Ухвала іменем україни 02 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула у судовому засіданні кримінальне провадження №№ 0000142 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2016 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 21 травня 2015 року близько 10 год., перебуваючи в коридорі будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті раптово виниклої сварки, наніс декілька ударів кулаками та ногами в область грудної клітки та інших частин тіла ОСОБА_8 , завдавши йому легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, закрито на підставі ч. 6 ст. 340 КПК.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року зазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які допущені судами і які, на його думку, полягають у тому, що місцевий суд помилково дійшов висновку про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення на підставі ч. 6 ст. 340 КПК, оскільки цьому не передувала відмова прокурора від підтримання обвинувачення. Зазначає, що неправильна позиція державного обвинувача у суді першої інстанції не є підставою для постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження.

Також вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а саме, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та не спростував їх.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Частиною 6 ст. 340 КПК передбачено, що повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому КПК порядку, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається, в разі якщо потерпілий, у випадках, передбачених КПК, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції за клопотанням прокурора закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .
При цьому, мотивуючи свої висновки, суд зазначив, що потерпілий по справі ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, 07 жовтня та повторно 26 жовтня 2015 року не з`явився в судове засідання, а тому така поведінка потерпілого розцінювалась судом як відмова від підтримання обвинувачення і у відповідності до вимог КПК мала наслідком закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду. В обґрунтування наводив доводи, аналогічні доводам касаційної скарги.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК, розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляційної скарги прокурора та прийшов до висновку про їх безпідставність і погодився з висновками суду першої інстанції щодо правильності закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 .
Колегія суддів суду касаційної інстанції, перевіряючи, відповідно до вимог ст. 433 КПК, судові рішення в межах касаційної скарги прокурора, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини щодо неявки потерпілого до суду, дійшла висновку, що доводи прокурора про те, що судом неправильно закрито провадження, оскільки сам потерпілий не відмовлявся від обвинувачення, а також закриттю провадження не передувала відмова прокурора від обвинувачення, не ґрунтуються на положеннях ч. 4 ст. 26, ч. 6 ст. 340, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, якими визначені особливості правової процедури розгляду кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Рішення суду щодо закриття кримінального провадження на підставі наведених норм кримінального процесуального закону є обґрунтованим.

Разом з цим, висновки суду апеляційної інстанції є належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, а тому доводи прокурора щодо невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам КПК є безпідставними.
Також є безпідставними і посилання прокурора щодо неправильної, на його думку, позиції прокурора у судовому засіданні суду першої інстанції.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3