барсетку він знайшов на газоні що до приїзду слідчого та поїхав з цей барсеткою до ОСОБА_21 , а після повернувся вже зі слідчим. За показами ОСОБА_14 , він стояв на газоні з сумкою в руках, тобто на думку захисника цей протокол є сфальсифікованим.
Протокол слідчого експерименту від 16.07.2015 року був проведений з порушенням вимог ст.240 КПК України, оскільки обстановка кримінального правопорушення не була возпроізведена.
Протокол слідчого експерименті від 07.04.2016 року за ухвалою суду повинен був проводиться за участю обвинуваченого, однак ці вимоги не були виконанні, обвинувачений ОСОБА_22 був позбавлений можливості приймати участь.
Орган досудового розслідування, не надав достатньо доказів, якими були б підтверджені обставини, що підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України. Так, при огляді квартири, барсеток, мобільного телефону, потерпілих не були знайдені та зафіксовані факти кримінального правопорушення ( відбитки пальців або біологічні сліди). При проведенні огляду не фіксувались сліди взлому вхідної двері, сліди пошкодження замку, щоб виключити інший спосіб проникнення до квартири. Спосіб проникнення в квартиру на другому поверсі за допомогою решотки, є лише припущенням та об`єктивно не підтверджений. Під час досудового розслідування не проводилась деталізація дзвінків, щоб перевірити покази ОСОБА_14 , який пояснив, що для знайдення телефону він дзвонив на свій мобільний, та за його показами ОСОБА_7 вони затримали оскільки в його руках знаходився телефон де звучала такаж мелодія як у ОСОБА_14 .
В порушенні вимог ст.357 КПК України суд не вивчив речові докази, чим обмежив право обвинуваченого на захист.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за епізодом від 30.06.2015 року, суд застосував закон, який не підлягає застосуванню. Оскільки із заяви потерпілого ОСОБА_13 вбачається (т.1 а.с.16), що невідомий громадянин таємно заволодів його майном. З показів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді вбачається, що зникнення речей вони знайшли вже після того як чоловік через балкон вистрибнув із квартири та втік. ОСОБА_13 схопив чоловіка за руку коли той сидів на перилах балкону, намагаючись вистрибнути, в руках у чоловіка нічого не бачив. При проведенні слідчого експерименту 16.07.2015 та 07.04.2016 року потерпілий також вказав, що після того, як чоловік вистрибнув з квартири він розбудив племінника, вони оглянули квартиру та знайшли пропажу речей. Тобто заволодіння майном було тайним. Оскільки викрадене майно к моменту знайдення зникнення вже було за територією квартири, тому ці дії мають бути кваліфіковані як крадіжка.
Також з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 в якій просив скасувати вирок суду та винести новий яким його виправдати.
Зазначив, що з вироком суду не згоден в повному обсязі та своїй вини не визнає оскільки не здійснював ці кримінальні правопорушення. Вважає, що вирок винесений з порушенням його прав та порушенням вимог кримінально процесуального закону України. Вказав, що до нього застосовувався фізичний вплав з боку потерпілих.
Суд не надав належної оцінки його поясненням та клопотанням, та прийняв повністю сторону обвинувачення.
З апеляційною скаргою звернувся прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1, в який просив вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10.05.2016, в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 7 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Артемівського міського суду Донецької області від 17.05.2010 року у вигляді 11місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 7 років 11 місяців позбавлення волі.
Зазначив, що в порушенні вимог ст.65 КК України судом не в достатній мірі враховано характер та ступінь суцільної небезпеки правопорушення, скоєного ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, та безпідставно призначено м`яке покарання.
Так, ОСОБА_7 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, знову скоїв тяжкий злочин, офіційного місця роботи на час вчинення злочину не мав, щиросердечно не розкаявся, моральну шкоду завдану потерпілим не відшкодував. Злочин скоїв в період умовно дострокового звільнення. Джерела заробітку не має, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.
Також, ОСОБА_7 скоїв злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК України в період запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в Жовтневому районному суду міста Маріуполя Донецької області знаходилось кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, однак останній на шлях виправлення не став, та знов скоїв тяжкий корисливий злочин.
Заслухавши суддю - доповідача, висновок прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора та заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, та захисника з обвинуваченим, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, а скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбачених ст.185 ч.2, ст.186 ч.3 КК України, що підтверджується: показами потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що 29.06.2015 р. у вечорі знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_8 , ліг спати приблизно о 24-00 годині 30.06.2015 р. Вночі, приблизно о 2-30 годин почув шурхіт у коридорі, при цьому світло було вимкнено. Почув, що хтось ходить. Вибігши на балкон, побачив, що якийсь чоловік сидів на перилах та хотів зістрибнути. Він схопив його за руку, але не втримав, в результаті чого злодій зістрибнув на ноги. Він увімкнув світло на балконі і побачив, що цей чоловік кілька хвилин лежав, придивившись впізнав, що це був його сусід. Через кілька хвилин він піднявся, підібрав щось з землі та побіг у сторону магазину «АТБ». У квартирі всі попрокидалися: мати та його племінник. Увімкнувши світло побачили, що немає двох барсеток: його та племінника, мобільного телефону. Вони одягнулися та вибігли на вулицю шукати злодія. Племінник, ОСОБА_12 , узяв інший телефон та дзвонив на свій номер, кілька разів відбувалося з`єднання, але ніхто нічого не говорив. В процесі пошуків вони вибігли на алею біля кафе «Вельвет», там побачили чоловіка. Племінник знову зателефонував на свій номер і вони почули, що у того чоловіка грає мелодія дзвінка племінника. Підійшовши, вони побачили що це їх сусід ОСОБА_7 , в нього на плечі висіла його барсетка. Вони забрали свої барсетку та телефон і викликали міліцію. До приїзду міліції він утримував ОСОБА_7 на землі. По приїзді міліція забрала ОСОБА_22 в райвідділ. Барсетку племінника пізніше, разом зі слідчим вони знайшли під лоджією. Грошові кошти в розмірі 527,00 грн., які знаходилися у барсеткі та були викрадені, йому не відшкодовані, тому вимоги цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 527,00 грн. підтримав, просив задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 29.06.2015 р. він приїхав у гості до дядька ОСОБА_9 та бабусі ОСОБА_11 , які проживають за адресою: АДРЕСА_8 , в них заночував. Вночі почув гуркіт. ОСОБА_9 увімкнув світло та сказав, що у квартирі був злодій, сказав, що схопив його за руку але втримати не зміг, він впізнав, що це був їх сусід. Перевіривши речі, виявили, що пропали 2 їхні барсетки та його телефон. Вони швидко одяглися і побігли на вулицю шукати злодія. Він взяв інший телефон та почав дзвонити на свій номер, двічі піднімали трубку, але нічого не говорили, чутно було якийсь шурхіт. Підійшовши до кафе «Вельвет», ОСОБА_13 побачив силует чоловіка. Він ще раз зателефонував на свій номер та почув, що у цього чоловіка заграла його мелодія дзвінка. Підбігши до чоловіка, як потім було встановлено-це був ОСОБА_7 ,вони впізнали його телефон, забрали його та викликали міліцію. У ОСОБА_7 знайшли барсетку ОСОБА_13 . Його барсетку знайшли пізніше під лоджією, коли приїхала міліція.
Потерпілий ОСОБА_10 у пояснив, що ОСОБА_7 знав давно, раніше подарував йому майстерку. У квітні 2015 р., ввечері, ОСОБА_7 приходив до нього у гості, за адресою: АДРЕСА_9 . З ним прийшов ОСОБА_25 , якого він не знав та раніше на бачив. Як пояснив ОСОБА_26 , це його брат. У нього на той час була травма, тому він попросив зробити йому укол. Того дня він ОСОБА_7 нічого не дарував, сумки він у нього викрав. Пропажу сумок він помітив наступного дня. Перевіривши інші речі, побачив що в шафі все перевернуто. Тоді він подзвонив ОСОБА_7 , почав вимагати повернути сумки, але ОСОБА_22 пояснив, що нічого не брав, сумки не повертав. Через два дня помітив пропажу інших речей - фрагмента золота, браслета з кісток тварини, срібного браслета, дрилі, яка знаходилася на балконі та була упакована в чемодан. Ввечері він звернувся до міліції. Сумки йому повернула дружина ОСОБА_7 - Анжела через три дня.
