Справа № 461/7319/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/420/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 03 лютого 2016 року, -

Даним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кемерове РФ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано з моменту його фактичного затримання 09 квітня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення з моменту затримання 09 квітня 2015 року зараховано в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено без зміни - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги (, МФО 825014, р/р 0292 в УДКСУ у Львівській області) шкоду у сумі 7499 (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи № 10/243 (висновок від 23 червня 2015 року) у сумі 4431 (чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 84 коп.

Вирішено питання з речовими доказами по справі.

встановила :

ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що протягом 25-26 лютого 2015 року , перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту на побутовому ґрунті, діючи умисно, наніс ОСОБА_9 удари табуреткою по голові, тулубу та кінцівках. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 22/15 від 06 квітня 2015 року ОСОБА_9 заподіяні: рана лівої тім`яної ділянки голови та субарханоїдальний крововилив лівої тім`яної частки мозку, перелом кісток носа, садно спинки носа, синяки в підорбітальних ділянках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, множинні синяки в ділянках живота справа, над лобком, в обох пахових ділянках, на правому стегні, лівій сідниці, лівій гомілці та правому колінному суглобі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також травму живота у вигляді розриву брижі нижнього відділу тонкої кишки, яка ускладнилась некрозом стінки кишки та гнійним перитонітом, а також розрив капсули селезінки, крововиливи в брижу тонкої кишки в середній третині черевної порожнини, які відносяться у живої особи до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння та призвели до смерті ОСОБА_9 .

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що покази по обставинах справи він давав слідчому 12.03.2015р., а кримінальна справа була порушена 06.04.2015р., чим було порушено його права. Також, на його думку, з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 та висновків експерта в судовому засіданні неможливо встановити, що смерть ОСОБА_9 настала з його вини. Жодних фактів порушення ним закону не встановлено. Вважає, що смерть його дружини настала внаслідок халатності і непрофесіоналізму лікарів, які надавали їй медичну допомогу. Зазначає, що вирок побудований на припущеннях та показах свідків, які є неправдивими.

В зв`язку з вищенаведеним просить закрити справу відносно нього.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в інтересах підзахисного , вказує на те, що, на його думку, судом 1-ї інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Суд, як на доказ вини ОСОБА_8 послався на висновок експерта судово-медичної експертизи №22/15 та на покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 , однак з таким висновком суду погодитися не можна оскільки у висновку експертизи зазначено, що пошкодження у ОСОБА_9 , які призвели до смерті, могли утворитися від неодноразових ударів тупими предметами в ділянку передньої черевної стінки, в тому числі і від ударів табуретки. Чи могли дані ушкодження утворитись за обставин, на які вказують свідки, а саме, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_9 , в тому числі поставив табуретку на живіт потерпілій, коли вона лежала спиною та стрибав на табуретці, категорично стверджувати тільки поданих експертизи трупа ОСОБА_9 , немає можливості.

Свідки та потерпілий не були очевидцями побиття потерпілої і давали показання з чужих слів, що закладає можливість помилки з причини суб`єктивного чинника. Потерпіла могла поскаржитись на чоловіка оскільки між ними виник конфлікт. Потерпіла не зверталась з заявою до правоохоронних органів, хоча мала час та можливість такого звернення, оскільки померла через 12 днів від можливого часу нанесення тілесних ушкоджень.

Також зазначає, що в медичній карті ОСОБА_9 зазначено «Травма побутова хуліганська. 25 лютого 2015 року о 23 год.40 хв. побив чоловік, за допомогою не зверталась.» Відомості зазначені в медичній карті заслуговують на довіру, оскільки записані зі слів потерпілої.

Крім того, не встановлено де перебувала потерпіла з 12 год. 26 лютого до 17 год. 27 лютого 2015 року і чи відбувалися з нею події, які могли б бути причиною отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які призвели в подальшому до її смерті.

Суд також не звернув увагу на те, що тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілої могли бути нанесені не раніше 00год.30хв. 26 лютого 2015 року і не пізніше 00год.30хв. 28 лютого 2015р., а не о 23 год.40 хв. 25 лютого 2015 року.

Також ОСОБА_8 повідомив, що свідки зацікавлені у його засудженні, оскільки між ними існують неприязні відносини, та наявність боргового зобов`язання, що не було враховано судом. Судом не допитано свідка ОСОБА_13 , а її допит відбувався за правилами ст..225 КПК України, за відсутності сторони захисту, без повідомлення про час та місце судового засідання, що перешкодило повно та всебічно встановити всі обставини справи, а також допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, оскільки такий допит був проведений з порушенням вимог ст.225 КПК України.

