Справа № 369/5648/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/161/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 17.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку в 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Судом також вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів по справі.

ОСОБА_7 засуджено за вчинення ним злочину за наступних обставинах.

27 жовтня 2014 року, близько 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ,,ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Одеса - Київ зі сторони м. Одеса в напрямку м. Києва. Рухаючись у вказаному напрямку, в районі 16 км + 900 метрів автодороги Київ - Одеса, поблизу населеного пункту - смт. Чабани, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, розпочинаючи рух та, виконуючи маневр перестроювання, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу транспортним засобам, які рухались по тій смузі, на яку він мав перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ,,ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , котрий рухався в попутному напрямку по автодорозі Київ - Одеса в середній смузі руху. В результаті ДТП водій автомобіля ,,ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вважає вирок щодо нього таким, що ухвалений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому просить його скасувати, а кримінальне провадження по його обвинуваченню у вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити за відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на наступне. Суд першої інстанції упереджено розглянув справу та упереджено поставився до доказів, які в ній містяться та спростовують обвинувачення. Крім того, суд першої інстанції вважає неправдивими покази його ( ОСОБА_7 ) та розцінює їх лінією захисту. При цьому суд не вказав в якому саме висновку експерта спростовуються його ( ОСОБА_7 ) покази. Також суд не прийняв до уваги висновок експерта ОСОБА_10 від 14 липня 2015 року №2-07/15, зазначивши, що висновки експерт давав на підставі наданих адвокатом матеріалів без безпосереднього дослідження транспортних засобів - учасників ДТП та з урахуванням його ( ОСОБА_7 ) показів. У зв`язку з наведеним апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції обґрунтуванням свого висновку, як лінія захисту, позбавив по суті права на захист обвинуваченого. Крім того, не прийняття доказу - висновку експерта через те, що він замовлявся адвокатом, повністю невілює всю адвокатуру, оскільки щоб не робив адвокат та які б не збирав докази, вони не приймаються судом, бо надані стороною захисту. Також судом першої інстанції не наведено норму КПК України, як підставу чому він не приймає, як доказ - висновок експерта ОСОБА_10 . Апелянт вважає, що висунуте йому обвинувачення не підтверджується, а в основу обвинувачення покладені недостовірні та сумнівні докази, а саме слідство здійснювалось упереджено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та виступ в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, в супереч ствердженням апелянта, проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального кодексу. При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції позбавив права обвинуваченого на захист є безпідставними.

Ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що він за ч. 1 ст. 286 КК України засуджений незаконно також є безпідставними, оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в супереч ствердженням апелянта, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатньо повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні, детально наведених у вироку доказах, які отримали судом відповідну оцінку у вироку.

В обгрунтування висновку про винуватість обвинуваченого в скоєному злочині судом першої інстанції обґрунтовано покладені зібрані, досліджені під час судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, а саме: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_12 , як такі, що узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2014 року, протоколами огляду технічного стану автотранспорту від 27 жовтня 2014 року (автомобілів ,,ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_2 та ,,ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_1 ), висновком експерта №1164А від 29 грудня 2014 року, висновком експерта №5-01/377 від 21 травня 2015 року, висновком експерта №116/Д від 15 - 22 травня 2015 року.

Перевіривши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставляться під сумнів апелянтом, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши їх в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозвязку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 , поставлених йому в вину протиправних дій та правильно кваліфікував їх за ч. 1 ст. 286 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином мотивованими. А тому посилання апелянта на упередженість суду першої інстанції при розгляді даної справи є безпідставними.

Що ж до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 в своє виправдання, пояснень експерта ОСОБА_10 та його висновку № 2-07/15 від 14 липня 2015 року, то вони, як вбачається з вироку, отримали оцінку судом першої інстанції та не були прийняті до уваги із зазначених у вироку міркувань. Тобто судом рішення, в цій частині, прийнято відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З наведеним вище погоджується і колегія суддів, оскільки ствердження обвинуваченого, що керований ним автомобіль їхав по середній смузі автодороги ,,Одеса - Київ у напрямку Києва, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_9 зліва від нього (у третій смузі руху) спростовуються, як показаннями потерпілого ОСОБА_9 , так і показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2014 року, схемою ДТП та фототаблицею до протоколу, висновком експерта №1164А від 29 грудня 2014 року. Аналіз вказаних доказів, а також сам факт знаходження автомобіля ,,ЗАЗ після зіткнення на смузі, про яку стверджував потерпілий, що вбачається зі схеми ДТП та фототаблиці, свідчать про те, що саме водій ОСОБА_13 на вказаному автомобілі їхав по середній смузі автодороги, на якій і відбулося його зіткнення з автомобілем ,,ВАЗ під керуванням ОСОБА_7 , який не надав дорогу автомобілю ,,ЗАЗ, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку останній мав перестроїтися.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення

Торкаючись виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у тому числі і додаткового покарання, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, апеляційний суд вважає, що воно призначено йому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є таким, яке відповідає, як тяжкості вчиненого злочину, так і даним про особу обвинуваченого, а тому вважає його необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а даний вирок - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий підпис

Судді: підписи