Справа № 728/47/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/996/2016
Категорія - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Бахмач Чернігівської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня-технічна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника відповідача ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.

В силу ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Позов прокурора в інтересах державного КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» про стягнення коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» 5418 гривень 25 копійок в рахунок відшкодування шкоди завданої лікувальному закладу лікуванням потерпілого від злочину.

Позов потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та втраченого заробітку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 99704 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот чотири ) гривень 03 копійки в порядку відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок в порядку відшкодування моральної шкоди завданої злочином та 37129 ( тридцять сім тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 54 копійки в порядку відшкодування втраченого щомісячного заробітку за період з 10 лютого 2015 року по 23 червня 2016 року, а всього 183833 (сто вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять три) гривень 57 коп. В задоволенні позову щодо ВАТ «НАСК Оранта» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 5413 (п`ять тисяч чотириста тринадцять) гривень 68 копійок процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 липня 2014 року, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Пушкіна в місті Бахмач, Чернігівської області в напрямку вулиці Чернігівської міста Бахмач, Чернігівської області, порушив вимоги пункту 2.9-а ПДР України яким забороняється водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та пункту 16.11 ПДР України яким передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Zongshen» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався по головній дорозі по вулиці Чернігівській в місті Бахмач, Чернігівської області, та здійснив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження а водій мотоцикла ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діалізу обох кісток лівого передпліччя та внутрішньо суглобового перелому нижньої третини лівої стегнової кістки із зміщенням , черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, забійної рани підборіддя, які згідно висновку судово-медичного експерта №101 від 28 серпня 2014 року у своєму комплексі відносяться категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я на термін більше трьох тижнів і не є небезпечними для життя.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із задоволенням позову потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 183833 гривні 57 копійок. Вказує, що з самого початку судового розгляду справи та в ході судового слідства він не погоджувався із вказаним позовом, так як позивні вимоги потерпілого були завищені. Наголошує на відсутності документального підтвердження затрат на закупівлю металевих пластин, в матеріалах справи наявна лише квитанція про сплату даної суми, в якій відсутня назва послуги за яку вона була сплачена, невідомо кому перерахована ця сума. Далі зазначає, що відповідно до автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту мотоцикла, який належить ОСОБА_12 складає 15633 грн. 48 коп., а не 27990 грн. 36 коп., як вказує потерпілий. Також витрати в сумі 6210 гривень на посилене харчування, але ж медичні документи, які б підтверджували необхідність призначення такого харчування відсутні. Вважає, що розрахунок суми втраченого заробітку є передчасним. Вказує, що у судовому засіданні він не визнав цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 , а тому суд безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч.3 ст.349 КПК України. Суд не взяв до уваги обставини щодо часткового відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13000 гривень (на момент ДТП 1000 доларів США), що підтверджується розпискою і тому вказана сума не відмінусована.

Прокурор звернувся з апеляційною скаргою на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року, в якій просить скасувати вказаний вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Так, суд визнаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визнав недоцільним досліджувати докази в повному обсязі, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину, повністю погоджується із фактичними обставинами справи. Разом з тим, цивільний позов потерпілого обвинувачений ОСОБА_6 не визнав, що зумовило тривалий розгляд справи та дослідження всіх доказів для підтвердження позовних вимог. Таким чином порушено вимоги ч.3 ст.349 КПК України. Крім того, суд призначаючи покарання не врахував повністю всі обставини, що характеризують обвинуваченого та не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який просив задовольнити апеляційні скарги з вказаних у ній обставин, представника потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора в частині призначення обвинуваченому додаткової міри покарання, представника цивільного відповідача, який заперечив проти апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування вироку місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та із звукозапису судового засідання, обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, тому суд першої інстанції відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства обґрунтовано не досліджував докази, які ніким не оспорювались.

Разом з тим, обвинувачений не погоджувався з цивільним позовом, а тому суд першої інстанції в повному обсязі дослідив обставини щодо цивільного позову.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорювались сторонами і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, є необґрунтованими посилання прокурора та обвинуваченого в апеляційних скаргах на порушення судом першої інстанції вимог ст..349 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду з цих підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, вжиття ним заходів щодо виправлення ситуації, особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої покарання обставини та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст..75 КК України. Також, суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував підстави не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в суді апеляційної інстанції не встановлено, а тому не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора в цій частині.

Вирок суду в частині задоволення позовних вимог прокурора сторонами не оспорюються, а тому вирок в цій частині не переглядається.

При вирушення цивільного позову потерпілого, суд першої інстанції належним чином дослідив докази на підтвердження суми матеріальної шкоди та обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги потерпілого.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо суми матеріальних збитків. Зокрема, суд першої інстанції при визначенні матеріальної шкоди врахував, що обвинуваченим сплачено добровільно частину грошових коштів, вартість відновлювального ремонту мотоцикла визначив на підставі висновку товарознавчої експертизи (а.с.255), затрати на закупівлю металевих пластин підтверджуються відповідною квитанцією (а.с.46). Також, у вироку суд обґрунтував належним чином витрати на здійснення посиленого харчування під час перебування на лікуванні потерпілого та з урахуванням положень ст..1195 ЦК України та висновку судово-медичного експерта вірно визначив суму втраченого заробіток за час лікування потерпілого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних страждань потерпілого, характер вимушених змін у його повсякденному житті, ступінь вини обвинуваченого і враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції є вірним.

При цьому стягуючи матеріальну та моральну шкоду з обвинуваченого суд першої інстанції вірно керувався положеннями вимог ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні відповідача, з якого підлягає стягненню ця шкода.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а тому вирок суд не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3