АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2119/16 Справа № 207/796/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001734 від 25 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора яка приймала участь в суді першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року, відносно:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, у шлюбі не перебуває неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, працюючого за контрактом стропольщиком цех № 7 ПАТ «Дніпротяжмаш», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1

- обвинуваченого у кримінального правопорушення ч. 2 ст. 125 КК України

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_9
потерпілого: ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року, ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 850 гривень у прибуток держави.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 витрати на лікування у сумі 1340 гривень, та 1500 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди потерпілому та відмовлено в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Згідно вироку, 19.12.2015 року у вечірній час у мікрорайоні соцмісто у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відпочивали зі знайомими, вживаючи спиртні напої. Приблизно о 22 годині 30 хвилин. 19.12.2015 року, коли обвинувачений і потерпілий прийшли до будинку АДРЕСА_2 , між ними на грунті особистих неприязнених стосунків виникла сварка у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 розповів знайомим про інтимні стосунки з дівчиною обвинуваченого.
Маючи умисел на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 діючи умисно ,підійшов до потерпілого і наніс йому не менше десяти ударів кулаками по обличчю, не менше 16 ударів ногами по обличчю та голові, не менше п`яти ударів ногою по тулубу, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток носу з синцем та садном в ділянці носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менше 21 дня, сім синців та три садна на голові, по одному крововиливу в склери обох очей та слизову оболонку верхньої губи, одного синця на шиї, одного синця на тулубі та по одному садну на обох верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року, скасувати частково .
Ухвалити новий вирок, за яким визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1340 гривень 00 копійок, та моральну шкоду в сумі 1500 гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 3500гривень- відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор вказує що вирок є незаконним та підлягає скасуванню відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст. 409 КПК України у зв`язку з суттєвим порушенням норм кримінального процесуального законодавства та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні вироку судом першої інстанції було допущено порушення абзаців 2 п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України, а саме відповідно до даної статті у резолютивній частині вироку зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними та остаточна міра покарання, обрана судом, рішення про цивільний позов.
Прокурор вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 125 КК України санкція статті передбачає покарання за вчинений злочин у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Так, відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 850 гривень у прибуток держави, та прокурор вважає, що призначене покарання містить вказівку на альтернативне призначення покарання за злочин, та не містить вказівки про остаточну міру покарання, не виключаючи що було допущено технічну помилку тобто описку.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі звертає увагу також на те, що у вироку було допущено помилку при вирішенні питання за позовом потерпілого ОСОБА_10 , а саме потерпілим було заявлено позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення 1340 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди, та судом першої інстанції не було зазначено у вироку про повне задоволення або часткове задоволення позову потерпілого, та лише зазначено про стягнення сум та допущено помилку при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора яка просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі та ухвалити новий вирок, думку обвинуваченого та його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали що суд першої інстанції припустився описки, думку потерпілого який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Вимоги статті 65 КК зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 2 статті 125 КК, за якою засуджено ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53, згідно з якою, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Як вбачається з вироку , суд першої інстанції правильно визначивши розмір призначеного обвинуваченому покарання у виді штрафу в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян та визначив розмір штрафу в твердій грошовій сумі , а саме 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень у прибуток держави, але суд припустився технічної помилки, про що також вказано в апеляційній скарзі прокурора, вказавши, замість вказівки що 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень у прибуток держави, суд вказав про стягнення 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень у прибуток держави.
З аналізу ст. 420 КПК України вбачається, що в такому випадку, на думку колегії суддів, не має підстав для постановлення нового вироку суду, а слід вищеприведену вказівку суду розглядати як описку ( граматичну помилку), яка ускладнює виконання рішення та може бути усунена судом, який ухвалив рішення ( ст. 379КПК), а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у даній частині.

Разом з тим,доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральної шкоди не відповідає закону, є обґрунтованим.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 містить протиріччя, які заважали суду прийняти законне та обґрунтоване рішення. Так, суд мотивуючи рішення стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 вказав на необґрунтованість вимог про розмір моральної шкоди, вказавши на відсутність обґрунтування моральної шкоди взагалі та далі з тексту вироку вбачається про стягнення 1500 гривень моральної шкоди та відмови фактично у повному обсязі щодо моральної шкоди, тобто ухвалив рішення про стягнення моральної шкоди з істотним порушення норм кримінального процесуального закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що цивільний позов щодо моральної шкоди підлягає розгляду судом після сплати судового збору, оскільки згідно п.6 ч.1 ст. 5 «Закону про судовий збір» від сплати звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих вчиненням злочину. А моральна шкода, не охоплюється дією зазначеної норми Закону та відноситься до вимоги майнового характеру.
Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає,що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, не створив необхідних умов для реалізації потерпілим своїх процесуальних прав щодо належного обґрунтування цивільного позову в суді першої інстанції з дотриманням вимог ст. 315 КПК( якщо у сторін виникають труднощі при отримання певних доказів та суд вважав що вимоги потерпілої не підтверджені документами, саме суд повинен сприяти учасникам судового провадження шляхом запитів та ін.)
Таким чином, суд першої інстанції допустився помилкового вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування цивільного позову, тому на підставі ст. 409 КПК України вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, а провадження - призначенню нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу апеляційною скаргою прокурора яка приймала участь в суді першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Рекомендувати Баглійському районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в порядку ст. 379 КПК України виправити описку ( граматичну помилку) у вироку суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_12 .І.