АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/463/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/272/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2,3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Збаразького районного суду від 27 квітня 2016 року.

Даним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Тернополя, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий 04.06.2010 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.ст. 75,76 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 24.06.2011 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, 14.05.2014 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на не відбутий термін 1 рік 2 місяці 20 днів,-

засуджений за:

- ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7

остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому 1 рік 6 місяців іспитового строку і зобов`язано його у відповідності до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,-

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки обмеження волі;

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому 1 рік іспитового строку і зобов`язано його у відповідності до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними і засуджені за те, що наприкінці грудня 2015 року, у вечірню пору доби, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, підійшов до сховку ключів, де взявши їх, та відкривши ними вхідні двері, проник у приміщення літньої кухні господарства ОСОБА_9 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрав 18 пляшок горілки Львівська шляхетна, чим завдав потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 936,00 гри.

Продовжуючи злочинну діяльність, 02 лютого 2016 року, приблизно о 21 год. обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_8 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшли на територію господарства ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , звідки таємно повторно викрали металеву оцинковану трубу, яка знаходилася поблизу тильної стіни гаража, та належала ОСОБА_9 , чим завдали потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 2520 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити стосовно ОСОБА_7 новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення двох злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких, а тому вважає, що ОСОБА_7 необґрунтовано звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вирок суду не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати, призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає, що вирок суду є обґрунтованим, просить його суворо не карати, визнає свою вину, щиро розкаюється, просить вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими та в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо твердження прокурора про те, що до обвинуваченого необґрунтованого застосовано ст. 75 КК України, є непереконливим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, один з яких віднесений законом до злочинів середньої тяжкості, інший до тяжких злочинів, особу ОСОБА_7 , який визнав вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану шкоду та попросив вибачення у потерпілої, і остання жодних претензій до нього немає. Потерпіла вказала, що вони з обвинуваченим перебувають у хороших сусідських відносинах, ОСОБА_7 постійно допомагає їй по господарству, тому просить не позбавляти його волі.

Беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що обвинувачений, який хворіє на туберкульоз легень, враховуючи те, що прокурор в суді першої інстанції просив застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і нових доказів про підстави зміни свого рішення в суд апеляційної інстанції не надав, колегія суддів вважає, що суд вірно обрав ОСОБА_7 покарання в межах закону, вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що ОСОБА_7 необґрунтовано звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому іспитового строку, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам Закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Збаразького районного суду від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2