Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-сс/781/256/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2016 року, якою стосовно

неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Володимирівка, Знам`янського району Кіровоградської області, із середньою освітою, не одруженого, навчається на 3 курсі в ДНЗ «Знам`янського професійного ліцею № 3», проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12 год. 40 хв. 12 липня 2016 року по 12 год. 40 хв. 10 вересня 2016 року, без визначення розміру застави.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2016 року, задоволено клопотання слідчого СВ Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором прокуратури Бобринецького району у кримінальному провадженні №0000393 від 12 липня 2016 року та застосовано відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.40 год. 10 вересня 2016 року, без визначення розміру застави.

Органами досудового слідства, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, і зокрема, у тому, що на початку липня 2016 року неповнолітній ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , домовились про вчинення нападу на ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 на автомобілі ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , у період з початку липня по 11.07.2016 року тричі приїздили у м. Бобринець, для стеження за ОСОБА_12 , з метою встановлення його способу життя, та часу приїзду додому.
Встановивши спосіб життя та час приїзду додому потерпілого ОСОБА_12 , неповнолітній ОСОБА_10 , 12 липня 2016 року біля 9 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою та разом з ОСОБА_11 , маючи прямий умисел та корисливий мотив на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на автомобілі ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , прибули у м. Бобринець Кіровоградської області, для реалізації злочинного наміру та заволодіння майном ОСОБА_12 .
У період з 09 год. 30 хв. до 11 год. 12.07.2016 року ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , візуально спостерігали за потерпілим ОСОБА_12 , котрий перебував на території ринку м. Бобринець по вул. Базарна Площа, та достовірно знали про наявність у останнього чоловічої барсетки з грошима.
Біля 11 год. 12.07.2016 р. потерпілий ОСОБА_12 вийшов з території ринку м. Бобринець, після чого ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 направились в сторону місця його проживання, для реалізації злочинного наміру.
За попередньою домовленістю, ОСОБА_11 на автомобілі ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 , привіз неповнолітнього ОСОБА_10 до перехрестя вулиць Воровського та Кірова у м. Бобринець, та надав останньому власний пневматичний пістолет МР-654К калібру 4,5 мм., із серійним номером НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_10 також взявши в руки металевий прут, направився до місця проживання потерпілого ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 на вищезазначеному автомобілі проїхав деяку відстань та зупинився у заздалегідь домовленому місці, для очікування ОСОБА_10 , котрий після скоєння злочину мав туди прийти.
У свою чергу неповнолітній ОСОБА_10 , по АДРЕСА_3 , підійшов до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 розташованого по АДРЕСА_3 де став чекати на останнього.
Біля 12 год., потерпілий ОСОБА_12 на автомобілі «Тоуоtа Rаv 4» реєстраційний номер НОМЕР_3 під`їхав до двору свого домоволодіння, по АДРЕСА_3 та вийшов з автомобіля. У цей момент, неповнолітній ОСОБА_10 реалізовуючи свій злочинний намір, з прискоренням наблизився до потерпілого ОСОБА_12 та тримаючи у руці металевого прута, діючи умисно та маючи на меті подолання опору потерпілого, з метою безперешкодного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи можливість заподіяння тілесних ушкоджень заздалегідь підготовленим предметом, а саме металевим прутом, почав наносити останньому удари в область голови, при цьому потерпілий ОСОБА_12 , намагаючись уникнути насильства щодо себе, почав втікати від неповнолітнього ОСОБА_10 та звати на допомогу сторонніх осіб.
У свою чергу, неповнолітній ОСОБА_10 , бажаючи доведення до кінця свого злочинного наміру направленого на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, почав наздоганяти потерпілого ОСОБА_12 та продовжив наносити йому удари металевим прутом в область голови, у наслідок чого, потерпілий ОСОБА_12 впав на землю та неповнолітній ОСОБА_10 намагаючись протиправно заволодіти його майном, а саме чоловічою барсеткою, яку потерпілий тримав у руці, почав її виривати, сподіваючись, що в ній знаходяться гроші.
Під час вказаних подій, з території домоволодіння потерпілого вийшли ОСОБА_13 та чоловік на ім`я ОСОБА_14 , котрі побачили неповнолітнього ОСОБА_10 , що вчиняв напад на потерпілого ОСОБА_12 та відреагувавши на прохання про допомогу, припинили протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_10 та утримували його до приїзду працівників поліції.
12.07.2016 року по даному факту відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, а тому з урахуванням висунутої проти нього підозри, яка свідчить про його суспільну небезпеку як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення достатньо підстав стверджувати, що неповнолітній ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній не проживає за місцем реєстрації, може незаконно впливати на безпосередніх свідків та потерпілого, які шляхом вмовляння та погроз можуть змінити свої покази чи взагалі відмовитися від них, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обрання ОСОБА_10 виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання), не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Крім того, слідчий суддя обгрунтовано взяв до уваги обставини пред`явленої підозри, що характеризують поведінку ОСОБА_10 , який проігнорував застосування у повсякденному житті загальноприйнятних правил поведінки та з метою наживи завдав потерпілому ОСОБА_12 заздалегідь приготовленим металевим прутом тілесні ушкодження, внаслідок чого стан здоров`я останнього лікарем оцінений як тяжкий.
В апеляції захисник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Бобринецького ВП ГУ НП в Кіровоградській області про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги мотивував тим, що у клопотанні слідчого СВ Бобринецького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, погодженого із прокурором прокуратури Бобринецького району, взагалі відсутнє будь-яке обґрунтування стосовно неможливості застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, а тому у слідчого судді були відсутні правові підстави для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджено прокурором прокуратури Бобринецького району ОСОБА_6 . Водночас, з грудня 2015 року повноваження районних прокуратур припинено, оскільки у складі прокуратури Кіровоградської області почали діяти чотири місцеві прокуратури: Знам`янська, Новоукраїнська, Кіровоградська, Олександрівська. У складі Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області діє Бобринецький відділ. Як наслідок, так як клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджено неповноважною особою, а саме прокурором прокуратури Бобринецького району, воно не відповідає вимогам ч.4 ст.176 КПК України та не мало бути прийнято до розгляду слідчим суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Крім цього, при обранні ОСОБА_10 запобіжного заходу судом не враховано те, що ОСОБА_10 є неповнолітнім, має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), міцні соціальні зв`язки (постійно навчається у Знам`янському професійному ліцеї №3), позитивно характеризується, а також не має судимостей.

Вказав, що при розгляді клопотання про обрання відносно неповнолітнього ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не з`ясовано наявність у слідчого, яким здійснюється кримінальне провадження, спеціального уповноваження керівника органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. При цьому, відсутність зазначених відомостей як у клопотанні про обрання запобіжного заходу, так і в доданих до нього матеріалах, дає підстави вважати, що даний слідчий не є спеціально уповноваженим на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.

Заслухавши доповідача, захисника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , законного представника - матері підозрюваного ОСОБА_8 та самого неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 які підтримали апеляційну скаргу адвоката, прокурора який просив відмовити в апеляції захисника, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано обрав неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як враховуючи пред`явлено підозру підозрюваному у вчиненні тяжкого корисливого кримінального провадження із застосуванням насилля до потерпілого у виді завдання тілесних ушкоджень, які лікарем віднесені до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та існують наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не проживає за місцем реєстрації, може незаконно впливати на безпосередніх свідків та потерпілого, які шляхом вмовляння та погроз можуть змінити свої покази чи взагалі відмовитися від них, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , дане клопотання погоджено прокурором прокуратури Бобринецького району ОСОБА_15 .
Як пояснила у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_15 вона дійсно працювала на посаді прокурора Бобринецького району але на момент погодження клопотання про застосування запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_10 14 липня 2016 року працювала на посаді прокурором Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури, помилка допущена у клопотання у назві її посади є технічною.
Разом із тим, в матеріалах клопотання наявна постанова першого заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури, якою призначено групу прокурорів у кримінальному правопорушенні №0000393від 12.07.2016 року у складі начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_16 , прокурорів Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_17 та ОСОБА_6 .
Крім того, в матеріалах провадження є повідомлення слідчого відділу Бобринецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про підозру неповнолітньому ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України погоджене прокурором Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , а тому доводи сторони захисту щодо погодження клопотання слідчого неповноважною особою є безпідставними, а допущеною технічною помилкою, яка на переконання колегії суддів не впливає на правильність постановленого рішення слідчим суддею.
Крім того, доводи захисту щодо не з`ясування слідчим суддею наявності у слідчого, яким здійснюється кримінальне провадження, спеціального уповноваження керівника органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх є необгрунтованими та спростовуються наданим прокурором у судовому засіданні суду апеляційної інстанції наказом № 14 від 17.11.20015 року заступника начальника Головного управління поліції у Кіровоградській області полковника ОСОБА_18 , який є керівником слідчого управління Головного управління поліції, «Про визначення слідчих, уповноважених на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх або за їх участю», яким на виконання вимог ст.484 КПК України з метою дотримання рівня законності в роботі органів досудового розслідування, враховуючи специфіку проваджень щодо неповнолітніх, визначено слідчих уповноважених на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх, у тому числі визначено і слідчого ОСОБА_7 .
Доводи захисту щодо неврахування слідчим суддею, при постановленні ухвали того, що ОСОБА_10 є неповнолітнім, має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), міцні соціальні зв`язки (постійно навчається у Знам`янському професійному ліцеї №3), позитивно характеризується, а також не має судимостей є безпідставними, оскільки слідчим суддею враховані вказані обставини, проте враховано і те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із прямим умислом із застосуванням насильства, із завданням потерпілому тілесних ушкоджень які відносяться до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років та існують наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не проживає за місцем реєстрації, може незаконно впливати на безпосередніх свідків та потерпілого, які шляхом вмовляння та погроз можуть змінити свої покази чи взагалі відмовитися від них, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
А тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, навіть з урахуванням того, що він є неповнолітньою особою, має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що належна поведінка ОСОБА_10 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Сукупність обставин, в яких підозрюється неповнолітній ОСОБА_10 та його особистість істотно підвищують ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, тому відносно нього не може бути застосований більш мякий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 4 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобовязання) не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обовязків. Тримання під вартою є спів мірним, доцільним запобіжним заходом для перешкоджання підозрюваному у спробах спотворення фактичних обставин, а відтак встановленню істини по кримінальному провадженню. За таких умов виключається застосування менш суворих запобіжних заходів по відношенню до підозрюваного.
А тому, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 відсутні. Крім того колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обгрунтовано не обрав розмір застави ОСОБА_10 оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосування насильства до потерпілого.
Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 задовольнити

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором прокуратури Бобринецького району у кримінальному провадженні 0000393 від 12 липня 2016 року та застосовано відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12.40 год. 12 липня 2016 року до 12.40 год. 10 вересня 2016 року, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4