№ 5 1606 ск 16
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 22 лютого 2016 року в м. Києві касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 25 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 25 липня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Красноградського районного суду Харківської області від 28 травня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 17 днів,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Крім того, вказаним вироком засуджено ОСОБА_6 рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 21 лютого 2015 року, приблизно о 7 год. 00 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відкрито викрав майно ОСОБА_4 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5926 грн.

У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про зміну судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що в ході судового розгляду просив не позбавляти волі засудженого ОСОБА_5 , однак його позиція врахована не була, а засудженому призначено занадто суворе покарання. Просить застосувати щодо ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги потерпілого про порушення щодо ОСОБА_5 загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що засуджений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення грабежів, одружений, але з сім?єю не живе, за місцем проживання характеризується посередньо. Таким чином, судом враховано конкретні обставини кримінального провадження. Обставини, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано добровільне відшкодування завданої шкоди, наявність двох неповнолітніх дітей. Обставинами, які обтяжують потакання засудженому, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі на які потерпілий посилаються у своїй касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, суд призначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає потерпілий у касаційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення.

При розгляді апеляції потерпілого ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу потерпілого залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 25 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3