Справа № 573/1063/16-к
Номер провадження 1-кп/573/81/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої захисника ОСОБА_8 ,

судово-медичного експерта ОСОБА_9 ,

свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Білани Білопільського району Сумської області, з повною середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- за ч. 1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В :
28 квітня 2016 року близько 08 години ОСОБА_5 разом зі своєю донькою ОСОБА_11 приїхала відвідати свою рідну тітку ОСОБА_17 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Цього ж дня близько 10 години до будинку ОСОБА_17 прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_18 .

В цей час між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка. Захищаючи подругу, в дану сварку втрутилася ОСОБА_7 , зробивши зауваження ОСОБА_5 з приводу сварки з ОСОБА_12 . Сварка розпочиналась на подвір`ї у ОСОБА_17 , а вже продовжувалась на вулиці.

Перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_5 взяла дерев`яну дошку та умисно нанесла нею ОСОБА_7 один удар в лівий бік в область ребер, після чого припинила свої протиправні дії.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому Х ребра зліва, який відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_5 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнала частково, у вчиненому не розкаялася, суду показала, що зранку, близько 8 години, 28 квітня 2016 року, це був чистий четвер, разом з донькою ОСОБА_19 прийшли до тітки ОСОБА_17 , за якою вони здійснюють догляд. Потім прийшла ОСОБА_13 , щоб перевірити як вони доглядають тітку, оскільки сусідка ОСОБА_12 постійно скаржиться на них з приводу її неналежного догляду. Через деякий час до будинку без запрошення зайшли ОСОБА_12 , ОСОБА_7 . Між ними почалась сварка, ОСОБА_7 мовчала, а ОСОБА_12 ображала ОСОБА_5 та її доньку ОСОБА_11 різними поганими словами. Донька не витримала сварки, заплакавши, покинула будинок тітки. ОСОБА_5 стала виганяти з будинку ОСОБА_12 і ОСОБА_7 . Між ним була словесна сварка, бійки не було.

ОСОБА_12 та ОСОБА_7 покинули будинок і сіли на вулиці на лавочці біля подвір`я ОСОБА_12 . ОСОБА_5 теж вийшла з будинку і пішла в напрямок свого будинку. В цей час ОСОБА_12 кинула на нею палку, за допомогою якої ходила. Палка попала їй по нозі. Вона підняла її і з нею пішла додому. Слідом побіг якийсь чоловік і постійно вимагав віддати палку. Потім вона дізналась, що це був чоловік потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_5 зайшла до свого господарства, але під двором з вулиці побачила чоловіка, який йшов за нею, та ОСОБА_10 , яка через хвіртку намагалась заглянути у двір. ОСОБА_5 взяла дошку у дворі, вийшла на вулицю і вдарила один раз ОСОБА_7 цією дошкою в лівий бік. Винуватість свою визнає частково тому, що не вірить, що своїм ударом вона зламала ребро потерпілій. Крім того, наступного дня після інциденту потерпіла з рідними прибирала могилки на цвинтарі, у неї не було синців на лівому боці. На її думку, людина не може працювати з поламаними ребрами і у неї повинен був залишитись синець від удару.

Хоча обвинувачена ОСОБА_5 частково визнала свою винуватість в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , але вона підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду зазначила, що вона народилась в с. Білани Білопільського району, а мешкає в Криму в м. Бахчисарай. В селі Білани близьких рідних нікого в живих вже не залишилося, тому вона кожного року приїздить із чоловіком та сином, щоб прибрати могили померлих родичів. 28 квітня 2016 року вона приїхала із своїми близькими в черговий раз і зупинилась у своєї подруги ОСОБА_20 . Вранці, точної години вона не пам`ятає, ОСОБА_21 запросила її сходити до сусідки, бо туди прийшли з опіки. ОСОБА_7 залишилась на ганку будинку, а ОСОБА_12 зайшла всередину будинку. У будинку між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 та донькою останньої виникла словесна сварка. ОСОБА_12 та вона покинули господарство і сіли на лавочці біля будинку ОСОБА_21 . ОСОБА_5 вийшла з будинку та пішла по вулиці повз них. ОСОБА_20 взяла і кинула в неї палку, за допомогою якої ходила. ОСОБА_5 підняла її і пішла з нею до себе додому. ОСОБА_7 попросила свого чоловіка ОСОБА_10 забрати у ОСОБА_22 палку ОСОБА_21 і він пішов слідом за нею. Чоловік довгенько не повертався, тому вона пішла за ним. Біля подвір`я ОСОБА_5 побачила чоловіка, вона підійшла до хвіртки. В цей час з двору вибігла ОСОБА_5 і дерев`яною дошкою вдарила її в лівий бік. ОСОБА_7 від болю зразу присіла і в неї трохи потемніло в очах. Наступного дня вона звернулась у Білопільську ЦРЛ за допомогою, оскільки в лівому боці дуже боліло. 04 травня 2016 року їй робили рентген і було встановлено, що у неї зламано Х ребро зліва. 13 травня 2016 року вона повторно робила рентген в м. Бахчисарай. Там встановили, що було заламано ще й ІХ ребро зліва. Під час досудового розслідування висновок бахчисарайських лікарів нікому не показувала. Спочатку вона поплутала дату вчинення відносно неї злочину ОСОБА_5 і назвала 27 квітня 2016 року. Але це було 28 квітня 2016 року в чистий четвер, оскільки в цей день вона з сім`єю приїхала в с. Білани. Наступного дня вона зразу звернулась у лікарню за медичною допомогою.

Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , судово-медичного експерта ОСОБА_9 , які суду показали наступне.

Свідок ОСОБА_10 суду зазначив, що вранці, точної години не пам`ятає, 28 квітня 2016 року вийшов з подвір`я ОСОБА_12 , у якої вони з дружиною та сином зупинились по приїзді в с. Баліни, а дружина з ОСОБА_21 попросили його забрати палку у ОСОБА_5 . Він пішов слідом за нею і, йдучи позаду неї, постійно говорив: «Віддай палку!». Так дійшли до двору ОСОБА_5 і вона швидко зайшла у двір. ОСОБА_10 став через огорожу заглядати у двір і в цей час до нього підійшла дружина ОСОБА_7 . ОСОБА_5 вибігла з двору з дошкою в руках і вдарила дружину в лівий бік. Під час цих подій між ОСОБА_5 і його дружиною була словесна перепалка.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що 28 квітня 2016 року спільно з ОСОБА_7 зайшли до будинку ОСОБА_23 , догляд за якою здійснюють ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_11 . Там ще була соціальний працівник ОСОБА_13 . У будинку виникла словесна сварки між нею та ОСОБА_5 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вийшли з будинку і сіли на лавочці біля її подвір`я. ОСОБА_5 через деякий час теж вийшла з будинку і на вулиці кричала на них з ОСОБА_7 . Щоб вона замовчала, ОСОБА_12 кинула в неї палку, але не попала. ОСОБА_5 підняла її та пішла з нею далі. Оскільки вона поганенько ходить бел палки, то ОСОБА_7 попросила свого чоловіка забрати палку у ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_10 пішов за ОСОБА_5 . Через деякий час за ними пішла ОСОБА_7 . ОСОБА_12 теж потихеньку пішла за ними. Не дійшовши до двору ОСОБА_5 , але вже все, що відбувалося біля подвір`я обвинуваченої, було в полі її зору, вона побачила, як з двору вибігла ОСОБА_5 з якимось предметом у руках, схожим на дерев`яну дошку, та вдарила ОСОБА_7 в лівий бік, яка аж присіла від удару.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що в четвер 28 квітня 2016 року прийшла до будинку престарілої та одинокої ОСОБА_23 , родички ОСОБА_5 . Там вже були ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_11 . Також до будинку зайшли ОСОБА_12 з ОСОБА_7 , хоча ОСОБА_5 та її донька проти цього заперечували. У будинку між ОСОБА_5 , ОСОБА_11 з одного боку та ОСОБА_12 з другого боку почалась словесна перепалка, після якої ОСОБА_11 зі сльозами на очах пішла з будинку, з будинку пішли ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Подальших подій між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 28 квітня 2016 року була присутня лише під час конфлікту між її матір`ю та ОСОБА_12 у будинку ОСОБА_17 . Подальших подій вона особисто не бачила. Як розповідала матір, то ОСОБА_7 намагалась пройти до двору, тому вона вдарила її палкою.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 29 квітня 2016 року в обідню пору вона прибирала могилки родичів на цвинтарі в с. Білани і бачила як неподалік від неї могилки прибирали ОСОБА_7 з чоловіком та сином. ОСОБА_7 теж працювала, хмиз носила, згрібала листя. Під час подій між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що відбулися 28 квітня 2016 року, присутня не була.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що проводила досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_24 . Оскільки потерпіла ОСОБА_7 спочатку помилилася у даті отримання тілесних ушкоджень, зазначила, що події відбулись 27 квітня 2016 року, після першого допиту та слідчого експерименту зразу поїхала додому в Крим і майже до кінця слідства не з`являлася, тому спочатку дата вчинення злочину фігурувала як 27 квітня 2016 року і така дата зазначалася в документах. Але коли були досліджені всі обставини справи, то з`ясувалося, що злочин був вчинений 28 квітня 2016 року. У обвинувальному акті датою вчинення злочину вказана правильна дата 28 квітня 2016 року. Майже всі особи, які були допитані у справі, плутались у даті, але всі вони чітко говорили, що події були в четвер.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює лікарем-рентгенологом Білопільської ЦРЛ. 29 квітня 2016 року за медичною допомогою звернулася ОСОБА_7 . В цей день їй був проведений рентген і виявлений перелом Х ребра зліва. Повторно ОСОБА_7 вона проводила рентген 15 серпня 2016 року, тоді виявила, що мають місце переломи Х та ІХ ребер зліва, які були на одному рівні та в одній стадії розвитку. Точну дату отримання потерпілою перелому ІХ ребра встановити неможливо. Така травма могла бути отримана як в один день з переломом Х ребра, так і пізніше до 7 діб.

Судово-медичний експерт ОСОБА_9 суду показав, що проводив судово-медичну експертизу потерпілій ОСОБА_7 . Перший раз оглядав її 05 травня 2016 року, вона розказала йому, що 27 квітня 2016 року її дерев`яною дошкою вдарила жінка в лівий бік. Перший раз вона назвала саме цю дату. Під час огляду тілесних ушкоджень на ній виявлено не було, лікарями травматологом та рентгенологом було встановлено діагноз закритий перелом Х ребра зліва. Така травма могла бути отримана нею 28 квітня 2016 року від одного удару дерев`яною дошкою. Також він був присутній під час слідчого експерименту з участю ОСОБА_5 . Остання показала, як нанесла удар потерпілій. Механізм спричинення тілесних ушкоджень, які вона продемонструвала, відповідав механізму, який був виявлений при проведенні судового-медичного дослідження потерпілої. З такими тілесними ушкодженнями, які були у потерпілої, вона наступного дня могла працювати, виконуючи нетяжку роботу, а саме: мести територію, гребти граблями, рвати бур`ян. Також експерт звернув увагу на те, що отримання перелому ребра необов`язково супроводжується синцями на тілі. Також повторно оглядав потерпілу 15 серпня 2016 року, досліджував знімки лікарів-рентгенологів за 29 квітня, 13 травня та 15 серпня 2016 року. На знімках з бахчисарайської лікарні 13 травня 2016 року та знімку за 15 серпня 2016 року побачив, що має місце перелом і ІХ ребра зліва. Але на даний час встановити точну дату отримання перелому ІХ ребра неможливо. Така травма могла бути отримана як 28 квітня 2016 року, так і до 7 діб після цієї дати.

Незважаючи на покази обвинуваченої ОСОБА_5 , яка частково заперечувала свою причетність до заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 за вказаних в обвинувальному акті обставин, її винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується також наступними письмовими доказами, а саме:

-витягами із кримінального провадження №0000272, із якого вбачається, що 04.05.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесена інформація про те, що невідома особа 27.04.2016 дерев`яною палицею нанесла ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.п. 86-87 том 1);

-заявою потерпілої ОСОБА_7 , поданою до Білопільського ВП 30.04.2016 про те, що невідома особа жіночої статі 27.04.2016 близько 11 години в с. Білани Білопільського району нанесла їй тілесні ушкодження (а.п. 88 том 1);

-карткою прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.04.2016, відповідно до якого о 15 год. до чергової частини Білопільського ВП надійшло повідомлення від медичної сестри Білопільської ЦРЛ Подобрій про те, що за медичною допомогою звернулася ОСОБА_7 з діагнозом закритий перелом Х ребра зліва (а.п. 89 том 1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.05.2016, у відповідності з яким ОСОБА_7 заявила, що 27 квітня 2016 року невідома особа в с. Білани Білопільського району нанесла їй тілесні ушкодження (а.п. 90 том 1);

-протоколом огляду місяця події від 07.05.2016 та фототаблицею до нього, під час якого була оглянута ділянка місцевості по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тілесне ушкодження (а.п. 91-95 том 1);

-висновком судово-медичної експертизи №66 від 23.05.2016 року, з якого вбачається, що лікарями травматологом та рентгенологом Білопільської ЦРЛ ОСОБА_7 встановлено діагноз: закритий перелом Х ребра зліва. Описане пошкодження утворилось від дії тупого предмету і відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Удар потерпілій було нанесено в ліву бокову поверхню грудної клітки. При цьому потерпіла могла знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному положеннях (а.п. 97-98 том 1);

-протоколом слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_7 та фото таблицею до нього, яка розповіла та показала на місцевості як ОСОБА_5 палицею вдарила її в область ребер зліва (а.п. 100-104 том 1);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №70 від 23.05.2016, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчого експерименту потерпілою ОСОБА_7 , може відповідати тому механізму, який виявлено при проведенні судово-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_7 (а.п. 106 том 1);

-протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваної ОСОБА_5 та фото таблицею до нього, яка розказала та показала на місцевості як палицею вдарила ОСОБА_7 в область ребер зліва (а.п. 107-110 том 1);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №99 від 30.05.2016, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчого експерименту підозрюваною ОСОБА_5 , може відповідати тому механізму, який виявлено при проведенні судово-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_7 (а.п. 112 том 1);

-протоколом слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_10 та фото таблицею до нього, який розказав та показав на місцевості як ОСОБА_5 палицею вдарила ОСОБА_7 в область ребер зліва (а.п. 113-117 том 1);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №98 від 30.05.2016, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчого експерименту свідком ОСОБА_10 , може відповідати тому механізму, який виявлено при проведенні судово-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_7 (а.п. 119 том 1);

-протоколом слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_12 та фото таблицею до нього, яка розказала та показала на місцевості як ОСОБА_5 палицею вдарила ОСОБА_7 в область ребер зліва (а.п. 120-123 том 1);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи №97 від 30.05.2016, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчого експерименту свідком ОСОБА_12 , може відповідати тому механізму, який виявлено при проведенні судово-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_7 (а.п. 125 том 1);

-висновком судово-медичної експертизи №144 від 23.08.2016, з якого вбачається, що на другий день після такої травми потерпіла могла виконувати неважку фізичну роботу, не виключено, що могла без великого навантаження мести територію, гребти граблями, рвати бур`ян. Пошкодження могло утворитись внаслідок удару дерев`яною палкою і відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Удар потерпілій було нанесено в ліву бокову поверхню грудної клітки (а.п. 169-170 том 1).

Заслухавши обвинувачену ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , судово-медичного експерта ОСОБА_9 , оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Сторона захисту просила визнати недопустими доказами протоколи слідчих експериментів з участю потерпілої, обвинуваченої, свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_10 , оскільки в них неправильно зазначена дата вчинення злочину.

Але суд вважає, що аргументи сторони захисту про недопустимість зазначених протоколів є безпідставними і не базуються на нормах Кримінального процесуального кодексу України.

