АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11/790/68/16 Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 625/400/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_6 на постанову Коломацького районного суду Харківської області від 15.06.2015 року, -
в с т а н о в и л а :
Вказаною постановою задоволено клопотання прокурора, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України повернута прокурору для проведення додаткового розслідування.
На обґрунтування прийнятого рішення, суд 1-ї інстанції зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що у 2008 році, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, він домовився з раніше знайомим йому протягом тривалого часу ОСОБА_6 про те, що він продасть останньому свою власну квартиру АДРЕСА_1 . За версією органу досудового слідства ОСОБА_7 діючи умисно, реалізуючи злочинний намір на заволодіння чужими коштами, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_6 в рахунок виплати вартості квартири, 5 вересня 2008 року отримав від нього 5 тисяч доларів США, при курсі Національного банку України 4 грн. 85 коп. за 1 долар, а у середині вересня 2008 року також 1 тисячу доларів США. Влітку 2010 року, ОСОБА_7 , не дотримавшись усної угоди з ОСОБА_6 продав вищевказану квартиру гр. ОСОБА_8 , а отримані від ОСОБА_6 6 тисяч доларів США залишив собі, чим завдав йому значної матеріальної шкоди на суму 29100 гривень 00 копійок.
Під час розгляду справи судом були допитані в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які на досудовому слідстві не були визнані в якості свідків і в такому процесуальному статусі не допитувалися, ніяких інших слідчих дій, в тому числі і очних ставок, з їх участю не проводилося.
З протоколів допиту потерпілого, вбачається, що він повністю заперечує факти, про які повідомили зазначені свідки.
З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також для усунення вищевказаних протиріч і з`ясування судом питання про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в судове засідання не з`являлися, ухвала суду про привід свідків, доручення про їх сповіщення про дату судового засідання - не виконані, що унеможливлює подальший розгляд справи.
Крім цього, постановою старшого слідчого СВ Краснокутського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_12 від 04 жовтня 2013 року кримінальне провадження, внесене 03 жовтня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000505, закрите у звязку із відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і відомості про прийняте рішення внесені до ЄРДР, а ОСОБА_6 рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення грошових коштів в порядку цивільного судочинства.
Вказана постанова слідчого ніким не оскаржувалася та є чинною.
Районний суд прийшов до висновку, що протиріччя, які існують в показаннях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та в показаннях потерпілого ОСОБА_6 , не можуть бути усунені в судовому засіданні без допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , виклик яких в судове засідання є неможливим через відсутність їх за адресами, зазначеними слідчим в обвинувальному висновку. Неповнота досудового розслідування, не може бути усунута в судовому засіданні.
Потерпілий в апеляційній скарзі просить скасувати постанову про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та повернути справу на новий судовий розгляд в любий районний суд м. Харкова. Зазначив, що не довіряє суддям, які розглядали його справу, також не довіряє прокурору ОСОБА_13 через упередженість та необ`єктивність при розгляді справи. На думку апелянта, в діях ОСОБА_7 наявний склад злочину, він умисно заволодів грошима потерпілого шахрайським шляхом. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали неправдиві покази для штучного виправдання обвинуваченого. Звертає увагу на те, що оскаржив постанову слідчого ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 281 КПК України 1960 р. повернення справи на додаткове розслідування за мотивами неповноти або неправильності досудового слідства має місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Коломацький районний суд Харківської області 15.06.2015 року при поверненні кримінальної справи на додаткове розслідування цих вимог закону не виконав.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України 30 травня 2013 року задоволена касаційна скарга потерпілого ОСОБА_6 та вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 31.05.2012 року, яким ОСОБА_7 виправданий за ч. 2 ст. 190 КК України та ухвала апеляційного суду Харківської області від 22.11.2012 року скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд.
При цьому, в ухвалі вказано, що районний суд не виконав вимоги кримінального процесуального закону, не взяв до уваги та не надав належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового слідства, а за наявності суперечливих доказів, взяв до уваги одни та відкинув інші, не усунувши суперечності. Крім того, резолютивна частина вироку не відповідала вимогам кримінального процесуального закону.
Як видно з протоколу судового засідання (том 3, арк. 150), прокурором заявлено клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, але воно не було мотивовано.
На це не звернув уваги районний суд, розглядаючи справу, в той же час, написав, що прокурор заявляв клопотання про направлення справи на додаткове розслідування та доповнив у зв`язку з неправильністю та неповнотою досудового розслідування. Таким чином, суд висловився за сторону обвинувачення.
В постанові районний суд посилається як на підставу повернення справи на додаткове розслідування, що судом були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які заперечували факти, на які посилався потерпілий ОСОБА_6 . Тому, вказано, що вищевказані протиріччя необхідно усунути.
Це посилання районного суду не є підставою для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, тому що суд може сам в судовому засіданні з`ясувати, чому потерпілий давав одні покази, а допитані свідки дають інші показання та дати цьому оцінку.
Крім того районний суд, як на підставу повернення справи на додаткове розслідування, посилається, що для усунення вищевказаних протиріч необхідно також допитати свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не з`являлися в судове засідання, але приводи відносно них не виконано, тому суд 1-ї інстанції не може усунути ці недоліки.
В той же час, як видно з матеріалів кримінальної справи, заступником начальника Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області виконувався привід щодо цих свідків та надавалися відповіді районному суду про причини неявки вказаних вище свідків.
Відповідно до ст. 292 КПК України 1960 року у разі неявки свідків, суд з`ясовує думку всіх учасників судового розгляду про можливість розгляду справи, а в подальшому, може оголосити покази свідків на досудовому слідстві, в разі неявки в судове засідання, явка яких по поважним причинам неможлива.
Але ці вимоги районний суд не виконав, що також свідчить про невиконання судом вимог кримінального процесуального закону.
Окрім цього, при направленні справи на додаткове розслідування, районний суд вказав, що в матеріалах мається постанова ст.слідчого Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_12 , погоджена заступником начальника слідчого відділу від 04.10.2013 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
При наявності цієї постанови районний суд не може прийняти рішення.
Проте, в матеріалах відсутні дані, що вказана постанова слідчого від 04.10.2013 року вручалася потерпілому та йому роз`яснювався порядок її оскарження.
Крім того, слідчий, приймаючи вказану постанову, не мотивував, чому по даному факту була порушена кримінальна справа, в той час як по цьому факту знаходиться на розгляді районного суду справа та рішення не прийнято.
Районний суд міг по цим фактам витребувати всі ці документи, в тому числі у органів прокуратури та поліції обласного рівня, з`ясувати причину, чому повторно було порушено кримінальне провадження та надати цьому юридичну оцінку.
Тому і це посилання районного суду є передчасним для повернення справи на додаткове розслідування.
Таким чином, районний суд послався на обставини направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, але не прийняв до уваги, що те, про що вказано в постанові,він сам може усунути при розгляді кримінальної справи.
Окрім цього, розглядаючи кримінальну справу, суд не прийняв належних заходів для виклику потерпілого та розглянув справу без його участі, порушивши таким чином його права.
У зв`язку з викладеним, районний суд фактично самоусунувся від повного та всебічного з`ясування всіх обставин по справі, в порушення вимог ст. 281 КПК України 1960 р. та направив справу на додаткове розслідування, тому постанова суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, ч. 2 ст. 379 КПК України 1960 р., колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілого задовольнити.
Постанову Коломацького районного суду Харківської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 про повернення справи на додаткове розслідування скасувати.
Кримінальну справу щодо ОСОБА_7 повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий

Судді: