УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №277/1134/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі на ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
Підставами прийняття такого рішення суд вказав у ухвалі те, що обвинувальний акт складено з порушенням п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено прізвище, ім`я та по батькові та займану посаду слідчого, прокурора ОСОБА_8 , який відповідно до постанови прокурора Ємільчинського району від 01.12.2015 року призначений у групу процесуальних прокурорів по даному кримінальному провадженні, однак в обвинувальному акті зазначено тільки старшого групи процесуальних прокурорів ОСОБА_9 .
Не погоджуючись із прийнятим рішенням прокурор, який брав участь у підготовчому судовому засіданні подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, про те, що ст. 291 КПК України констатує можливість підписання обвинувального акту прокурором, якщо він склав його самостійно, без зазначення прізвища, ім`я, по-батькові та посади слідчого, який не приймає вказане остаточне процесуальне рішення у провадженні.
Також, зазначає, що положення п. 14 ч. 2 ст. 36 КПК України передбачають право прокурора самостійно звертатись до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, що фактично і було вчинено прокурором ОСОБА_9 , як старшим групи прокурорів, при цьому ним зазначено власні дані як прокурора у кримінальному провадженні. Законодавець не вимагає обов`язку зазначати в обвинувальному акті всіх прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у провадженні, до того ж у зазначеному кримінальному провадженні всі рішення приймалися саме ОСОБА_9 . Інший прокурор ОСОБА_8 безпосередньої участі у складанні процесуальних документів у провадженні не приймав взагалі.
Заслухавши доповідь судді, прокурора підтримавшого апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього кодексу.
Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд з підготовчого засідання має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону.
З обвинувального акта вбачається, що він був складений самостійно прокурором ОСОБА_9 та в обвинувальному акті зазначено усі передбачені процесуальним законом анкетні відомості цієї особи.
За таких обставин, коли прокурор самостійно скориставшись своїм правом складає обвинувальний акт, який є процесуальним документом яким завершується досудове розслідування та підписує його, висновки суду про необхідність зазначення анкетних відомостей слідчого, який участі в проведенні цієї процесуальної дії не приймав на думку колегії суддів є непереконливими та необґрунтованими.
Не вважає колегія суддів правильними також висновки суду про обов`язковість зазначення в обвинувальному акті усіх призначених процесуальних прокурорів по кримінальному провадженню та вважає обґрунтованими доводи прокурора, про обов`язковість зазначення в цьому процесуальному документі лише прокурора, який безпосередньо здійснював нагляд за досудовим розслідуванням.
На думку колегії суддів, зазначені в ухвалі підстави для повернення обвинувального акту є формальними та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
За таких обставин ухвала суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки таке судове рішення не сприяє проведенню судового розгляду у розумні строки.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: