Справа № 524/4935/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 .

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законних представників обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_9

представника сектору ювенальної превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002585 від 24.06.2016р. відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, учня 9-Б класу ЗОШ №20 м. Кременчука, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає в повній сім`ї з батьками, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.1 КК України ,

в с т а н о в и в :

23 червня 2016 року близько 19 години , неповнолітній ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, виходячи з корисливих мотивів,перебуваючи на території ДЮСШ №2, розташованої за адресою : Полтавська область м. Кременчук вул.. Квартальна , побачив на футбольному полі , поруч з речами потерпілого ОСОБА_11 , мобільний телефон марки Nomi і 503 , який належить останньому і він шляхом вільного доступу , таємно для оточуючих, викрав вищевказаний мобільний телефон , чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1619 гривень.З місця скоєння злочину зник , викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і пояснив, що він 23.06.2016 року грався разом з друзями на футбольному полі , до них приєднався потерпілий ОСОБА_12 , який залишив на футбольному полі , поруч зі своїми речами свій мобільний телефон .Він побачив , що потерпілий залишив мобільний телефон без нагляду і взяв його з футбольного поля , потім подзвонив знайомий і попросив , щоб вона його здала в ломбард. За телефон він отримав з ломбарду гроші у розмірі 620 грн., які витратив на власні потреби . На наступний день він разом з батьками викупив телефон з ломбарду і віддав слідчому , який повернув його потерпілому. Матеріальна шкода відшкодована потерпілому у повному обсязі. У скоєному щиро кається, просить не карати суворо.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився , але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого немає. (а.с.14)
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила , що 23.06.2016 року іі син , ОСОБА_12 прийшов з прогулянки засмучений і сказав ій , що у нього вкрали телефон . Вона з чоловіком та сином пішли шукати телефон , але так і не знайшли , тому вона звернулась до поліції і написала заяву про крадіжку телефону. Матеріальна шкода їм була відшкодована обвинуваченим , оскільки телефон був повернутий слідчим , а законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 сплатила гроші за картки до мобільного телефону. Просить обвинуваченого суворо не карати
Законні представники обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили , що сина , ОСОБА_13 можуть охарактезувати позитивно , він їм допомагає по господарству , вони мають на нього вплив , він їх слухається , їх зауваження приймає і виконує , у них з сином добрі , довірливі відносини. Він з під їх контролю не вийшов, вперше вчинив негативне діяння. Просять суд суворо його не карати , передати їм його під нагляд.
Представник служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила , що сім,я ОСОБА_14 характеризується з позитивного боку, на обліку не знаходиться. ОСОБА_5 характеризується позитивно , стосунки між членами родини нормальні , батьки проводять бесіди з ОСОБА_15 щодо його поведінки , розповідають про наслідки негативних вчинків . 05.07.2016 року вона проводила бесіду з ОСОБА_15 під час якої він ій пояснив , що у скоєному злочину щиро кається, вину визнає , збитки потерпілому відшкодував , що він в подальшому буде вести нормальний спосіб життя , буде гідним громадянином держави. У сім,ї створені всі умови для навчання ОСОБА_5 , він не вийшов з під контролю батьків,також вперше скоїв суспільно небезпечне діяння , тому вона вважає доцільним застосувати до нього заходи виховного характеру , а саме передати його під нагляд батьків.

Представник сектору ювенальної превенції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_16 у поле зору правоохоронних органів потрапив уперше , до цього до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягався , було встановлено коло його стосунків. Він вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав , у скоєному щиро кається, вперше скоїв злочин , матеріальна шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі , тому вона вважає , що доцільним буде його перевиховання без ізоляції від суспільства із застосуванням заходів виховного характеру , а саме передачі обвинуваченого під нагляд батьків.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим злочину середньої тяжкості і кваліфікує його дії за ст.. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) .

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем навчання, раніше до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягався , задовільно навчається у загальноосвітній школі, стан здоров,я обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку законного представника потерпілого ОСОБА_8 , яка на суворому покаранні не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці , у повному обсязі відшкодував шкоду потерпілому .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67КК України судом не встановлені.

Законні представники неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінального покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 КК України у вигляді передачі їм обвинуваченого під нагляд.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання законних представників та наполягає на його задоволенні.

Заслухавши думку прокурора, який вважав наявними законні підстави, передбачені ст.105 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від кримінального покарання за дії, передбачені ст.185 ч.1 КК України, та беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, того факту, що все викрадене майно повернуто потерпілому , тяжких наслідків від вчиненого не наступило, особи неповнолітнього обвинуваченого , умов його життя та виховання, стосунків з батьками , а також їх здатність забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітнього, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому кримінального покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі в межах передбаченого санкцією статті покарання, звільнивши його від покарання відповідно до ст.105 ч.1 КК України і застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 ч.2 п.3 КК України у вигляді передачі його під нагляд батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які, як встановлено в судовому засіданні, з урахуванням позитивних даних про них та їх здатності благотворно впливатимуть на поведінку неповнолітнього сина , мають проводити ефективні заходи виховного характеру, необхідні для забезпечення позитивного виховного впливу на нього та постійного контролю за його поведінкою, та підтвердив свою згоду на це в судовому засіданні

Строк передачі неповнолітнього під нагляд батьків, передбачений ст.105 ч.2 п.3 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього, тобто тривалістю вісім місяців.. Також суд обґрунтовує свою позицію щодо незастосування до неповнолітнього обвинуваченого міри покарання у виді штрафу тим, що обвинувачений є учнем загальноосвітньої школи, не має будь-яких доходів, утримується за рахунок батьків. Також призначене покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому не суперечить вимогам ст.102 ч.3 п.2 КК України.

Статтею 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру як застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені вимоги містяться в ст.5 КК України.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.1 КК України, яке вчинив неповнолітній обвинувачений, згідно ст.12 ч.3 КК України, є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, вчинене ним умисно, а також те, що скоїв він його 23.06.2016р., тобто до ухвалення Закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає, що керуватися при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у даному випадку слід ст.105 КК України, яка діє на момент вчинення кримінального правопорушення, так як положення даної статті передбачають можливість застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього за вчинення ним умисного кримінального правопорушення середньої тяжкості і це не суперечить вимогам ст.5 КК України.

А тому суд вважає, що обмеження до застосування обвинуваченому примусових заходів виховного характеру, передбачені ст.497 ч.1 КПК України, а саме, те, що даною статтею не передбачена можливість застосування примусових заходів виховного характеру за умисне кримінальне правопорушення середньої тяжкості, з урахуванням ст.58 Конституції України, ст.5 КК України, не повинні застосовуватись, так як кримінальне правопорушення вчинено до ухвалення та набрання законної сили Закону України про кримінальну відповідальність, яким будуть визначені кримінальні правопорушення та кримінальні проступки.

Відповідно до п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Під час досудового розслідування у відношенні обвинуваченого запобіжний захід не застосувався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні .

Речові докази по справі - мобільний телефон марки Nomi і 503 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити йому за належністю.

Керуючись ст.ст.368,370,371,373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 8( восьми ) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.105 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 ч.2 п.3 КК України, у виді передачі його під нагляд батьків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на вісім місяців .

Речові докази - мобільний телефон марки Nomi і 503 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: