Провадження №11-кп/772/288/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Суддя-доповідач: ОСОБА_2 ,

Судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року по кримінальному провадженню № 0005675, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, студента 3-го курсу ВНТУ, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

за участю секретаря: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: : ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що 26 серпня 2015 року о 20.20 год. водій ОСОБА_6 керуючи технічно-справним автомобілем марки «ДЕУ» державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, рухаючись по проїзній частині вул. Порика у м. Вінниці, в напрямку проспекту Юності, наближаючись до регульованого перехрестя вказаних вулиць, при виконанні повороту ліворуч в напрямку вул. Келецької не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши перевагу в русі транспортному засобу, що рухався прямолінійно в зустрічному напрямку, з необережності допустив зіткнення з технічно-справним мотоциклом «ZHEJIANG», під керуванням водія ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1418 від 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки у нижній третині (зовнішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу) з розривом дистального міжгомілкового синдесмозу, відкритих переломів нігтьових фаланг 3-го, 4-го, 5-го пальців лівої кисті, підшкірної гематоми лівої гомілки, забитих ран задньої поверхні лівої гомілки і тильно-зовнішньої поверхні лівої стопи. Вказані травми належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а спричинили тривалий (більше 21 доби) розлад здоровя.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 469а від 23 вересня 2015 року: «в ситуації, яка склалася, в діях водія мотоцикла марки «ZHEJIANG» ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ДЕУ» ОСОБА_6 вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, згідно якої вважає, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області підлягає зміні через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 , пояснення адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За приписом ч. 3 ст.349 КПК України , суд не досліджував докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення .
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України , судове рішення першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин , які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом не доцільним відповідно до положень частини 3 ст. 349 КПК України.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК Українисудом кваліфіковано вірно,тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не встановлено .

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання має враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.
Доводи адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного покарання не заслуговують на увагу суду, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно ст. 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, зокрема те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, в суді першої інстанції визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, вік обвинуваченого та те, що він заочно навчається на ВНТУ, тимчасово не працює, що свідчить про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_6 власних коштів та майна, на яке може бути звернене стягнення в разі призначення покарання у вигляді штрафу.

Посилання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 на наявність пом`якшуючих обставин у обвинуваченого ОСОБА_6 та можливість застосувати до нього більш м`яке покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки.

Отже, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Окрім в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Оскільки вироком суду обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки та покладено на обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, і є більш м"яке покарання чим штраф , а тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 408 КПК України не може погіршувати правове становища обвинуваченого.
Окрім , обвинувальний вирок відповідно до вимог ст 421 КПК України, може бути скасовано у зв"язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання , скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання , збільшити суми які підлягають стягненню або в інших випадках , коли це погіршує становище обвинуваченого , лише у разі , якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор , потерпілий чи його представник . З апеляційної скарги вбачається , що її подав адвокат обвинуваченого .
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про можливість зміни вироку суду першої інстанції та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу є необгрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки вони суперечать вимогам ст.ст. 50,65 КК України ст.ст. 408 ,421 КПК України.Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст. 50,65 КК України ,ст.ст. 376 ч. 2, 304, 404, 405, 407,408, 409, 419, 421,422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0005675 - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0005675 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

З оригіналом згідно

Суддя: