Дата документу 28.03.2016
Справа № 501/562/16-к

У Х В А Л А
28 березня 2016 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 -
До Іллічівського міського суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора м. Чорноморська ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про злочин, який на його думку вчинили посадові особи ДП «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» (далі Лікарня) в частині службового підроблення висновку за аналізом крові № 3819 від 15 грудня 2006 року. У скарзі заявник просить визнати бездіяльність прокурора ОСОБА_4 незаконною та зобов`язати його внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості згідно його звернення.
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Виходячи з змісту ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Встановлено, що ОСОБА_3 02 березня лютого 2016 року звернувся із заявою до Іллічівської місцевої прокуратури Одеській області про вчинення посадовими особами Лікарні злочину щодо службового підроблення, який вчинено у 2007 році, посилаючись на те, що фальсифіковано висновок за аналізом крові № 3819 від 15 грудня 2006 року (по даті забору крові, який нібито проводився) та в якому безпідставно вказано наявність алкоголю в крові ОСОБА_5 .
Листом прокурора ОСОБА_4 від 09 березня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у внесенні відомостей викладених в його заяві у зв?язку з відсутністю об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно доказів наданих ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_5 поступив в Лікарню 15 грудня 2006 року, взята кров на алкоголь (висновок комісійної експертизи від 11 квітня 2007 року № 70), аналіз крові ОСОБА_5 № 3819, проведений Одеським обласним наркологічним диспансером із забором крові 15 грудня 2006 року, містить 1,07 етилового спирту, дата видачі дослідження 20 червня 2008 року.
В листі Лікарні від 27 листопада 2009 року № 01/15-775 повідомлено ОСОБА_3 , що забір крови на наявність етилового спирту брався 15 та 18 грудня 2006 року (з трупу), висновок за першим забором № 3819 отримано 23 грудня 2006 року, за другим зареєстровано за вихідним в Одеському обласному бюро СМЕ 22 грудня 2006 року.
Згідно журналу реєстрації отримання досліджень крови висновок № 3819 отримано 18 грудня 2006 року.
Як вбачається з листа Лікарні від 22 липня 2008 року № 01/15-539 ОСОБА_3 повідомлялося, що вказане дослідження № 3819 містилося в медичній карті ОСОБА_5 , яка вилучалася Іллічівською транспортною прокуратурою де і було його втрачено.
Тобто посилання в наданому ОСОБА_3 зразка дослідження № 3819 з датою видачі «20 червня 2008 року» є датою видачі повторного примірнику.
Відсутність у акті судово-медичної експертизи від 05 січня 2007 року № 309 посилання на результати дослідження № 3819 не можуть свідчити про його відсутність як такого, тому що експерт ОСОБА_6 проводив дослідження трупу і вказував результати аналізу крови яку він відбирав саме з трупу. Результати аналізу крови викладено у дослідженні № 6888 від 22 грудня 2006 року.
Посилання на дату отримання висновку аналізу «23 грудня 2006 року» замість «18 грудня 2006 року» не має рішучого значення та не може свідчити, що це зроблено навмисно.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого законом.
Згідно ч. 1 ст. 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Аналізуючи докази надані ОСОБА_3 у їх сукупності слідчий суддя приходить до висновку, що із змісту скарги ОСОБА_5 не вбачається ознак злочину, передбаченого ст. 366 КК України (службове підроблення) в діях посадових осіб Лікарні, а його скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 , щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення посадовими особами ДП «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» злочину, передбаченого ст. 366 КК України.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1