УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/5401/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердичева, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого у АДРЕСА_1 , судимого:
-06.04.2009 року Бердичівським міським
судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі;
-11.06.2010 року Бердичівським міським
судом Житомирської області за ст..ст.198, 75, 76 КК України на 1 рік обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
01.02.2011 року Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, 72 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю прокурора . . . . . ОСОБА_9 обвинуваченого . . . . . . . . ОСОБА_7 ,
захисника . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання. Просить пом`якшити призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки призначена міра покарання не є співмірною із тяжкістю скоєного кримінального правопорушення, є досить суворою та не відповідає особі обвинуваченого.
Посилається на безпідставне визнання судом обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки повторність скоєння злочину ОСОБА_7 є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, захисник зазначила, що судом не правильно було кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, оскільки безпідставно визнано кваліфікуючою ознакою злочину вчинення крадіжки з проникненням у житло, оскільки з суб`єктивної сторони проникнення вчиняється обов`язково з метою крадіжки, а якщо особа увійшла у приміщення не є метою крадіжки, але, перебуваючи там, вчинила крадіжку, то ознаки проникнення не буде. Вважає, що у обвинуваченого не було мети здійснити проникнення на чужу територію із метою вчинення крадіжки, тому суд дав неправильну кваліфікацію діям обвинуваченого.
Вважає, що суд при призначенні покарання не в достатній мірі врахував обставини, які характеризують обвинуваченого, а також інші обставини, які впливають на призначення покарання. Так, обвинувачений ОСОБА_7 на досудовому слідстві та в судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину на досудовому слідстві, визнано обставинами, що пом`якшують покарання. Також зазначає, що обвинувачений за місцем проживання та попереднього відбування покарання характеризується посередньо, а тому вказана обставина не характеризує особу з негативної сторони, більше того, як видно з характеристики жодних компрометуючих дій з боку обвинуваченого не відомо та не було встановлено, що свідчить лише на його користь як на особу, яка позитивно характеризується.
Також посилається, що всі товарно-матеріальні цінності без винятку були повернуті потерпілій і у підготовчому судовому засіданні потерпіла зазначила, що претензій до ОСОБА_7 не має, просила суд суворо не карати та дати йому можливість виховувати дитину.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та призначити йому менш суворе покарання не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що в судовому засіданні вона просила суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі, щоб він мав можливість виховувати свою дитину. Згодом вона написала заяву про розгляд справи без її участі і зазначила, що не наполягає на суворості покарання. Ніяких претензій не має до обвинуваченого, все майно їй повернуто. Обвинувачений попросив у неї вибачення, визнав себе винуватим і розкаявся у тому що скоїв. Також потерпіла зазначає, що дійсно майно у неї було викрадене із прибудови (накриття), яка була обмежена двома стінами і не закривалась на ключ (замок) , тобто було у відкритому доступі. Згодом ця прибудова була добудована і поставлені двері, які закриваються на замок.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням положень ст..69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання, тобто з 24.11.2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не змінено, залишено тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 24.11.2015 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 , будучи судимим за умисні злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і вчинив рецидив злочинів.
Так, 22.07.2015 року о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території даного домогосподарства, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, через дверний отвір проник до господарської прибудови, звідки повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_8 , а саме: міні-автомийку «Stihl» , тример марки «Bosh» , болгарку марки «Омах» та електричний подовжувач - переноску, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 8750 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Посилання захисника та потерпілої на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого судом є безпідставними.
Проникнення це таємне відкрите чи з застосуванням насильства незаконне вторгнення у житло, приміщення або сховище з метою вчинення крадіжки, грабежу чи розбою будь-яким способом.
Як убачається з вироку суд 1-ї інстанції ретельно дослідив докази в їх сукупності і кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжку чужого майна повторно з проникнення в інше приміщення. Обгрунтування даної кваліфікації суд навів у вироку, з яким погоджується колегія суддів. Судом встановлено, що обвинувачений через бетонний паркан з метою крадіжки переліз до домогосподарства потерпілої та із господарської прибудови викрав майно потерпілої.
Твердження захисника та потерпілої в апеляційних скаргах про суворість призначеного покарання обвинуваченому є необґрунтованим. Суд 1-ї інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання. Обвинувачений вчинив тяжкий злочин, будучи неодноразово судимим за корисливі злочини.
Разом з тим, вину визнав, сприяв розкриттю злочину (вказав на осіб, яким збув крадене). Суд також врахував думку потерпілої по провадженню, яка просила не карати його суворо, наявність малолітньої дитини.
Всі ті обставин, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, суд врахував при призначенні винному покарання, застосувавши ст. 69 КК України.
Також є безпідставним посилання захисника в апеляційній скарзі на незаконне визнання судом обставини, що обтяжує покарання винного рецидив злочинів. Обвинувачений має три судимості, які не зняті та непогашені в установленому законом порядку і тому суд прийняв обґрунтоване рішення відповідно до вимог ст. ст.34, 67 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене Коновалюку покарання не є явно несправедливим із-за його суворості, а є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, підстави для пом?якшення покарання обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскарженою безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.
С у д д і: