АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглядаючи в залі суду у відкритому судовому засіданні 14 липня 2016 року апеляційну скаргу власника майна ПрАТ «Тюльпан» в особі генерального директора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 , та накладено арешт на не житлове приміщення, площею 194,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі та підвалі будинку і належить Державному житлово-комунальному підприємству Національна академія наук України, яке згідно договору оренди № 21 від 01 квітня 2002 року орендувало ЗАТ «Тюльпан».

Крім того, заборонено використовувати вищезгадане не житлове приміщення, за зазначеною адресою.

Слідчий суддя застосував відповідний захід забезпечення кримінального провадження з метою запобігання незаконному заволодінню та можливому незаконному відчуженню зазначеного майна, до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду, власник майна ПрАТ «Тюльпан» в особі генерального директора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена безпідставно, із суттєвими порушеннями норм КПК України, з втручанням в господарсько-правові відносини суб`єктів господарювання.

Так, в апеляційній скарзі зазначається, що втручання правоохоронних органів у відносини двох господарюючих суб`єктів в тому числі і інтереси одного із них, наклавши арешт на майно, що перебуває у користуванні іншого на законних підставах, є порушенням закону, що є недопустимим з боку правоохоронних органів і суду.

Крім того, вказується на недотримання слідчим, в поданому клопотанні, вимог ст.ст. 171 та 172 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Одночасно ОСОБА_5 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказує на те, що оскаржувана ухвала суду була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, а про наявність вказаної ухвали ПрАТ «Тюльпан» дізналося лише 24 червня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 25 травня 2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а в матеріалах провадження відсутні дані, які б спростували, твердження в апеляційній скарзі про те, що про існування оскаржуваної ухвали ПрАТ «Тюльпан» дізналося лише 24 червня 2016 року, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 11 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 квітня 2002 року між Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Тюльпан» укладено Договір оренди № 21 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій підприємств НАН України (далі Договір № 21). Згідно п. 1.1. Договору № 21 ЗАТ «Тюльпан» отримало у строкове платне користування індивідуально визначене майно нежитлове приміщення, площею 194,2 кв. м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 51/53, на першому поверсі та підвалі будинку, що знаходиться на балансі ДЖКП НАН України.

Пунктом 10.1 Договору № 21 з урахуванням Додаткової угоди від 01 серпня 2013 року до Договору № 21 встановлено, що цей Договір укладено строком на тринадцять років, що діє з 01 квітня 2002 року до 31 грудня 2015 р. включно.

Відповідно до п. 10.8 Договору № 21 чинність цього Договору припинилася внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, тобто з 01 січня 2016 року.

10 липня 2003 року між Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Тюльпан» було укладено Договір оренди № 35 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності та знаходиться на балансі установ, організацій підприємств НАН України (далі Договір № 35). Згідно п. 1.1. Договору № 21 ЗАТ «Тюльпан» отримало у строкове платне користування індивідуально визначене майно - частину нежитлових приміщень підвалу, площею 32,2 кв.м., розміщених за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 51/53, літ. «А», що знаходиться на балансі ДЖКП НАН України.

Пунктом 10.1 Договору № 35 з урахуванням Додаткової угоди від 01 серпня 2013 до Договору № 35 встановлено, що цей Договір укладено строком на дванадцять років, що діє з 10 липня 2003 року до 31 грудня 2015 року включно.

Відповідно до п. 10.8 Договору № 35 чинність цього Договору припинилася внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, тобто з 01 січня 2016 року.

З 01 квітня 2009 року відповідно до Постанови Бюро Президії НАН України від 13 березня 2009 року № 82 на балансі ДЖКП НАН України були залишені всі нежитлові приміщення І та II поверхів житлового будинку АДРЕСА_2 , а всі приміщення підвалу будинку, які згідно з Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» віднесені до допоміжних приміщень, знаходяться на балансі ОСББ «Оперон» і у спільній власності мешканців житлового будинку. В 2012 році ОСББ отримало Свідоцтво про право власності на підвальні приміщення всього житлового будинки і, зокрема, ті що займало ЗАТ «Тюльпан».

Таким чином, на балансі ДЖКП НАН України фактично обліковуються нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 106,4 м. кв. (із тих, що орендувалися ЗАТ «Тюльпан»), а це вже зовсім інший об`єкт нерухомого майна, аніж той, що передавався ЗАТ «Тюльпан» в оренду за договорами № 21 та № 35.

В зв`язку з наближенням строку припинення дії договору ДЖКП НАН України неодноразово письмово інформувало ЗАТ «Тюльпан» про те що не має наміру продовжувати дію існуючого чи укладати новий договір оренди та вимагало звільнити приміщення та повернути його в строк за відповідним Актом прийому-передачі.

ЗАТ «Тюльпан» на листи не відповідав, та приміщення не звільнив і не повернув.

Також, вказані службові особи зробили у підвальному приміщенні перепланування, розмістили інженерне обладнання, та здійснюють ремонтні роботи.

Крім того, у вказаному приміщенні знаходяться комунікаційні мережі, вказаного будинку, та необхідно проводити їх постійний технічний огляд, у зв`язку з тим, що вказані особи не допускаю власника приміщення та будь-яких інших осіб до вказаного приміщення, інші мешканці будинку можуть залишитись без водопостачання.

Вказані дії невстановлених осіб можуть призвести до пошкодження майна ОСББ, а саме до незаконного перепланування нежитлового приміщення, та в подальшому його знищення та відчуження та є реальна загроза іншим мешканцям будинку залишитись без водопостачання.

У зв`язку з тим, що ОСББ «Оперон» не отримувало орендну плату за користування приміщеннями, а також те, що ПрАТ «Тюльпан» не сплачувало грошові кошти за використані комунальні послуги йому завдано матеріальних збитків на загальну суму 3 903 601,00 гривень та останнім подано цивільний позов на вказану суму.

В зв`язку з вищевикладеним, 24 травня 2016 року старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно та заборону його використовувати, а саме: на не житлове приміщення, площею 194,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі та підвалі будинку, яке належить Державному житлово-комунальному підприємству Національна академія наук України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року вказане клопотання слідчого про накладення арешту на майно та заборону його використовувати було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000140, про накладення арешту на вищевказане майно та заборону його використовувати, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_6 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з огляду на те, що зазначене майно у кримінальному провадженні обґрунтовано визнано речовим доказом, а метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно а саме: на не житлове приміщення, площею 194,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі та підвалі будинку, яке належить Державному житлово-комунальному підприємству Національна академія наук України, яке згідно договору оренди № 21 від 01 квітня 2002 року орендувало ЗАТ «Тюльпан».

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме: на не житлове приміщення, площею 194,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі та підвалі будинку, яке належить Державному житлово-комунальному підприємству Національна академія наук України, яке згідно договору оренди № 21 від 01 квітня 2002 року орендувало ЗАТ «Тюльпан», діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ПрАТ «Тюльпан» в особі генерального директора ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 , та накладено арешт на не житлове приміщення, площею 194,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі та підвалі будинку і належить Державному житлово-комунальному підприємству Національна академія наук України і згідно з договором оренди № 21 від 01 квітня 2002 року орендувало ЗАТ «Тюльпан», - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ПрАТ «Тюльпан» в особі генерального директора ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2240/2016 Категорія : ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1