Так у зазначених вище протоколах слідчих експериментів дійсно зазначена дата вчинення злочину не 28 квітня 2016 року, а 27 квітня 2016 року. Але суд звертає увагу на те, в них відображена інформація, яка повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і не суперечить жодному іншому доказу. Коли закінчувалося досудове розслідування, то вже дата вчинення злочину була встановлено точно, що ці події відбулись саме 28 квітня 2016 року. В обвинувальному акті саме ця дата зазначена.

Також суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні потерпіла, обвинувачена та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 у даті вчинення злочину не помилялася, всі вони вказували 28 квітня 2016 року. Більш того, кожен з них зазначив, що ці події відбулись у четвер напередодні великого релігійного свята Пасхи, цей день у народі називають «чистим четвергом».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, як зазначено у пункті 103 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2009 року у справі "Биков проти Росії" (заява №4378/02) відсутні порушення вимог пункта 1 статті 6 Конвенції та не протиріче принципам справедливого судового розгляду те, що суд напряму не покладався на один конкретний доказ, не віднісся до нього як до простого визнання вини або доказ обізнаності, що могло б бути покладено в основу визнання особи винуватою, конкретний доказ відігравав лише обмежену роль у комплексній сукупності доказів, оцінених судом.

Тому суд звертає увагу на те, що зазначені протоколи слідчих експериментів не є єдиними доказами винуватості ОСОБА_5 у завданні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Ці документи відіграють обмежену роль у комплексній сукупності всіх доказів, досліджених та оцінених судом.

Обвинувачена ОСОБА_5 суду стверджувала, що удар ОСОБА_7 нанесла з метою захисту, оскільки вона намагалася проникнути до її подвір`я, яке є приватною власністю і охороняється законом.

Але це спростовується показами потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які зазначили, що удар ОСОБА_5 нанесла потерпілій на вулиці біля подвір`я.

Крім того, сама ж ОСОБА_5 не заперечувала того факту, що дійсно удар нанесла потерпілій саме на вулиці біля хвіртки свого подвір`я, потерпіла до неї у двір не заходила, ніяких активних дій з метою зайти у двір вона теж не вчиняла.

Також ОСОБА_5 як аргумент своєї невинуватості вказувала те, що на тілі потерпілої після удару з лівого боку не було синців і що вона наступного дня після отримання травми працювала на цвинтарі.

Але така позиція обвинуваченої спростовується висновком судово-медичної експертизи від 23 серпня 2016 року та показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_9 , допитаного в суді про те, що переломи ребер не завжди супроводжуються синцями в місці, куди нанесена травма, бо на даний факт здійснюють вплив різні чинними, такі як кількість та товщина одягу на потерпілій особі, сила удару, властивості шкіри людини тощо.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 наполягала на тому, що ударом ОСОБА_5 у неї були зламані 2 ребра зліва, ІХ та Х. На підтвердження цього посилалася на висновок судово-медичної експертизи від 23 серпня 2016 року, висновки лікарів-рентгенологів від 13 травня 2016 року та 15 серпня 2016 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши всі докази, прийшов до висновку, що у обвинувальному акті викладено правильно, що діями ОСОБА_5 . ОСОБА_7 було заподіяно тілесне ушкодження у виді перелому лише Х ребра зліва. Оскільки під час судового слідства з достовірністю не було встановлено, що перелом ІХ ребра, який має місце у потерпілої, був заподіяний саме діями ОСОБА_5 . Лікар-рентгенолог ОСОБА_15 та експерт ОСОБА_9 суду зазначили, що встановити точну дату отримання потерпілою перелому ІХ ребра неможливо, оскільки характер і локалізації цієї травми дають підстави зробити висновок, що така травма могла бути отримана як 28 квітня 2016 року, так і протягом послідуючих 7 діб після 28 квітня 2016 року.

