Справа № 740/5179/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/197/2016
Категорія - ст. 297 ч. 3 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001588 від 22 вересня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого 01.04.2009 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст. 186 ч. 2, 304; 185 ч. 3, ст. 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 28.08.2012 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково з Сумської виправної колонії управління ЛПтС в Сумській області №116 на підставі постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.08.2012 року на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 19 днів,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня ДНЗ Ніжинського професійного аграрного ліцея Чернігівської області, раніше не судимого,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій останній просить вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 297 ч. 3, 304 ч. 2 КК України щодо нього в частині призначеного покарання переглянути, оскільки вважає занадто суворим.

Даним вироком визнано винними у пред`явленому обвинуваченні: ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 297 ч. 3, 304 ч. 2 КК України і призначено покарання за ст. 297 ч. 3 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 304 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування покарання ОСОБА_6 призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі; ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 297 ч. 3 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто із обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 736 грн. 56 коп. судових витрат, за проведення експертиз, на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , являючись вітчимом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та достовірно знаючи про його неповнолітній вік, при цьому, маючи психологічний вплив на нього, в ході спільної бесіди про можливість пошкодження пам`ятників. З метою заволодіння предметів з кладовища, запропонував неповнолітньому ОСОБА_7 скоїти кримінальне правопорушення, чим шляхом переконань особистим прикладом викликав у неповнолітнього бажання вчинити кримінальне правопорушення та спонукав до його вчинення. На пропозицію вітчима ОСОБА_6 неповнолітній ОСОБА_7 погодився та, вступивши між собою у злочинну змову і вони скоїли кримінальне правопорушення за таких обставин.

18 вересня 2015 року, близько 22 години, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою заволодіння предметами з братської могили, прийшли на Троїцьке кладовище, яке розташоване за адресою м.Ніжин, вул. Космонавтів 2, де в подальшому реалізовуючи свій злочинний намір та нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки на кладовищі і демонструючи негативне ставлення для суспільних принципів, які панують у цій сфері, ОСОБА_6 за допомогою металевого предмету, який заздалегідь взяв з собою, підійшли до братської могили, з корисливих мотивів, повідривав з могили латунні таблички із списками загиблих воїнів у другій світовій війні, що призвело до її пошкодження, та склав таблички у мішок, що тримав ОСОБА_7 , який перебуваючи поряд спостерігав за тим, щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами.

В подальшому, пошкодивши братську могилу і заволодівши дванадцятьма латунними табличками, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили Управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради, матеріальної шкоди на загальну суму 1066грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин, а сам обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнавав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а тому останній позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.ст. 297 ч. 3, 304 ч. 2 КК України є вірною.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції призначив йому занадто суворе покарання, позбавлені підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з врахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не став на шлях виправлення і знову вчинив кримінальні правопорушення та обґрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання останньому у виді позбавлення волі і те, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі, з чим погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга останнього не підлягає задоволенню.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та перевиховання.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, зміні чи скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального-процесуального закону при розслідуванні провадження та його розгляду в суді, які були б підставою для скасування ухваленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3