Справа № 209/2403/15-к
Провадження № 1-кп/209/30/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, працює за наймом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 05 грудня 2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 190 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт. 05 лютого 2015 року ОСОБА_4 був поставлений на облік в КВІ Дніпровського району м. Дніпродзержинська, і відносно нього була заведена особова справа № 3/2015. 16 березня 2015 року засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання вироку суду. ОСОБА_4 був неодноразово попереджений про необхідність явки до КВІ Дніпровського району для реєстрації, але на профілактичні бесіди останній не реагував, ухилявся від відбування покарання, призначеного судом у вигляді 100 годин громадських робіт, будучи попереджений про можливе притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилявся від виконання покарання, призначеного судом та до теперішнього часу не відбув покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та надав показання про те, що він у 2015 році був засуджений вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до 100 годин громадських робіт. Приблизно через місяць після ухвалення вироку він з`явився до КВІ Дніпровського району м. Дніпродзержинська, де його ознайомили із порядком відбування покарання, сказали, що він буде підстригати кущі. Його також попередили про відповідальність за ухилення від виконання громадських робіт. Але громадські роботи він не відбував. Він проживав із бабусею, грошей не вистачало, тому він працював на будівництві. Його викликали до КВІ, але він не з`являвся. Влітку 2015 року він поїхав в м. Коблево, де познайомився із дівчиною, і з жовтня 2015 року проживає з нею однією сім`єю в м. Бориспіль. В скоєному розкаюється, просить не позбавляти його волі, бо його цивільна дружина вагітна і скоро в них повинна народитися дитина.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, не має постійної роботи.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, сприяння встановленню істини у справі судом.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України. Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 грудня 2014 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від суду та ухвалою суду оголошувався його розшук, суд вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 грудня 2014 року, у вигляді громадських робіт строком 80 годин, що згідно п.4 ч.1 ст. 72 КК України дорівнює 10 дням арешту, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці та 10 (десять) днів.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з 19 квітня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1