Вважає, що показання свідків та потерпілого не підтверджуються іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Вирок побудовано на припущеннях без наявності достатніх, належних та допустимих доказів. Не встановлені достатні докази для встановлення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Просить оскаржуваний вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку , перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів.

Матеріалами провадження, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена, хоча ОСОБА_8 її не визнав та пояснив в судових засіданнях місцевого суду, що 25 лютого 2015 року приблизно о 17 год.30 хв. він прийшов на Краківський ринок у місті Львові де працювала його дружина ОСОБА_9 . Остання перебувала у кафе «Марія» на території ринку разом зі своїми раніше знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де вони розпивали спиртні напої. Він запропонував дружині піти додому. По дорозі ОСОБА_9 купила пляшку горілки. Вдома вони випили приблизно по 100 грам горілки, при цьому дружина була в стадії сильного алкогольного сп`яніння. Між ними виник словесний конфлікт, після чого ОСОБА_9 кухонною качалкою вдарила його два рази по спині та пішла з кухні в кімнату. Він вдягнув куртку та зайшов до неї в кімнату. Під час продовження сварки він вдарив її один раз у ніс, а потім вдарив у груди, від чого вона впала на спину на кушетку де вони спали. Після чого, він пішов з квартири і був там відсутній з вечора 25 лютого 2015 року до середини дня 26 лютого 2015 року. На наступний день, приблизно о 12 годині на вулиці Леонтовича у місті Львові, під час розмови з чоловіками на ім`я ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з якими він перебував також з вечора 25 лютого 2015 року до моменту, коли він випадково побачив ОСОБА_9 . Остання нормально себе почувала, віддала ключі від квартири та сказала, що через пару днів прийде за своїми речами. Йому було відомо, що вона буде знаходитись у своєї знайомої ОСОБА_10 , бо вони про це домовлялися в кафе під час вживання спиртних напоїв.

При цьому, він сподівався, що через пару днів вона повернеться додому, оскільки раніше вони також сварилися, вона йшла та через декілька днів поверталася. 03 березня 2015 року він мав намір йти до міліції для написання заяви про зникнення дружини, однак, прийшов дільничний інспектор з повідомленням про перебування ОСОБА_9 у лікарні. Інспектору він надав аналогічні пояснення. 04 березня 2015 року він розмовляв з дружиною в реанімації, яка повідомила йому, що її побив і штовхнув з другого поверху чоловік, якого він зобов`язаний знайти. На його думку, це племінник ОСОБА_10 , з яким раніше вже був конфлікт, під час сумісного вживання спиртних напоїв. Вважає, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 його обмовили, так як винні йому п`ять тисяч доларів і не мають наміру їх повертати. З потерпілим ОСОБА_15 (сином ОСОБА_9 ) у нього також складні стосунки, так як він був проти матеріальної допомоги йому за рахунок їх сімейного бюджету. Свідок ОСОБА_12 дала неправдиві покази в судовому засіданні, так як у неї був конфлікт з ОСОБА_9 . Вважає, що травми ОСОБА_9 отримала саме під час перебування у ОСОБА_10 . Раніше вони також сварилися. Іноді він міг застосувати насильство до дружини, але воно було легке. Щодо плям крові на вилученій постільній білизні, пояснив, що у дружини було певне захворювання, від якого з`явилися ці плями. З висновком експертизи про причину смерті не погоджується, вважає винними лікарів у зв`язку з неналежним лікуванням ОСОБА_9 . Допускає, що травму вона отримала саме під час падіння з другого поверху у будинку ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції дав належну оцінку запереченням обвинуваченого ОСОБА_8 , не надавши їм віри, оскільки такі спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєне, вони суперечать іншим об`єктивним доказам по справі, які місцевим судом у встановленому порядку були досліджені та підставно прийняті до уваги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена , зокрема:

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_15 про характер стосунків, які склалися між ОСОБА_9 - його матір`ю, та обвинуваченим, які проживали в шлюбі. Обвинувачений, зі слів матері, зловживав спиртними напоями, неодноразово її бив, кидався і на нього з ножем. У його присутності ОСОБА_8 двічі погрожував вбити ОСОБА_9 . Остання жаліла обвинуваченого і після застосування насилля до органів внутрішніх справ не зверталася. 28 лютого 2015 року вночі йому зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що мати перебуває у лікарні. Пізніше мати особисто зазначила йому, що її в квартирі побив табуреткою ОСОБА_8 , при цьому знову погрожуючи вбити. Коли обвинувачений вийшов з квартири за спиртними напоями, вона сховала свій паспорт, вийшла з квартири та пішла до знайомих, які в подальшому відвезли її до лікарні. Він бачив, що у матері багато синців на тілі, у неї був тяжкий стан. Зазначив, що після вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 поводив себе неадекватно;

- показаннями свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що знала ОСОБА_9 приблизно три роки. ЇЇ постійно бив чоловік ОСОБА_8 . Раніше двічі вона була очевидцем побиття ОСОБА_9 і особисто викликала їй швидку. В останній раз 27 лютого 2015 року, приблизно о 17-18 годині, ОСОБА_9 прийшла до неї знову вся побита(голова,обличчя, була кровотеча), але відмовилася викликати швидку. Розповіла, що її побив ОСОБА_8 табуреткою, яку завернув у ковдру. При цьому, ОСОБА_9 лежала на підлозі, а ОСОБА_8 «танцював» на ній з табуреткою. З її слів, побиття продовжувалося протягом декількох днів, ОСОБА_8 не випускав її з квартири. Потім їй вдалося вийти з дому та прийти до неї. Міліцію викликати вона відмовилася. Переночувавши, 28 лютого 2015 року, вони разом з ОСОБА_9 на таксі поїхали до ОСОБА_19 (родички ОСОБА_9 ) та потім туди викликали швидку, яка відвезла ОСОБА_9 до лікарні. Вказала, що заяви до міліції щодо попереднього застосування до неї насильства обвинуваченим не писала, так як дуже любила ОСОБА_8 і прощала його, а ті заяви, які подавала, в подальшому забирала.;

- показаннями свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні про те, що він був двоюрідним братом ОСОБА_9 , до нього ввечері 27 лютого 2015 року прийшла остання, яка трималася за живіт, на ногах та обличчі у неї були синяки. При цьому, вона повідомила, що прийшла з дому і її побив ОСОБА_8 . Переночувавши, на наступний день вона та його дружина ОСОБА_10 поїхали до його матері ОСОБА_19 , де і викликали швидку допомогу для ОСОБА_9 . Раніше ОСОБА_9 також скаржилася, що чоловік її б`є, але до міліції не зверталася, ночувала у ОСОБА_19 та поверталася додому;

- показаннями свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні про те, що він працюючи лікарем-хірургом оперував ОСОБА_9 , і під час лікування остання повідомила, що її побив табуреткою чоловік приблизно за 3 - 3,5 доби до операції, локалізація фізичних ушкоджень відповідала її поясненням. До лікарні її привезла товаришка, яка наполягла на отриманні ОСОБА_9 медичної допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вона була подругою ОСОБА_9 та яка приїхала до лікарні після телефонного виклику останньої та побачила її сильно побиту, на голові був великий шрам. Зі слів ОСОБА_9 її побив табуреткою чоловік ОСОБА_8 , який і раніше її бив неодноразово, застосовував ніж, не випускав з квартири. Зі слів ОСОБА_9 , після побиття ОСОБА_8 пішов за горілкою, а вона вийшла з квартири та пішла до своєї знайомої ОСОБА_21 . Вказала, що ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння поводить себе неадекватно, погрожував насиллям і їй. ОСОБА_9 повідомляла не раз, що боїться обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що у квітні 2015 року він був присутній під час проведення слідчої дії на досудовому розслідуванні у якості понятого. У квартирі обвинуваченого ОСОБА_8 були оглянуті та вилучені певні речі, в тому числі простирадло з плямами крові, табурет. Все вказане у протоколі відповідало дійсності і він підписав протокол без зауважень;

- показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що він приймав участь у якості понятого під час слідчої дії, але дату чітко зазначити не може, у зв`язку зі спливом тривалого терміну. З квартири обвинуваченого були вилучені речі, що підтверджено його підписом у протоколі;

- показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що в лікарні ОСОБА_9 зазначила, що її побив чоловік ОСОБА_8 і йому як дільничному інспектору міліції доручили здійснити перевірку фактів, вказаних у повідомленні з травмпункту. Зустрітися безпосередньо з ОСОБА_9 він не зміг, так як це заборонили лікарі у зв`язку з її післяопераційним періодом. При цьому, ОСОБА_8 надав йому пояснення, що вони посварилися з ОСОБА_9 і вона пішла з квартири;