Свідок ОСОБА_27 пояснив, що він працює в маріупольському відділі поліції заступником командира взводу. 30.06.2015 р., вночі, було отримано повідомлення про те, що громадяни затримали злодія на вулиці. Прибувши на місце події, біля кафе «Вельвет», в районі 20 мікрорайону, він побачив, як двоє чоловіків тримають обвинуваченого, який лежав на землі. Потерпілі пояснили, що ОСОБА_7 заліз до них у квартиру, викрав особисті речі і намагався сховатися. Своїми діями він розбудив потерпілих, які побачили, що ОСОБА_7 покинув квартиру через балкон та намагався сховатися. При затриманні ОСОБА_7 поводив себе агресивно, висловлював погрози на адресу потерпілих. При затриманні були вилучені телефон потерпілого та знижкові пластикові картки різних магазинів. Від ОСОБА_7 відчувався запах алкоголю, у останнього було подряпане обличчя. При затриманні він з іншими працівниками поліції одягли наручники і посадили ОСОБА_7 в патрульну машину та відвезли до відділку. ОСОБА_7 все заперечував, говорив, що він просто йшов по вулиці, а двоє чоловіків причепилися до нього та почали бити. Потім приїхала оперативна група Жовтневого ВП. Під балконом потерпілого виявили якусь річ потерпілого.
Свідок ОСОБА_28 пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_10 . З ОСОБА_9 вони сусіди по квартирі, квартира ОСОБА_9 знаходиться над його. Того дня прокинувся вночі від якогось гуркоту. Одразу не вставав, піднявся приблизно через годину, підійшов до вікна нікого не було і ліг назад спати. Вранці дізнався від сусіда, що в них було пограбування.
Свідок ОСОБА_29 пояснив, що 29.06.2015 р. ,ввечері, приблизно о 22-30 годин сидів вдома разом з сусідом ОСОБА_30 випивали, потім спустилися покурити біля під`їзду, сіли на лавку та продовжували випивати. ОСОБА_7 підсів до них та вони втрьох продовжували сидіти ще приблизно півгодини.
Свідок ОСОБА_31 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_4 . 178. 29.06.2015 р. ввечері сиділи разом з ОСОБА_29 випивали, спочатку сиділи вдома, потім спустилися вниз на лавочку. Потім підійшов ОСОБА_7 , з сумочкою на плечі. Вони продовжували випивали втрьох ще приблизно 20 хвилин, після чого розійшлися.
Свідок ОСОБА_32 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що так як у ОСОБА_7 не було процесуального статусу було прийнято рішення провести впізнання по фотознімках з метою запобігання порушення його конституційних прав. ОСОБА_7 був фактично затриманий, а протокол був виписаний пізніше. Вона проводила слідчі дії. Де взяла барсетку та ключі вже не пам`ятає, але ці речі були вилучені в законному порядку у одного з потерпілих. Нею вони були пред`явлені для впізнання потерпілим у присутності понятих. Потерпілі знають ОСОБА_7 як сусіда, вони знали, де він проживає. Затримували ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК. Обшук проводила не вона, особисто вона речі у ОСОБА_7 не вилучала. Цивільну дружину обвинуваченого ОСОБА_33 вона опитувала в якості свідка.
Також судом першої інстанції правильно встановлено, що винуватість ОСОБА_7 також, підтверджується письмовими доказами:
Протоколом огляду речей від 18.08.2015 р., відповідно до якого були оглянуті: ключ з металу світлого кольору з написом «GUARDIAN»; ключ електронний від домофону чорного кольору (робоча частина з металу світлого кольору); сумка чоловіча чорного кольору, шкіряна, з гаманцем попереду та з магнітною застібкою, зверху з ручкою чорного кольору, з написом попереду «GIUDI»; сумка жіноча світло-кофейного кольору, з гаманцем збоку та з ручками зверху (верхня частина сумки оброблена крокодиловою шкірою). Як пояснив потерпілий ОСОБА_10 вказані речі належать йому та були викрадені 19.04.2015 р. з його квартири /Т.1 а.с. 156-158/.
Протоколом огляду місця події від 30.06.2015 р., відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_5 . Також було оглянуто місцевість на вулиці, під балконом вищевказаної квартири, на відстані 1,5-2 метрів від будинку на газоні виявлено: барсетку чоловічу чорного кольору, розмірами 15Х20 см., прямокутну з матеріалу по типу шкіри з надписом «Bradford», з ручкою чорного кольору, при огляді якої також виявлена зв`язка з ключами, 5 брелоків, картка «Там-Там», грошові кошти у сумі 475 гривень купюрами 1, 2, 5, 20 та 200 гривень /Т.1 а.с. 169-174/.
Протоколом огляду місця події від 30.06.2015 р., відповідно до якого було оглянуто чоловічу барсетку чорного кольору, розмірами 12x15 см. з ременем чорного кольору з матеріалу по типу шкіри з трьома відділеннями, в середині якої було виявлено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ключі у кількості 6 штук, 2 з яких магнітні, гаманець чорного кольору по типу шкіри у вигляді книжки, пластикові картки у кількості 10 штук. ОСОБА_9 , який надав вказані предмети для огляду, пояснив, що дані речі він забрав у раніше не знайомого йому чоловіка, який 30.06.2015 р. проник до квартири АДРЕСА_5 та відкрито заволодів належним йому та його племіннику ОСОБА_12 майном. Також було оглянуто мобільний телефон Nokia Х2 у корпусі чорного кольору імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 /Т.1 а.с.176-177/. При перевірци матеріалів справи колегія судді не знаходить порушень при проведенні огляду місця подій, оскільки відповідно до ч.3 ст.214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця подій у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. А слідчий Жовтневого РВ Супрун чергувала у складі СОГ, та проводила огляд після вчинення злочину, ще до внесення відомостей до ЄРДР. Отже протокол огляду місця подій є законним та проведеним з дотриманням вимог кримінально процесуального закону України.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 30.06.2015 р. викрала з квартири АДРЕСА_5 належне йому майно та яку він разом з ОСОБА_9 затримав біля кафе «Вельвет» /Т.1 а.с. 178-180/.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила злочин відносно нього 30.06.2015 р., а саме: з квартири АДРЕСА_5 викрав його майно та саме цього чоловіка він разом з ОСОБА_12 затримав біля кафе «Вельвет» /Т.1 а.с. 181-183/. Колегія суддів приходить до висновку про те, що ця слідча дія є належним доказом, оскільки на момент проведення слідчої дії у ОСОБА_7 , не було статусу підозрюваний, та для збирання доказів, та для збирання доказів проводилась така слідча дія як впізнання особи за фотокартками. Оскільки до пред`явлення підозри участь ОСОБА_22 у слідчих діях є грубим порушенням КПК України.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.07.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав сумку чоловічу фірми «Bradford», яка була у нього викрадена 30.06.2015 р. з квартири АДРЕСА_5 /Т.1 а.с. 189-191/.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.07.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав зв`язку ключів, в якій було 2 ключі один з яких магнітний сірого кольору та 5 брелоків, яка була у нього викрадена 30.06.2015 р. з квартири АДРЕСА_5 /Т.1 а.с. 192-194/.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.07.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав зв`язку ключів, в якій було 6 ключів 2 з яких магнітні зеленого та сірого кольору, яка була у нього викрадена 30.06.2015 р. з квартири АДРЕСА_5 /Т.1 а.с. 195-197/.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.07.2015 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав сумку чоловічу фірми «Langsa», яка була викрадена у нього 30.06.2015 р. з квартири АДРЕСА_5 /Т.1 а.с. 198-200/.
Протоколом огляду речі від 01.07.2015 р., відповідно до якого було оглянуто гарантійний талон на мобільний телефон Nokia Х2 імеї: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 , в якому вказана назва магазину «Мобитайм», адреса: пр. Металургів, 58 м. Маріуполь та міститься відтиск печатки магазину, з іншої сторони аркуша міститься копія зображення товарного чеку на вищевказаний телефон та зазначена ціна 605,00 грн., дата продажу 22.09.2013 р., назва магазину /Т.1 а.с. 201/.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_9 , який розповів та показав на місці про обставини скоєння злочину ОСОБА_7 відносно нього 30.06.2015 р., біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_4 та в квартирі АДРЕСА_11 вказаного будинку /Т.1 а.с. 211-225/.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_12 /Т.1 а.с. 226-234/.
Матеріалами щодо проведення слідчого експерименту, наданими на виконання ухвали суду від 17.03.2016 р., зокрема протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 р, з диском, на якому зафіксовано його проведення. При проведенні вищевказаного експерименту потерпілий ОСОБА_9 підтвердив свої показання та довів, що він розгледів ОСОБА_7 , коли той стояв на укосі балкону, після чого стрибнув вниз і він побачив останнього також внизу. /Т.2 а.с. 101-115/.
Доводи захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_22 не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Відповідно до п.22 якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за ч.3 ст.186 або ч.3 ст.187 КК України. Дії ОСОБА_22 з крадіжки переросли в грабіж коли власник квартири помітив ОСОБА_22 .
При цьому суд першої інстанції правильно оцінив критично доводи захисника, про неприпустимі докази вини обвинуваченого через відсутність підстав передбачених ст.87 КПК України.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому судом першої інстанції брались до уваги такі дані про особу обвинуваченого, як те, що він, за місцем проживання характеризується негативно, раніше засуджений, один із злочинів скоїв в стані алкогольного сп`яніння, не працює, скоїв тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та Маріупольської місцевої прокуратури №1 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