Справа № 206/1157/16-к
Провадження № 1-кп/206/83/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" квітня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001058 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
потерпілий - ОСОБА_5 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 21 листопада 2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 210994-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км/год по вул. Гаванській Самарського району м. Дніпропетровська з боку ж/м Придніпровськ в напрямку ж/м Ігрень.
В цей час неподалік перехрестя вул. Гаванської та вул. Виробничої, водій ОСОБА_3 порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину вул. Гаванської з права наліво по ходу руху автомобіля, і якого він об`єктивно спроможний був виявити, та вжити заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу не прийняв та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 132 е від 15 січня 2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритої травми живота, розриву пряді великого сальнику, гемоперитонеуму, забрюшинної гематоми области малого тазу, закритого перелому лонної та сідаліщної кісток праворуч та ліворуч з задовільним стоянням відламків, відкритого 1А ступеню уламкового перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням відламків, закритого двухлодижкового перелому правої гомілки зі зміщенням відламків, що за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.1л «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що
ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 210994-20» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 5/10.1-134 від 19 лютого 2016 року вимоги п.п. 12.2, 12.4 Правил дорожнього руху України, які свідчить:
- п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

- п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год,

невиконання п.12.4 Правил дорожнього руху України перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, пояснивши суду що він 21.11.2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 210994-20» рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. по вул. Гаванській Самарського району м. Дніпропетровська з боку ж/м Придніпровськ в напрямку ж/м Ігрень, та скоїв наїзд на пішохода, після чого зупинився та викликав йому швидку.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що перетинаючи проїжджу частину на нього було скоєно наїзд, шкоду йому відшкодовано.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду потерпілому, що суд відносить до пом`якшуючих обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі без додаткової міри покарання.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, його добровільне відшкодування шкоди потерпілому, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати складають 613,80 грн. за проведення судової авто технічної експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи витрати за проведення судової авто технічної експертизи в розмірі 613,80 гривень (реквізити рахунку: одержувач платежу УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; номер рахунку 0004; МФО 805012; ; найменування установи банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області; призначення платежу за експертизу №5/10.1-134 від 19.02.2016).
Речові докази - автомобіль ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_3 , залишити останньому за належністю.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1