АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1390/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 619/89/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел.Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 17.06.2009р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного основного покарання частково приєднано невідбуту частину основного покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17 червня 2009 року та остаточно ОСОБА_10 призначено основне покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в особі КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» витрати на лікування потерпілого від злочину у розмірі 2701,8грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 майнові збитки у розмірі 1500грн. та моральну шкоду у розмірі 70000грн.
Як встановив суд, 19 лютого 2011 року у вечірній час ОСОБА_10 знаходився у кафе «Тан-Дем», що розташоване по вул.Радянській №2-а в сел Вільшани Дергачівського району Харківської області, де також знаходився малознайомий йому ОСОБА_8 . Приблизно о 23 годині того ж дня між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 удар кулаком у область плеча, після чого пішов до виходу з кафе, ОСОБА_10 бажаючи помститися ОСОБА_8 за нанесену, як на його думку, образу, вирішив спричинити йому тілесні пошкодження. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_8 зі сторони спини та наніс один удар кулаком в область голови, від якого потерпілий упав на підлогу та, ударившись головою, втратив свідомість. Після чого ОСОБА_10 з місця скоєння злочину утік. Своїми діями ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та внутрішньочерепною кровотечею, яка згідно з висновком судово-медичної експертизи №158/69Д-ОКБ/14 від 11.06.2014р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.121 КК України 6 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17.06.2009р. та призначити остаточне покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі. Прокурор в обґрунтування вимог зазначає, що інкримінований ОСОБА_10 злочин є тяжким, вчинений ним у період іспитового строку, пом`якшуючі покарання обставини відсутні, за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, а тому призначене йому покарання, на думку прокурора, є недостатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду не ґрунтується на дійсних обставинах справи, доказам надано неправильну оцінку та його дії кваліфіковані невірно. Зазначає, що судом не враховані його показання про відсутність умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, який спровокував конфлікт, а удар потерпілому був нанесений, щоб захиститись від його дій, не прицільно, наміру нанести удар у голову потерпілого у нього не було. Вказує, що судом не встановлено, що настання тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого, описаних у висновках судово-медичних експертиз, настало саме від його удару, а не від падіння потерпілого на підлогу. Як зазначає обвинувачений, судом не надано оцінки висновку судово-медичної експертизи №158/69Д-ОКБ/14 від 11.06.2014р., згідно з яким закрита черепно-мозкова травма утворилася у потерпілого від дворазової ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях, тобто, на думку обвинуваченого, суд не дослідив механізм утворення ушкоджень та не встановив, які тілесні ушкодження утворились від першої ударної дії, їх локалізацію, та ступінь тяжкості, а які від другої, при цьому, як зазначає обвинувачений, враховуючи перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, один з ударів він міг отримати самостійно, впавши на підлогу, до чи після конфлікту.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки наведені в ній доводи, на думку обвинуваченого, є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що його вина є недоведеною, під час додаткового розслідування справи вказівки суду щодо усунення недоліків розслідування прокурором не виконані, а крім того, зазначає, що за місцем проживання він характеризується позитивно.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого з викладених в ній підстав, прокурора, який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого, який також просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора та вважав апеляційну скаргу обвинуваченого необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, форма вини та мотив вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинуваченні, визнаному судом доведеним.

Згідно з ч. 1 ст.94 КПК України - слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 374 КПК України, а також рекомендаціям викладеним в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суд обмежився лише викладенням у вироку окремих доказів, не вдавшись до їх аналізу, внаслідок чого не обґрунтував належним чином обвинувачення, визнане доведеним. При наявності суперечливих доказів у вироку не зазначено, чому взяті до уваги одні докази і відкинуті інші.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_10 в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 суд зокрема послався на висновок судово-медичного експерта №158/69Д-ОКБ/14 від 11.06.2014р., згідно з яким виявлена у потерпілого закрита черепно-мозкова травма, яка є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя, утворилася від дворазової ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні властивості яких не відобразилися в ушкодженнях, з наступним механізмом її утворення: коли постраждалий знаходився в вертикальному або близькому до нього положенні, в результаті удару в праву частину голови, тілу постраждалого було надане прискорення, що призвело до падіння на площину та ударом потиличною областю зліва, при цьому зазначена травма голови не могла бути отримана внаслідок падіння на предмет з обмеженою поверхнею, в тому числі і на «металеву петлю двері». Також у висновку експерта зазначено, що свідчення потерпілого ОСОБА_8 , надані в ході проведення відтворення обстановки та обставин події від 08.06.2011р. в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині часу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі останнього, однак його свідчення при проведенні слідчого експерименту від 10.06.2014р. стосовно механізму утворення травми голови суперечать свідченням, наданим ним 08.06.2011р. та судово-медичним медичним даним в частині падіння на площини після отримання удару в праву скроневу область.
Враховуючи такі висновки судово-медичної експертизи і виходячи з встановлених у вироку обставин події, а саме нанесення ОСОБА_10 одного удару в область голови потерпілого, від якого останній впав на підлогу та ударився головою, втративши свідомість, з урахуванням необхідності встановлення наявності у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень при кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, формулювання обвинувачення, викладене у вироку, не є конкретним, оскільки суд не встановив та не розмежував, в яку саме частину голови потерпілого був нанесений удар (або удари) обвинуваченим та які саме тілесні ушкодження він отримав як при падінні на кафельну підлогу так і від удару рукою, коли потерпілий ще знаходився у вертикальному стані.
Суд не звернув увагу і на неповноту висновку судово-медичного експерта №158/69Д-ОКБ/14 від 11.06.2014р., де власне так і не було надано відповіді на питання №5 постанови про призначення судово медичної експертизи, щодо визначення сили удару нанесеного обвинуваченим кулаком по голові потерпілого. По справі крім вищезгаданої судово медичної експертизи було також проведено і інші судово-медичні експертизи, а саме № 108/11/Д від 10.05.2011 року та № 164/11/Д від 15.06.2011 року, де описаний дещо інший механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, а саме - від падіння на плоску поверхню.

Незважаючи на те, що висновки цих експертиз були долучені до матеріалів кримінального провадження, суд ухилився від оцінки протиріч у вищенаведених висновках експертиз, та навіть не скористався своїм правом передбаченим ст. 356 КПК України.

Між тим, з`ясування цих питань має важливе значення для встановлення причинно наслідкового зв`язку між нанесенням ОСОБА_8 удару та отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаного кримінального провадження суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі права на захист, які тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, тому, відповідно до вимог ч.6 ст. 9 КПК України, ч.1 ст. 7 КПК України, п.1), п.3) ч.1 ст. 409 КПК України, ч.1 ст. 412 КПК України, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню, з призначенням, нового судового розгляду в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі.

З урахуванням наведеного, суду першої інстанції необхідно в повному обсязі провести новий судовий розгляд кримінального провадження, дослідити у встановленому порядку всі докази, детально проаналізувавши всі обставини справи, та перевіривши всі доводи, викладені в апеляційних скаргах і за результатами судового розгляду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону,

Так як вирок скасовується у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і буде проводитися новий судовий розгляд у суді першої інстанції, то колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляції прокурора, щодо невідповідності призначеного судом покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , внаслідок його м`якості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, ч.1 ст. 412, ст.415 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_11 Мозговий