Справа №465/5510/15-к
Провадження1-кп/465/114/16
УХВАЛА
про продовження тримання під вартою
11.11.16 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002211 від 11.08.2015 року питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :
У провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002211 від 11.08.2015 року, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає.

В судовому засідання від прокурора поступило клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, які існували раніше не змінились та існують на даний час, а саме, що при звільненні ОСОБА_4 з під варти, останній може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, дане кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким, крім того тримання під вартою дозволить в подальшому виконати усі процесуальні рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник просять відмовити у задоволенні клопотання, зіславшись на невідповідність клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу вимогам законодавства та просять відмовити прокурору у задоволенні даного клопотання змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під останнього під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо продовження строку тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, а запобіжний захід - тримання під вартою може бути застосований лише у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити.

Мотиви прокурора про те, що станом на сьогоднішній день продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, що при звільненні ОСОБА_4 з-під варти останній може переховуватись від суду з мотивів тяжкості покарання та впливати на потерпілого та свідків, суд вважає такі обгрунтованими, оскільки на даній стадії судового процесу вже здійснено допит потерпілих, а також свідків, обвинувачений раніше судимий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.
За наявності підстав, до підозрюваного може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Лише у виключних випадках, відповідно до вимог ст. 176 КПК України до підозрюваних застосовувався запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 1 ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.
В судовому рішенні ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (Заява N 4785/02) зазначено наступне: 48. Суд повторює, що пункт 3 статті 5 Конвенції гарантує особам, затриманим або взятим під варту за підозрою у вчиненні злочину, захист від свавільного чи безпідставного позбавлення свободи. Пункт 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечення негайного й автоматичного судового контролю за затриманням особи поліцією чи адміністративним затриманням, здійсненого відповідно до підпункту "c" пункту 1 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Гаркманн проти Естонії", заява N 2192/03, п. 36, рішення від 11 липня 2006 року, з наведеними посиланнями).
З наведеного вбачається, що в ході розгляду клопотання було доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину.
Так, відповідно до ст.ст.176, 177 КПК України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, оцінюючи в сукупності всі обставини та те, що суд керуючись наявність ризику (ризиків) (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії», крім того суворість покарання не є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів (рішення у справі «Мамедова проти Росії», на підставі положень частини 3 ст.176 КПК України вважаю, що на даній стадії судового розгляду підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу нема, оскільки відповідно ст. 201 КПК України до клопотання про зміну запобіжного заходу мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, однак доказів дотримання вказаних норм КПК України при заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу суду не надано.

Відтак, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 09.01.2017 року включно. Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1