АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 658/3028/15-к
№ 11-кп/791/391/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року квітня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.02.2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Каховка, Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05.06.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, -

засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05.06.2015 року до покарання, призначеного за даним вироком, призначено остаточне покарання три роки два місяці позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 31.07.2015 року, близько 07.00 години, розуміючи протиправність своїх дій та керуючись корисливими мотивами, перебуваючи поблизу магазину «24 години», який розташований у м. Каховка Херсонської області по вул. Мелітопольська, переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, повторно, шляхом обману, під приводом тимчасового користування, заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа Х2-00», вартістю 500 грн. та картою пам`яті об`ємом 2 гб., вартістю 50 грн., що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 , завдавши останньому матеріальний збиток на загальну суму 550 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду змінити у зв`язку з тим, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що злочин вчинив через складні життєві обставини. Працював на підприємстві, заробітну плату виплачували нерегулярно, коштів на проживання не вистачало. Крім того судом не враховано його задовільну характеристику за місцем проживання. Також зазначає, що після вчинення злочину повністю визнав себе винним, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і повністю відшкодував завдані збитки.

Просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вирок просив залишити без змін, заслухавши аналогічні прохання в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судове провадження в суді першої інстанції відбувалося згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, що передбачає скорочений судовий розгляд, оскільки обвинуваченим вина у вчиненні злочину була визнана повністю і фактичні обставини ніким не оспорювалися і не оспорюються апелянтом в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України.

Що стосується покарання, то при його призначенні, на думку колегії суддів, суд в повній мірі врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: за місцем проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності; наявність обставини що пом`якшує покарання - щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі передбачене санкцією ч.2 ст.190 КК України.

Разом з тим ОСОБА_7 раніше судимий вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05.06.2015 року. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням. Згідно характеристики старшого ДІМ Каховського РВ УМВС в стані алкогольного сп`яніння схильний до скоєння правопорушень. Перебуває на обліку в Каховському РВ УМВС, як особа засуджена до покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

На думку колегії суддів, факт вчинення обвинуваченим нового злочину менш ніж через місяць після набрання законної сили попереднім вироком, яким його було засуджено за корисливий злочин, прямо вказує на те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Згідно п.10. Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на це колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.1, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2