Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________копія:_______
У Х В А Л А
Іменем України
26 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Здолбунівського ВП Острозького ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, Закарпатської обл., громадянина України, з початковою базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2009 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та, зі слів підозрюваного, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ..

Обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням у Рівненський слідчий ізолятор УДПС України в Рівненській області на строк до 20 год. 00 хв. 11 листопада 2016 року.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, в ухвалі зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного житла, а тому він матиме змогу покидати своє місце проживання на довгий період часу і тим самим переховуватися від органів досудового розслідування. Крім того, слідчий суддя врахував, що маючи непогашену судимість, ОСОБА_4 знову був притягнутий до кримінальної відповідальності, про що свідчить вимога ДІЗ, надана Здолбунівським ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області з якої вбачається, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України а тому, такі обставини дали підстави слідчому судді вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вчинити і нові кримінальні правопорушення, що згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України є ризиками.

В поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, клопотання слідчого необгрунтованим, а обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по відношенню до ОСОБА_4 безпідставним. Зокрема зазначає, що слідчий суддя жодним чином не встановив відомостей, які б дали змогу обрати підозрюваному ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід. Також доводить, що мотивувальна частина ухвали слідчого судді не містить посилання на жодний доказ, на підставі якого, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити слідчому в задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_4 , який повністю підтримав подану адвокатом апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового слідства і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з ухвали, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри щодо вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який є тяжким, врахував те, що підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив той факт, що злочин вчинив саме він, врахував дані про особу підозрюваного, наявність попередніх судимостей та притягнення до відповідальності за вчинення в минулому злочинів аналогічного спрямування, відсутність постійного місця проживання, відсутності у ОСОБА_4 постійного місця роботи, а також наявності ряду ризиків в разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також було враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 (чотирьох) до 8 (восьми) років, що і вказувало на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає наявні у судовому провадженні матеріали достатніми для доведення існування, передбачених ст.177 КПК України, ризиків.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою врахував те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, минуле підозрюваного виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 саме найсуворішого запобіжного заходу.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується також.

Твердження захисника ОСОБА_5 у поданій апеляційній скарзі про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, доданими слідчим до клопотання.

Так, потерпіла ОСОБА_9 , згідно протоколу допиту від 13 вересня 2016 року (а.с.12-13) повідомила про обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки помітила підозрюваного ОСОБА_4 на місці вчинення злочину в її помешканні та дала з даного приводу послідовні показання.

14 вересня 2016 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з проникненням у житло.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час їх допиту показали, що 13 вересня 2016 року саме підозрюваний ОСОБА_4 вчинив грабіж із будинку потерпілої ОСОБА_9 ..
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 вересня 2016 року (а.с.8-10) вбачається, що в ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 , в останнього були виявлені ювелірні вироби (каблучка з металу жовтого кольору, 2 (два) металеві ланцюжки жовтого та білого кольору, 2 (два) хрестики жовтого та білого кольору та поліетиленовий пакет, в якому також були ювелірні вироби).
Наведені докази підтверджують не лише обґрунтованість підозри та попередню кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України, а і наявність ризику переховування останнього від органів досудового розслідування, незважаючи на визнання своєї вини у вчиненні цього злочину та ризику незаконнного впливу на свідків по справі, оскільки ОСОБА_4 відоме їх місце проживання.
Колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_5 про відсутність належних доказів на підтвердження обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 грабежу, не спростовують висновків слідчого судді.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді та враховує, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, зареєстрований у м.Ужгород, Закарпатської обл., даних про те, що він проживає у м.Здолбунів, Рівненської обл. матеріали провадження не містять, в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України, що свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів проти власності, а тому вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам судового провадження, всупереч доводам захисника ОСОБА_5 ..
Роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» передбачено, що під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Всупереч доводам захисника ОСОБА_5 , колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності, згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, підстав для визначення ОСОБА_4 розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріалами судового провадження підтверджується, що при вчиненні ОСОБА_4 грабежу відносно потерпілої ОСОБА_9 , з боку ОСОБА_4 було застосовано насильство, що виразилось у шарпанні потерпілої за верхній одяг, а після того як потерпіла побачила ОСОБА_4 на місці злочину, останній відштовхнув її з метою втечі.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.178, 183, 194 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Пунктом першим ч.3 ст.407 КПК України апеляційному суду надано право залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді ухвалити обґрунтоване рішення та були безумовною підставою для його скасування, як про це просить захисник, колегією суддів також не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1