19.04.2016
Справа № 494/373/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 000481 від 04.11.2015 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Березівка Одеської області, з середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, урядових нагород не має, на утриманні нікого немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
ВСТАНОВИВ:
04.11.2015 року приблизно о 10:45 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул.. Київській в м. Березівка, знайшов поліетиленовий пакет білого кольору, який в подальшому підняв та виявив в ньому паперову упаковку з надписом «Демидрол», та два шприци об`ємом по 5 мл., один з яких був наповнений речовиною світло-коричневого кольору. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, без мети збуту, розуміючи що в шприці знаходяться наркотичні речовини, незаконно придбав шляхом знахідки шприц об`ємом 5 мл., в якому знаходилась речовина світло-коричневого кольору та помістив її до лівого переднього карману джинсової куртки, де у подальшому став зберігати. 04.11.2015 року в ході складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_4 за ст. 175-1 КУпАП та проведенні поверхневого огляду виявлено та вилучено упаковку, яка в собі містила 10 ампул об`ємом по 1 мл., два шприци об`ємом 5 мл, в одному з яких виявлено речовину світло коричневого кольору об`ємом 1.3 мл. Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №1570 від 04.01.2016 р., рідина світло-коричневого кольору, яка містилась у шприці та вилучена з кишені куртки ОСОБА_4 , містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетельований. Маса опію ацетельованого в перерахунку на суху речовину становить 0.008 г.

На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення , передбачене частиною першою статті 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні 19.04.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 309 КК України та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак перебуває на наркологічному обліку та психіатричному обліку характеризуються за місцем проживання посередньо.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченим злочин за частиною першою статті 309 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.2-4 частини першої ст. 76 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 просив не позбавляти його волі та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Так, у п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: упаковку з надписом «Демидрол», яка містила в собі 10 ампул об`ємом 1 мл., два шприци 5 мл, в одному з яких виявлено речовину світло-коричневого кольору об`ємом 1,3 мл. - необхідно знищити.
Кім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1536 гривень 00 копійок за проведення експертизи №1570 від 04.01.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 309 КК України ,суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за експертизу у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 00 копійок на користь держави за реквізитами: ГУК в Од. обл./Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 828011, банк ГУДКСУ в Одеській області.
Речові докази: упаковку з надписом «Демидрол», яка містила в собі 10 ампул об`ємом 1 мл., два шприци 5 мл, в одному з яких виявлено речовину світло-коричневого кольору об`ємом 1,3 мл., які зберігаються в камері схову речових доказів Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1