Справа № 185/5754/16-к
Провадження № 1-кс/185/1101/16
У Х В А Л А
28 вересня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України.
22 вересня 2016 року захисником ОСОБА_4 була подана заява про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 .

В своїй заяві захисник ОСОБА_4 зазначив, що керуючись вимогами ст. 75 КПК України у зв`язку з існуванням обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 заявляє відвід даній судді з наступних підстав. По-перше, після роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, головуючий не з`ясував у учасників судового провадження які конкретно письмові докази необхідно дослідити, позбавивши можливості сторону захисту заперечити можливості їх дослідження у зв`язку з їх очевидною недопустимістю. По-друге, обсяг доказів, які досліджуватимуться, та порядок їх дослідження визначений без виходу до нарадчої кімнати без розгляду поданого обвинуваченим ОСОБА_3 11 вересня 2016 року усного клопотання про обсяг та порядок дослідження доказів з порушенням вимог ч. 2 ст. 372 КПК України без оголошення мотивів прийнятого рішення. По-третє, після заявленого ОСОБА_3 22 вересня 2016 року клопотання про визнання доказів очевидно неприпустимими, суддя не прийняла рішення по заявленому клопотанню чим порушила вимоги ч. 2 ст. 89 КПК України, згідно якої у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу. По-четверте, під час розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 від 22 вересня 2016 року про визнання доказів недопустимими, суддя не дослідила подані до клопотання додатки, проігнорувавши доводи, вказані у клопотанні у повному обсязі намагаючись без їх оцінки перейти до дослідження доказів у справі не мотивувавши свого рішення.

У судовому засідання прокурор заперечував проти задоволення заяви про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю відповідних підстав для відводу та вмотивованості заяви про відвід, захисник ОСОБА_4 підтримав свою заяву та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 також підтримали заяву про відвід судді.
Суд заслухавши думку учасників приходить до наступного.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні та є підставою для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 75 КПК України. Зокрема, п. 4 ч. 2 ст. 75 КПК України передбачено, як одну із підстав для відводу судді, наявність інших обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя при здійсненні правосуддя є незалежним і підкоряється лише закону. Повноваження головуючого у судовому засіданні визначені ст. 321 КПК України. Зокрема, саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження, вживає заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку. Виходячи із змісту вказаної норми Закону, саме головуючий наділений повноваженнями вирішувати питання про те, які обставини підлягають з`ясування в межах даного кримінального провадження.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених ст. 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ч. 4 ст. 371 КПК України, ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.
В журналі судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України від 11 серпня 2016 року під п. 92 зазначений встановлений порядок доказів /а.к.п. 50 зворот. стор./.
В журналі судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України від 22 вересня 2016 року під п. 30 зазначене рішення стосовно клопотання обвинуваченого по доказам /а.к.п. 124 зворот. стор./.
Зазначені заявником порушення головуючим норм процесуального права, про наявність яких нібито вказує захисник ОСОБА_4 , не можуть розцінюватись, як інші обставини, які викликають сумніви у неупередженості судді, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, як підстава для відводу судді, та на що покликається захисник у поданій ним заяві про відвід судді, виходячи з наступного.

Отже, посилання захисника ОСОБА_4 на вказані в заяві обставини, як на такі, що викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_7 у згаданому кримінальному провадженні і можуть бути підставою для відводу головуючого є необґрунтованими, а такі обставини (за умови їх наявності) можуть бути викладені як доводи апеляційної скарги у випадку непогодження сторони кримінального провадження з прийнятим у справі рішенням та, в будь-якому разі, не можуть розглядатись як підстава для відводу судді.
Інших підстав для відводу головуючому у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 заявником не наведено, а тому підстав для задоволення заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 не має.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 369, 370 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1