Справа № 415/1035/16-к
Провадження № 11-кп/782/101/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 30 » травня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участі: прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьк апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про перерахунок строку тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся з клопотанням обвинувачений ОСОБА_7 про перерахунок строку тримання під-вартою, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про перерахунок строку тримання під вартою в Старобільському слідчому ізоляторі, відповідно до ч.5ст.72 КК України, задоволено. Перераховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою в Старобільському слідчому ізоляторі з 28.03.2010 року по 18.03.2016 рік за вироком Алчевського міського суду від 30.04.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, звільнивши з-під варти негайно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції, із посиланням на положення ч.5 ст.72 КК України та пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зазначив, що ОСОБА_7 засуджено вироком Алчевського міського суду Луганської області від 30.04.2013 року за ст.ст. 257, ч.4ст.187,ч.1ст.263 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна та він перебуває в Старобільському слідчому ізоляторі №18. Вирок суду не набрав законної сили.
Відповідно до довідки в.о.начальника ВКВСР Старобільського СІ Луганської області дата затримання ОСОБА_7 28.03.2010 року, на даний момент обвинувачений знаходиться під вартою в Старобільському СІЗО та станом на 11.03.2016 року строк перебування у Старобільському СІЗО перевищує строк покарання, призначений за вироком Алчевського міського суду від 30.04.2013 року, відповідно до ст.72ч.5 КК України. Тобто строк покарання засудженого ОСОБА_7 сплинув.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, а матеріали справи стосовно ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначив наступне.

Вироком Лисичанського міського суду від 30.04.2013року ОСОБА_7 визнано винним за ст.257, ч.4 ст.187, 263 ч.1 КК України та засуджено до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, при цьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою -до вступу вироку в законну силу залишено без змін. Цей вирок було оскаржено до Апеляційного суду Луганської області. На теперішній час вирок суду не набрав законної сили, апеляційний розгляд не відбувся через проведення на території Луганської області антитерористичної операції.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, з посиланням на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015р. №838-УІІІ, також зазначає, що лише засуджена особа, члени її сім`ї або захисник має право звернутись до суду з клопотанням про перерахунок у строк відбутого покарання строку перебування під вартою щодо всіх осіб, стосовно яких па момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальній вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Тому прокурор вважає відсутніми підстави для застосування положень ч.5 ст.72 КК України стосовно ОСОБА_7 , оскільки той на даний час має процесуальний статус « підсудний » та не має до цього часу процесуального статусу «засуджений».
Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом не враховано, що ст.539 КПК України визначає питання , що виникають під час та після виконання вироку; положення абз.6ч.5ст.72 КК України до ОСОБА_9 щодо звільнення його з-під варти, застосоване бути не може.
Відповідно до статті 533 цього Кодексу вирок суду, лише який набрав законної сили, підлягає виконанню.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, якій підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на її задоволенні, дослідивши матеріали судового розгляду та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 , адреса мешкання якого, згідно довідки по особовій справі, /л.с.5 / м.Алчевськ, Луганської області, вул.Свердлова,10, не з`явився. Апеляційний суд не має можливості викликати обвинуваченого в судове засідання апеляційного суду, оскільки неможливо направити поштою повістку про виклик обвинуваченого, так як державним підприємством «Укрпошта» прийнято рішення, відповідно до якого у зв`язку з проведенням бойових дій в зоні АТО та блокування окремих об`єктів поштового зв`язку з 27 листопада 2014 року державне управління «Укрпошта» зупиняє приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою.
Прокурором не надано апеляційному суду відомостей щодо іншого місця проживання обвинуваченого ОСОБА_10 .
За таких обставин апеляційний суд вважає, що неявка ОСОБА_7 в судове засідання, згідно з ч.4ст.405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду за його відсутності.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 було засуджено вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 30.04.2013року року за ст.ст.257,187 ч.4, 263 ч.1 та 70 КК України до 11 років позбавлення з конфіскацією майна та він перебував у Старобільському слідчому ізоляторі №18. Строк покарання обвинуваченому обчислюється з моменту затримання, з 28.03.2010 року.
Вирок суду на теперішній час не набрав законної сили, оскільки його було оскаржено до Апеляційного суду Луганської області, але вирок не переглянуто в апеляційному порядку через проведення на території Луганської області антитерористичної операції.
Відповідно до абзацу першого та п`ятого ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України від 26.11.2015 року №838-V111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Як вбачається із довідки в.о.начальника ВКВСР Старобільського СІЗО Луганської області дата затримання ОСОБА_7 28.03.2010 року, станом на 11.03.2016 року строк перебування у Старобільському СІЗО перевищує строк покарання, призначений вироком Алчевського міського суду від 30.04.2013 року, відповідно до ст.72ч.5 КК України, строк покарання обвинуваченого ОСОБА_7 сплинув.
Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в своїй ухвалі про те, що на момент розгляду 18 березня 2016 року клопотання ОСОБА_7 , строк покарання за вироком Алчевського міського суду від 30.04.2013 року, сплинув, тому клопотання ОСОБА_7 слід задовольнити, перерахувавши йому строк попереднього ув`язнення з 28.03.2010року по 30.04.2013року за вироком Алчевського міського суду від 30.04.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, звільнивши з-під варти негайно.
Доводи прокурора про відсутність підстав для застосування положень ч.5 ст.72 КК України стосовно ОСОБА_7 , оскільки той на даний час має процесуальний статус «підсудного», є необґрунтованими,так як суперечать положенням абзацу п`ятому зазначеної норми закону.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною, яка задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції вважає обгрунтованою.

Порушень матеріального чи процесуального права, які згідно зі ст.409 КПК України, тягнуть за собою скасування чи зміну рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено. Клопотання розглянуто судом згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про перерахунок строку тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України - залишити без змін.
СУДДІ:
----------------------------- -------------------------------- ------------------------------