Суд погоджується, що дійсно у ОСОБА_7 мали місце переломи як Х, так і ІХ ребра. Але беззаперечних доказів про те, що саме діями ОСОБА_5 28 квітня 2016 року їй був спричинений перелом ІХ ребра суду не надано. Сам по собі висновок судово-медичної експертизи від 23 серпня 2016 року не є таким доказом в цій частині. Він лише констатує факт, що станом на 15 серпня 2016 року, тобто через 3,5 місяці після удару, нанесеного ОСОБА_5 , мають місце зрощені переломи ІХ та Х ребер зліва.

Крім того, суд звертає увагу на те, що потерпіла 13 травня 2016 року в м. Бахчисарай зробила повторний знімок у лікаря-рентгенолога і у неї було виявлено перелом ІХ ребра зліва (а.п. 63 том 1), досудове розслідування ще тривало, але про це вона не повідомила ні слідчому, ні прокурору. Більш того, знайомлячись з матеріалами кримінального провадження 30 травня 2016 року, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування (а.п. 4 -7 том 1), вона знала, що згідно з висновком судово-медичної експертизи у неї виявлено лише перелом Х ребра. Про ці суперечності вона теж не повідомила слідчому, прокурору, хоча під час досудового розслідування її інтереси представляв професійний захисник ОСОБА_8 , якому вона теж про цей факт не повідомила.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 не змогла пояснити той факт, чому не повідомила під час досудового розслідування про наявність перелому ІХ ребра зліва слідчому та прокурору.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вперше про перелом Х ребра зліва потерпіла повідомила прокурору, обвинуваченій та суду 30 червня 2016 року під час судового розгляду, коли надала суду виписку з медичної карти амбулаторного хворого Бахчисарайської ЦРЛ.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає, що зазначена виписка з медичної карти є недопустим доказом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 11, 12 статті 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

При цьому у пункті 62 рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року у справі "Ваньян проти Росії" (заява №53203/99) зазначив, що принцип рівності сторін це один з аспектів широкої конценції справедливого суду, яка також включає в себе фундаментальне право на те, щоб процес був змагальним. У кримінальному процесі це означає, що як обвинувачення, так і захист повинні надати можливість знайомитися з міркуваннями і доказами, наданими іншою стороною, та коментувати їх.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування даний доказ потерпілою ОСОБА_7 та її представником захисником ОСОБА_8 обвинуваченій та прокурору не відкривався.

У судовому засіданні ні ОСОБА_7 , ні її представник захисник ОСОБА_8 не звертались до суду з клопотанням про відкриття стороні обвинувачення та прокурору додаткових доказів, а саме виписки з медичної карти амбулаторного хворого Бахчисарайської ЦРЛ.

Але така позиція потерпілої не спростовує винуватості ОСОБА_5 .

Більш того, суд звертає увагу на те, що даний факт не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень доведена повністю і зазначеними діями вона вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 за віком є пенсіонеркою, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності.

У обвинувальному акті як пом`якшуючі обставини зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Але суд не може врахувати дані обставини як пом`якшуючі, оскільки під час судового розгляду не знайшлі підтвердження ті факти, що ОСОБА_5 активно сприяло розкриттю злочину та щиро розкаялася.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворі покарання у виді виправних робіт та обмеження волі, що зазначені у санкції ч. 1 ст. 122 КК України, до ОСОБА_5 застосувати неможливо, оскільки вона є пенсіонеркою, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України виправні роботи та обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченої, суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без відбування покарання, а тому її необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченої заявлений цивільний позов, у якому вона просила стягнути на її користь 5578 грн. 38 коп. майнової шкоди, яка полягає у витратах на лікування, на правову допомогу, на витрати, пов`язані з її участю у судових засіданнях та участю свідка ОСОБА_10 , і 15000 грн. моральної шкоди.

Обвинувачена позовні вимоги не визнала.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2016 року потерпіла витратила на придбання ліків 201 грн. 64 коп., що підтверджується фіскальним чеком (а.п. 210 том 1). У той же час, лікарський засіб глібомет, зазначений у даному чеку, придбаний за 67 грн. 50 коп., застосовується для лікування цукрового діабету ІІ типу, а тому стягненню підлягають лише 134 грн. 14 коп.

