УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 3 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово судимого, востаннє вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2008 року за ч. 1 ст. 309 КК України та на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк

2 роки 4 місяці, звільненого умовно-достроково 20 вересня 2010 року на строк 6 місяців 11 днів,

за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Цим же вироком також засуджено ОСОБА_5 , щодо якого касаційні скарги не подані.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 жовтня 2015 року близько 22.00 год, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою заволодіння чужим майном, у дворі будинку АДРЕСА_1 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, а також із погрозою застосування такого насильства вчинили розбійний напад на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та заволоділи майном і грошовими коштами потерпілих ОСОБА_6 на суму 1 550 грн та ОСОБА_7 8 916 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 квітня 2016 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв`язку з їх незаконністю та необґрунтованістю. Вказує про однобічність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення й відсутність доказів, підтверджуючих його вину у вчиненні розбійного нападу із застосуванням насильства, погрозами застосування насильства, в тому числі із застосуванням ножа. Посилається на те, що суд безпідставно поклав в основу вироку показання потерпілих та критично віднісся до показань засуджених.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як убачається з наданих копій судових рішень, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.
Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що він, будучи з ОСОБА_5 , двічі біля магазину «Брокард» смикнув сумку

ОСОБА_7 , яка висіла у неї на плечі, при цьому не бив та нічим не погрожував. З викраденого забрав собі гроші, а ОСОБА_5 плеєр.
Показання ОСОБА_4 щодо заволодіння майном потерпілих без застосування насильства та без погроз застосування насильства, в тому числі і ножа, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 яка в судовому засіданні пояснила, що 13 жовтня близько 22 години, повертаючись з ОСОБА_7 додому, біля будинку АДРЕСА_2 її раптово схопив ОСОБА_5 та, здушуючи за шию, погрожував порізати ножем, при цьому нецензурно висловлювався, вимагаючи віддати сумку. Крім того, бачила як ОСОБА_5 ударив ногою ОСОБА_7 , яка лежала на землі та чула, як ОСОБА_4 висловлював її подрузі такі ж погрози.
Крім того, показання ОСОБА_6 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка також додатково пояснила, що ОСОБА_4 схопив її рукою ззаду за шию та наказав не кричати, погрожуючи зарізати. В той час, ОСОБА_5 підійшов і штовхнув її, від чого вона впала, та наніс удар ногою в правий бік, а в цей момент ОСОБА_4 вирвав сумку.
Крім того, вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що при несенні служби, отримали виклик про напад. Прибувши на зазначене місце, вони разом із потерпілими на вулиці Варганова побачили двох чоловіків, на яких вказали потерпілі, а при їх затриманні виявили деякі речі, викрадені у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Наведені показання потерпілих та свідків узгоджуються з протоколами слідчих дій і іншими доказами, яким дана належна оцінка.
Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 винуватий у вчиненні злочину, за який його засуджено, і цей висновок умотивований.
При перевірці судових рішень встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду не виявлено.
Дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.
Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання дотримався вимог

ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про особу винного. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи, наведенні у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 про те, що не нападали на потерпілих, не застосовували насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та не погрожували застосуванням такого насильства, оскільки у потерпілих відсутні тілесні ушкодження, а також щодо неправильної кваліфікації його дій, аналогічні доводам його апеляційної скарги, були предметом перевірки судом апеляційної інстанції та вони обґрунтовано визнанні безпідставними. Свої висновки із цих питань суд належним чином умотивував та дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку без зміни.
Із даними висновками погоджується і колегія суддів і не знаходить підстав для скасування судових рішень, як про це ставить питання у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 .
За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 квітня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3