Справа №478/1587/16-к 06.10.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року, якою у задоволені спільного подання адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області та винести нове рішення, яким задовольнити спільне клопотання адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року у задоволені спільного подання адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_5 зазначає, що у судовому засіданні представники адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережного комітету Казанківської РДА Миколаївської області підтримали своє подання та були впевнені у тому, що він став на шлях виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення.
На його думку суд неправомірно відмовив у задоволені подання, пославшись на перебування його в приміщені камерного типу (далі ПКТ) протягом 3 місяців. Він адміністративних проступків, за які його поміщено до ПКТ, не вчиняв, адміністративна справа за поданим ним адміністративним позовом з цього питання була закрита, а апеляційна скарга на вказане рішення повернута у зв`язку з неможливістю сплати ним судового збору. Крім того, вказані порушення на час розгляду подання погашені, а тому не повинні прийматись судом до уваги.
Апелянт вважає, що своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, оскільки був працевлаштований старшим днювальним дільниці посиленого режиму, сумлінно ставився до праці, за що переведений на більш м`який рівень режиму утримання, мав ряд заохочень та подяк. Крім того, документи про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення вже готувались у листопаді 2014 року, проте керівником виправної колонії вказані документи протиправно були притримані та не направлені до суду, згодом його було притягнуто до відповідальності за неналежними доказами, які за висновком УДПТС України в Миколаївській області складені з порушеннями та не відповідали обставинам справи.
Вважає, що суддя Казанківського районного суду Миколаївської області упереджено розглянула подання та відмовила у його задоволені через його неодноразові звернення до Казанківського районного суду Миколаївської області з приводу перерахунку строку попереднього ув`язнення та оскарження прийнятих рішень в Апеляційному суді Миколаївської області.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії Казанківської РДА Миколаївської області про застосування відносно ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яке мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи призначене судом покарання зарекомендував себе позитивно, до праці ставився сумлінно, вимог режиму утримання не порушував, мав заохочення від адміністрації Казанківської ВК № 93, мав стягнення, які погашені у встановленому законом прядку. ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 відповідно до характеристики, затвердженої начальником Казанківської ВК № 93, що міститься в матеріалах подання, ставиться до роботи позитивно, має ряд заохочень та встановлений режим утримання не порушує, проте разом з цим, відповідно до довідки начальника Казанківської ВК №93 від 07.06.2016 р., за порушення встановленого порядку відбування покарання засуджений мав 15 стягнень, останнє у виді ПКТ строком на 3 місяці, яке застосовувалась до засудженого 07.07.2015 р. та погашено у квітні 2016 року, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, а його позитивна поведінка носить виключно ситуативний характер, та не може розцінюватись, як те, що він твердо став на шлях виправлення, тобто останній не готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому до ОСОБА_5 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обгрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
За змістом ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно подання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_5 11.03.2009 р. засуджений за вчинення особливо-тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 28.12.2008, кінець строку 24.12.2016 р. На день розгляду комісії 24.06.2016 р. ОСОБА_5 відбув ? строку покарання, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
Разом з тим п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Суд повинен винести своє рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмовити в такому.
Приймаючи одне із зазначених рішень, суд повинен його мотивувати.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів тощо.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Так, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він за період з 2010 року по 2015 рік мав 15 стягнень, а в період з 2013 року по 2015 рік отримав 5 заохочень, останнє заохочення 20.04.2016 р. Вказані обставини судом першої інстанції в повній мірі досліджені та їм надана вірна правова оцінка.
Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 містять витяг з протоколу засідання адміністративної комісії Казанківської виправної колонії № 93 Миколаївської області від 24.03.2015 р. № 8 (т. 2 а.с. 13) щодо можливого застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, проте відповідно постанови начальника Казанківської ВК №93 від 30.03.2015 р. № 6 (т. 2 а.с. 27-29), до ОСОБА_5 застосовано стягнення за порушення вимог ст. 107 КВК України. В подальшому, відповідно витягу з протоколу засідання адміністративної комісії Казанківської виправної колонії № 93 Миколаївської області від 10.04.2015 р. № 11 (т. 2 а.с. 42), засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення, оскільки 30.03.2015 р. він скоїв правопорушення, а тому доводи засудженого ОСОБА_5 про протиправне не направлення до суду у 2014 році документів про його умовно-дострокове звільнення позбавлені підстав.
Щодо посилання апелянта на упередженість розгляду суддею його подання так як вказаним суддею вже розглядались його інші заяви також є безпідставними.
Так відповідно ст. 35 КПК України у суді функціонує автоматизована система документообігу, що забезпечує об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.07.2016 р. визначено суддю ОСОБА_7 , а відповідно до матеріалів особової справи та доданих апелянтом додатків до апеляційної скарги, суддею ОСОБА_7 розгляд клопотань та заяв засудженого не здійснювався, а розглядався іншим суддею того ж суду.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року, по що просить апелянт, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року про відмову в задоволенні спільного подання адміністрації Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді
_____________________ _______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3