- даними, що вказані у телеграмі по УВС у Львівській області № 2472 від 28 лютого 2015 року та рапорті дільничного інспектора міліції Галицького РВ м. Львова, відповідно до яких, до органів міліції надійшло повідомлення з травмпункту № 3 м. Львова про те, що до закладу звернулася ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями, які були нанесені їй 26 лютого 2015 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 (т.1 а.с.153,154);

- даними протоколу огляду трупа від 11 березня 2015 року (т.1 а.с.155-156), згідно з якими за участі понятих був оглянутий труп ОСОБА_9 , зафіксовані прояви тілесних ушкоджень;

- даними медичної карти стаціонарного хворої ОСОБА_9 , яка була госпіталізована до Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 28 лютого 2015 року у стані середньої важкості з діагнозом - тупа травма живота, розрив тонкої кишки, дифузний гнійно-фіброзний перитоніт. В розділі «Анамнез хвороби» зазначено: «Травма побутова - хуліганська. 25 лютого 2015 року о 23 год. 40 хв. побив чоловік, за допомогою не зверталась. Звернулась тільки 28 лютого 2015 року». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла (т.1 а.с.159);

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 (т.1,а.с.161), згідно з даними якого до смерті призвели патологічні стани: дифузний перитоніт, некроз стінки тонкої кишки, розрив тонкої кишки, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом;

- даними протоколу огляду місця події від 06 квітня 2015 року, в ході якого за участі понятих було оглянуте приміщення квартири АДРЕСА_2 При огляді було зафіксовано обстановку житлового приміщення. Під час огляду вилучено табуретку білого кольору, подушку, підодіяльник та простирадло зі слідами крові (т.1,а.с.172-183);

- даними висновку експерта судово-медичної експертизи (далі - СМЕ) № 22/15 від 06 квітня 2015 року (т.1 ,а.с.184-194), згідно з яким причиною смерті ОСОБА_9 є тупа травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки, крововиливів в брижу тонкої кишки, розриву капсули селезінки, ускладнених некрозом стінки тонкої кишки, дифузним гнійно-фіброзним перитонітом, порушенням кишкової прохідності, некротичним езофагітом, запаленням легенів, набряком легенів та головного мозку, також на трупі ОСОБА_9 виявлено наступні ушкодження: садно спинки носа, синяки в правій підорбетально-виличній ділянці, в лівій вилично-щічній ділянці, рана лівої тем`яної ділянки голови, субарханоїдальний крововилив лівої тем`яної частки головного мозку, синець біля основи лівого плечового суглобу, п`ять синців на лівому плечі, синець на передній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, синець на тильній поверхні правої кисті, синці в нижній частині живота, в лівій та правій пахових ділянках живота, три синці на передньо-боковій поверхні нижньої третини живота справа, три синці на передній поверхні середньої та верхньої третини живота справа, синець передньої поверхні верхньої третини правого стегна біля пахової ділянки, два синці на передній поверхні правого колінного суглобу, синець в нижній третині лівої гомілки, перелом кісток носа, травма живота з наявністю масивного розриву брижі нижнього відділу тонкої кишки, некроз сегмента тонкої кишки, крововиливи в брижу тонкої кишки в середній третині черевної порожнини, надрив капсули діафрагмальної поверхні селезінки. Дані ушкодження за видами відносяться до легких та тяжких тілесних ушкоджень живої людини, частина з яких призвела до смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку СМЕ, вищезазначені ушкодження на тілі ОСОБА_9 могли бути спричинені за декілька тижнів до смерті, не виключно 25 чи 26 лютого 2015 року. Пошкодження у своїй сукупності, а також травма живота, яка призвела до смерті, не характерні для утворення під час вільного падіння на площину з висоти зросту. Травми: розрив брижі нижнього відділу тонкої кишки, надрив капсули діафрагмальної поверхні селезінки, численні синці передньої стінки черевної порожнини могли утворитися від неодноразових ударів тупими предметами в ділянку передньої черевної стінки, в тому числі від ударів ніжками табуретки. Пошкодження на ділянці живота трупа ОСОБА_9 , які призвели до смерті останньої, не могли бути спричинені при обставинах, на які вказує ОСОБА_8 , а саме: від удару долонею по обличчю та рукою в ділянку грудей справа.

Допитаний в судовому засіданні експерт відділення судово-медичної експертизи КМКЛШМД ОСОБА_25 в повній мірі підтвердив надані ним та зазначені вище висновки. Експерт пояснив, що клінічний діагноз ОСОБА_9 був встановлений лікарями протягом трьох днів, з 28 лютого по 01 березня 2015 року, що відповідає нормативним вимогам. Хронічний панкреатит та гепатит, на які страждала ОСОБА_9 , є супутніми захворюваннями та не пов`язані зі смертю. Причиною ж смерті стала травма живота, заподіяна тупим предметом, можливо кутовою частиною табуретки, що була оглянута в судовому засіданні, або іншою подібною. Зазначена травма призвела до розриву брижі.

Оглядом в судовому засіданні табуретки, що була вилучена під час огляду місця події з квартири вбачається, що. її розміри, форма та вага не виключають можливості застосування у якості знаряддя нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за встановлених судом обставин;

Суд першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України дав належну оцінку сукупності зібраних в кримінальному провадженні об`єктивних доказів, які з достовірністю стверджують вину засудженого ОСОБА_8 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що спричинило її смерть.

Доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 правильних висновків місцевого суду не спростовують, стосуються обставин, які органом досудового розслідування і судом першої інстанції встановлені та достатні для висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_8 , дії якого за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані вірно.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку послідовні показання під час досудового розслідування та в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_15 /сина загиблої ОСОБА_9 /, свідків: ОСОБА_10 / знайомої ОСОБА_9 /, ОСОБА_11 / двоюрідного брата ОСОБА_9 /, ОСОБА_12 / подруги ОСОБА_9 /, які довідались про обставини вчинення злочину ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9 безпосередньо від потерпілої, які взаємоузгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що потерпілий ОСОБА_15 /«через складні стосунки»/ та свідок ОСОБА_12 /«через конфлікт з потерпілою»/, могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним злочину.

Не встановлено також і те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обмовили обвинуваченого ОСОБА_8 через борг перед ним в сумі 5000 доларів США, оскільки матеріали кримінального провадження не містять боргових розписок між сторонами.

В судовому засіданні першої інстанції потерпілий та згадані свідки стверджували, що вони з обвинуваченим ОСОБА_8 перебувають в нормальних стосунках, тому підстав для його обмови в них немає.

Покликання місцевого суду на показання потерпілого та свідків, які не були очевидцями вчиненого злочину, відповідає вимогам закону, оскільки таким були відомі обставини , які підлягали доказуванню під час кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що смерть його дружини ОСОБА_9 настала внаслідок халатності та непрофесіоналізму лікарів спростовується висновком судово-медичної експертизи №22/15 від 06 квітня 2015 року, показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_25 , оперуючого лікаря хірурга ОСОБА_14 , а також листом Начальника Управління охорони здоров`я /т.2 а.с.222/ про відсутність порушень чинного законодавства та ознак неналежного надання медичної допомоги гр. ОСОБА_9 працівниками КМЛШМД м.Львова.

Таким чином, при апеляційному провадженні колегією суддів не встановлено невідповідності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Разом з тим, слушними є доводи захисника про недопустимість, як джерела доказів, показань свідка ОСОБА_13 , яка була допитана слідчим суддею з порушенням вимог ст.225 КПК України, оскільки її допит був здійснений без участі адвоката обвинуваченого.

Апеляційний суд, ознайомившись зі змістом технічного носія інформації щодо допиту під час досудового розслідування свідка ОСОБА_13 , встановив, що такий допит був здійснений слідчим суддею лише за участю прокурора, що є порушенням ст.225 КПК України щодо присутності при допиті свідка чи потерпілого сторін кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що показання свідка ОСОБА_13 отримано з порушенням вимог КПК України, тому такі не можуть вважатися допустимим доказом.

З урахуванням наведеного, з судового рішення суду першої інстанції підлягає виключенню посилання як на доказ вини ОСОБА_8 показання свідка ОСОБА_13 про те, що саме ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , з якою разом знаходилась в медичній палаті.

Виключення з оскаржуваного вироку вказаного джерела доказів не впливає, на думку колегії суддів, на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість засудженого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за наведених у вироку обставинах, що поза розумним сумнівом підтверджено сукупністю інших належних, допустимих і достатніх доказів.

Що торкається покарання засудженому ОСОБА_8 , то таке, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставами для скасування оскаржуваного вироку колегія суддів не знаходить.

При наведених обставинах, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та зміні оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.376,405,407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання суду на показання свідка ОСОБА_13 .

В решті вирок відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_8 в період з 03 лютого 2016 року по 19 травня 2016 року зарахувати в строк призначеного йому покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: