АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/766/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з носінням електронного засобу контролю, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби на строк до 17.04.2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, розлученої, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості останньої, використовуючи свої зв`язки в Державній фіскальній службі, незаконно впливати на осіб, які підлягають допиту в якості свідків у цьому кримінальному провадженні, характеризуючих даних про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, незадовільний стан здоров`я та потребує медичного обстеження, а також з урахуванням того, що у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено наявність виключних обставин для тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, покладених на неї кримінальним процесуальним законом, у розмірі не менше суми завданих злочинами збитків, а саме 616 млн. грн. та покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 , в подальшому, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих ним кримінальних правопорушень, наявність яких підтверджується зібраними під час досудового розслідування та наданими в судовому засіданні для дослідження матеріалами кримінального провадження, а тому, на думку апелянта, запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 неможливо.
В апеляційній скарзі з доповненнями, захисник підозрюваної також вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та постановити нову ухвалу, про покладення на ОСОБА_8 обов`язку прибувати до органів досудового розслідування та суду або іншого органу державної влади, визначеного судом, у вказаний час.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, захисник підозрюваної зазначає про те, що в супереч вимогам кримінального процесуального закону, до ОСОБА_8 оскаржуваною ухвалою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з обов`язком носіння електронного засобу контролю за відсутності обґрунтованої підозри, у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також за відсутності в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні.
Одночасно прокурором та захисником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянти вказують на те, що в судовому засіданні 17.02.2016 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали з повідомленням про те, що повний текст ухвали буде проголошено 22.02.2016 р. Таким чином повний текст оскаржуваної ухвали захисником було отримано лише 23.02.2016 р., а прокурором лише 26.02.2016 р., що позбавило їх вчасно підготувати апеляційні скарги з урахуванням обґрунтування прийнятого слідчим суддею рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував про задоволення апеляційної скарги захисника, доводи захисника підозрюваної та самої підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу, подану захисником, просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 03.09.2013 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 3641, ч. 2 ст. 366 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
08.02.2016 р. ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
17.02.2016 р. старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у розмірі не менше суми завданих злочином збитків, а саме 616 млн. грн.., до підозрюваної ОСОБА_8 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою інкримінованого їй кримінального правопорушення, яка підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а також з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та з метою запобігання спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
17.02.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. рану наступного дня.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, за інкримінований ОСОБА_8 злочин, в тій частині, в якій слідчим суддею підозру визнано обґрунтованою, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, а також те, що підозрювана має тяжку хворобу та потребує медичного обстеження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість покарання за ст. 191 КК України, особу підозрюваної ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про застосування до останньої запобіжного заходу у виді домашнього арешту, шляхом заборони останній залишати своє житло в певний період доби.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Як встановлено в судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції, жодних порушень умов перебування під домашнім арештом ОСОБА_8 не допущено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор та захисник просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючих даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в певний період часу, а саме з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити заступнику начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2016 р.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з носінням електронного засобу контролю, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби на строк до 17.04.2016 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

__________ _____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4