З виписки з медичної карти амбулаторного хворого, виданої бюджетною установою Республіки Крим «Бахчісарайська центральна районна лікарня» від 03 червня 2016 року при амбулаторному огляді 13 травня 2016 року та медичних карт ОСОБА_7 у зв`язку з переламами ребер призначено лікування: кеторол таблетки, кеторол уколи, АСС, троксевазин, ларфікс, мовіназа (а.п. 210-211 том 1).

17 травня та 20 травня 2016 року потерпіла витратила на придбання ліків, призначених лікарем, 812 рублів, на підтвердження чого надала товарні чеки (а.п. 210-211 том 1).

Але суд не може прийняти зазначені товарні чеки як належний та допустимий доказ на підтвердження майнових витрат потерпілої, виходячи з наступного.

Потерпіла ОСОБА_7 суду зазначила, що вона придбала ці ліки в м. Бахчисарай за 812 російських рублів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Пунктами 1-3 частини 1 статті 3 зазначеного Закону передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Тому суд звертає увагу на те, що м. Бахчисарай Автономної Республіки Крим є українським містом. В Україні національною валютою є гривні, а не російські рублі.

Будь-яких документів про вартість зазначених вище медичних препаратів в українських гривнях потерпіла суду не надала.

Що ж стосується ліків, придбаних 03 червня 2016 року на суму 474 рублі, то потерпіла взагалі не надала суду доказів, що лікарем їй призначалися вказані у чеках ліки. Крім того, вартість цих ліків теж зазначена в рублях.

З чеку від 30 травня 2016 року на суму 205 рублів взагалі не вбачається, який саме медичний препарат купувала ОСОБА_7 , а тому зазначені витрати відшкодуванню не підлягають (а.п. 64, 65 том 1).

Крім того, 06 травня 2016 року потерпіла сплатила адвокату ОСОБА_8 за надання правової допомоги 2700 грн. (а. с. 65).

З огляду на викладене, зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути 134 грн. 14 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди та 2700 грн. витрат на правову допомогу відповідно до вимог ст.ст. 118, 124 КПК України.

Стосовно майнового позову в частині стягнення з обвинуваченої коштів у сумі 1053 грн. 88 коп., які потерпіла витратила на придбання квитків собі та свідку ОСОБА_10 з метою прибуття у судові засідання, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 7 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 1996 року №710 з послідуючими змінами та доповненнями передбачено, що відповідно до законодавства (статті 121, 122 Кримінального процесуального кодексу України, стаття 275 Кодексу України про адміністративні правопорушення) свідкам, потерпілим, законним представникам потерпілих, цивільним позивачам, представникам цивільних позивачів, а також експертам, спеціалістам і перекладачам компенсуються

(відшкодовуються) витрати за вартість проїзду до місця виклику і назад.

У кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

Свідок ОСОБА_10 до суду був викликаний за клопотанням прокурора лише один раз 30 червня 2016 року, в цей же день він був і допитаний.

З відповідним клопотанням про відшкодування витрат, пов`язаних з його викликом до суду 30 червня 2016 року, за рахунок сторони кримінального провадження, в даному випадку, прокурора, свідок ОСОБА_10 до суду не звертався.

Стосовно витрат, пов`язаних із прибуттям у судові засідання потерпілої ОСОБА_7 , то відповідно до зазначених вище норм діючого законодавства такі витрати потерпілій повинні відшкодовуватися за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, а не за рахунок обвинуваченої ОСОБА_5 .

Таким чином, у задоволенні позову про стягнення з обвинуваченої 1053 грн. 88 коп., які потерпіла витратила на придбання квитків собі та свідку ОСОБА_10 , потерпілій необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки судом встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 завдана моральна шкода, яка полягає у перенесеному фізичному болі та моральних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку зі спричиненням їй тілесних ушкоджень, з приводу яких вона лікувалася, що остання не могла самостійно повноцінно організовувати свій побут і дозвілля, змушена була прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг душевних страждань ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 134 грн. 14 коп. майнової шкоди, 2700 грн. витрат за правову допомогу, 5000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя