Справа № 367/5039/16-к
Провадження по справі № 1-в/367/1452/2016
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника ІВЦ №132 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Ірпінь клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки на теперішній час він вже відбув 2/3 частини строку покарання призначеного вироком суду та довів своє виправлення.
В судовому засіданні представник ІВЦ № 132 підтримав клопотання засудженого, оскільки вважав, що засуджений довів своє виправлення, та відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки на час звернення до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання умовно-достроково та розглядом судом цього питання, останній фактично не відбув 2/3 строку покарання у вигляді обмеження волі, визначеного ухвалою суду від 18.09.2015 року строком на 3 роки 07 місяців 19 днів.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 07.11.2011 року, з дня його затримання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2015 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш мяке, у виді обмеження волі на невідбутий термін 3 роки 7 місяців 19 днів. Строк відбуття покарання рахується з моменту приведення ухвали до виконання. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.11.2015 року вищевказану ухвалу змінено, виключено з резолютивної частини ухвали третій абзац, який полягає в тому, що строк відбуття покарання ОСОБА_5 необхідно відраховувати з моменту приведення ухвали до виконання.
Відповідно до довідки по особовій справі № 185-Є-15 виданої начальником установи (ІВЦ № 132) ОСОБА_5 28.10.2015 року прибув до Ірпінського виправного центру № 132 з Бориспільської ВК № 119 Київської області, для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де й перебуває по теперішній час.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.11.2015 року засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбуття покарання час слідування під вартою до виправного центру з 18.09.2015 року по 28.10.2015 року.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16.05.2016 року засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2011 року по 12.07.2012 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2012 року.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м,яким» при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.
Таким чином, перебіг покарання у виді обмеження волі починається для засудженого ОСОБА_5 з 28.10.2015 року, та враховуючи покарання визначене ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2015 року у вигляді 3 років 7 місяців 19 днів обмеження волі і ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 13.11.2015 року та від 16.05.2016 року, на момент розгляду судом питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженим невідбуто 2/3 частини цього покарання, яке він фактично відбуває, оскільки станом на 07.07.2016 року засуджений відбув 01 рік 07 місяців 04 дні обмеження волі, а 2/3 від, призначеного ухвалою суду покарання у вигляді обмеження волі, 03 років 07 місяців 19 днів складає 02 роки 05 місяців 03 дні. Станом на 07.07.2016 року невідбутий строк покарання у вигляді обмеження волі засудженим ОСОБА_5 складає 02 роки 15 днів.
Крім того, відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загального рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін.
Сумлінне ставлення до праці, в розумінні ст. 81 КК України, є свідома участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 06.07.2016 року засуджений ОСОБА_5 хоча й працевлаштований в установі різноробочим на ПП «Лагуна», на виробництві установи на дільниці пилорами, однак в виправному центрі має лише 1 заохочення отримане 01.03.2016 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до довідки про наявність стягнень та заохочень у засудженого ОСОБА_5 , засуджений отримав 8 заохочень відбуваючи покарання у Бориспільській виправній колонії (№ 119), які зарахувались йому при вирішенні питання про заміну покарання більш м`яким.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що на теперішній час, законних підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК, ст. 81 КК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без задоволення.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 12 липня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Ірпіньський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1