Справа № 627/714/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2016 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Краснокутського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000450 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губарівка, Богодухівського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню технічну освіту, тимчасово не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, а саме: 10 листопада 2011 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 26.06.2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 289 КК України, ч.ч.1,4, ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 18.06.2014 року за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова на підставі Закону України «Про амністію»; 29 травня 2015 року Богодухівським районний судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України встановлено випробувальний термін 3 (три) роки із застосуванням п.п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом та маючи на меті використати його для поїздки у власних цілях, 20 серпня 2014 року у вечірній час, знаходячись по провулку Театральний в смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, на стоянці біля будинку №4 побачив автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 , після чого за допомогою викрутки, яка знаходилася при останньому, відчинив замок дверей вказаного автомобіля, після запустив його двигун шляхом пошкодження дротів, та незаконно заволодів вище вказаним автомобілем. Після чого, ОСОБА_4 поїхав на вказаному автомобілі в с. Губарівка, Богодухівського району, Харківської області, де по дорозі, не впоравшись із керуванням автомобіля, ОСОБА_4 допустив зіткнення вище вказаного транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль має механічні пошкодження, чим потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду згідно висновку судово авто-товарознавчої експертизи № 10020 від 4 листопада 2014 року на суму 3428,20 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що цивільний позов на стадії судового розгляду ним не заявлено, однак він має претензії до обвинуваченого, поскільки шкода йому взагалі не відшкодована та після вступу вироку в законну силу він буде звертатися в подальшому з цивільним позовом про відшкодування збитків. Також наполягав на обранні обвинуваченому сурової міри покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме:

у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, та особу обвинуваченого, який не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Богодухівської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ч.2 ст.289 КК Україниу виді позбавлення волі з відбуванням покарання в місцях, визначених органами кримінально-виконавчої системи. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК ( 2341-14 ) остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення,

часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно, а тому вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_4 підлягає самостійному виконанню.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_4 підлягає самостійному виконанню.

Речові докази по справі:

-спортивну кофту чорного кольору повернути власнику ОСОБА_4 ;

-викрутку плоску, яка знаходиться на зберіганні в камері схову Краснокутського ВП Валківського ВП ГУ НП в Харківській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1