АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6886/16-к Номер провадження 11-сс/786/399/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
скаржника - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого в порядку ст.303 КПК України відмовлено.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_8 , в порядку ст.303 КПК України, відповідно до якої, просить визнати протиправною бездіяльність слідчих органів та Полтавської ВП ГУНП в Полтавській області щодо неповернення вилученого майна та зобов`язати слідчі органи та Полтавський ВП ГУНП в Полтавській області негайно повернути йому особисті речі, які не були включені в список речових доказів, але були передані на зберігання до кімнати речових доказів Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області.

Відповідно до матеріалів провадження, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.115 КК України на 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

Під час проведення досудового слідства по даному кримінальному провадженню слідчим ОСОБА_9 у ОСОБА_8 були вилучені особисті речі.

Постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.11.2011 року ОСОБА_8 вирішено повернути особисті речі, перелічені в описовій частині постанови, але після вступу вироку у законну силу, надіслати їх за місцем відбування покарання.

Вирок щодо заявника набрав законної сили, але майно йому не повернуто і постанову суду від 18.11.2011 року не виконано.

Відмовляючи у відкритті провадження слідчий суддя вказав, що скарга ОСОБА_8 подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, у відповідності до положень ст.303 КПК України, не підлягає оскарженню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу, визнавши протиправною бездіяльність слідчих органів щодо неповернення вилученого майна, та зобов`язати слідчі органи негайно повернути ОСОБА_8 особисті речі, які не були включені в список речових доказів, але були передані на зберігання до кімнати доказів, оскільки вважає протиправною бездіяльність слідчих органів щодо неповернення належного йому майна та такою, що порушує право власності та вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо статусу вилученого майна. Окрім того, стверджує, що ним оскаржується саме бездіяльність слідчого, передбачена нормами ст.303 КПК України, а не невиконання постанови суду щодо неповернення тимчасово вилученого майна, як помилково вказує слідчий суддя.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення скаржника та його захисника, які підтримали мотиви поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Законом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно положень ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України;
4) у разі скасування арешту.
В апеляційні скарзі скаржник вказує на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна з огляду на норми п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Так, дійсно, в даному положенні ст.303 КПК України зазначається, що на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, однак вказана бездіяльність може бути оскаржена лише на стадії досудового розслідування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 КПК України досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 04.03.2016 року,який на момент звернення зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, набрав законної сили.

Питання повернення особисті речей скаржника, після вступу вироку у законну силу та надіслання їх за місцем відбування покарання останнього, повністю врегульоване постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.11.2011 року, та повинне вирішуватись у відповідності до положень Розділу VIII ст.ст.532-540 КПК України у порядку виконання судових рішень.

Окрім того, речі, які було вилучено в процесуальному порядку, але не було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, після набрання вироком законної сили, підлягають поверненню власнику в цивільно-правовому порядку.

Тому твердження апелянта про бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна є безпідставними.

Отже, вказане свідчить, що слідчий суддя правильно оцінив матеріали провадження та надав їм належну оцінку, зазначивши в ухвалі про помилковість оскарження ОСОБА_8 невиконання постанови суду, що суперечить положенням ст.303 КПК України.
З огляду на вказане, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження є правильним та підстав для скасування ухвали немає.
Керуючись ст.ст. 407, 422КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25 серпня 2016 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого, в порядку ст.303 КПК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4