Провадження №1-кп/523/232/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0005690 від 26.09.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Совєтського району Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого дітей, за змістом обвинувального акту раніше неодноразово судимого:

- 22.02.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 24.04.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі. Звільнився 3.07.2015р. за відбуттям покарання.

Зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

Встановив:
26.09.2015 року приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №60, розташованому по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих міркувань, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , шляхом ривку, заволодів золотим ланцюжком вагою 9 грамів вартістю 11000 гривень та золотим кулоном вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, які знаходилися на шиї потерпілої, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 12000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті період часу, знаходячись на вул. Заболотного у м. Одесі, побачивши незнайому молоду жінку, з метою викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої та зірвав з її шиї золотий ланцюжок з прикрасою, після чого став тікати з місця скоєння злочину, однак через деякий час був затриманий громадянами. Під час судового розгляду обвинувачений змінював свої покази, не визнаючи свою провину, однак в подальшому після допиту потерпілої, свідка, остаточно визначившись, заявив про визнання своєї вини в повному обсязі. Причини свого вчинку, а також причину зміни показів обвинувачений пояснити не зміг, разом з цим висловлюючи щире каяття. Спричинена потерпілій матеріальна шкода повністю компенсована шляхом повернення викраденого майна, будь-яких претензій зі сторони потерпілої до нього не має.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, а саме показаннями потерпілої, свідка, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини вчиненого кримінального правопорушення, пояснивши, що о десятій годині ранку вийшла з дому купити води. Коли поверталася, розмовляла по телефону, назустріч їй шли двоє невідомих. У дворі будинку АДРЕСА_2 , обвинувачений, обійшовши зі сторони, зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном, та став тікати. Вона побігла за ним, невдовзі біля супермаркету «Сім`я» його затримали громадяни, викликали міліцію. Ланцюжок знайшли у дворі, після того, як обвинувачений показав, куди саме викинув золоту прикрасу, біля парадної будинку був знайдений викрадений кулон. У судовому засіданні потерпіла підтвердила, що претензій до обвинуваченого не має, поклавши вирішення питання щодо міри покарання відносно ОСОБА_7 на розсуд суду відповідно до Законодавства.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що у вказаний день він разом зі своїм товаришем знаходилися у дворі будинку АДРЕСА_3 , коли побачили, як обвинувачений забіг у двір, вслід за ним чоловік, який кричав про допомогу затримати злочинця, позаду жінка. Зрозумівши, що щось сталося, вони побігли за ним, через деякий час затримали особу, яка знаходилися з ними до приїзду поліції. Обвинувачений нічого не заперечував, сам сказав, що золотий ланцюжок, який зірвав з жінки скинув біля будинку, коли його переслідували. Прибувши співробітники поліції знайшли викрадений ланцюжок. Впевнений, що саме ОСОБА_7 вони затримали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що є інспектором патрульної служби, виконуючи обов`язки командира 4 роти. Після отримання повідомлення про скоєння злочину в складі екіпажу разом з рядовим ОСОБА_10 вони прибули на місце виклику, де на лавочці сидів затриманий жінкою та громадянами грабіжник. Потерпіла пояснила, що саме обвинувачений зірвав з неї золотий ланцюжок, на її крики про допомогу хлопці наздогнали його та затримали. Правопорушник просив жінку не писати заяву, обіцяв сплати збиток, після чого він був доставлений у відділок, складений відповідний рапорт. Стверджує, що саме ОСОБА_7 , який присутній у залі за гратами, був затриманий.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідка, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_7 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_7 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст. 186 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинений повторно та його вина доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, негативне відношення до скоєного діяння, відсутність матеріальних збитків у зв`язку з поверненням викраденого майна.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття, повне визнання своєї провини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме золотий ланцюжок з підвіскою, який переданий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку.

Залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за № 0005690 від 26.09.2015р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, спосіб його життя, те, що він не має постійного заробітку, особисте ставлення до скоєного, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.

За змістом внесених змін до ст. 72 ч.5 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 14.08.2016р.

Водночас суд враховує ту обставину, як вбачається з протоколу затримання особи, ОСОБА_7 був затриманий слідчим Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України 26.09.2015 року о 16:30 годині, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати в строк відбування покарання засудженому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме з 26.09.2015р. до моменту постановлення вироку, тобто до 10.08.2016р., разом з цим запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити не змінним. При цьому наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р., суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 26.09.2015р. по 10.08.2016р. з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишити не змінною - тримання під вартою у ОСІ УДПтСУ України в Одеської області.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26.09.2015 року.

Речовий доказ - золотий ланцюжок плетіння «кардинал» з золотою підвіскою у вигляді ромбоподібного кулону, який повернутий потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0005690 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2015 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ: