УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" листопада 2016 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва колегіально у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при запасному судді ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
представника потерпілого ОСОБА_13 ,
цивільного позивача ОСОБА_14 ,
представника цивільних позивачів ОСОБА_15 ,
захисників адвокатів ОСОБА_16 ,
ОСОБА_18 ,
обвинувачених ОСОБА_19 ,
ОСОБА_20 ,
ОСОБА_21 ,
перекладача ОСОБА_22 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабушара Гульрипшського району Автономної Республіки Абхазія, громадянина Російської Федерації, освіта середня спеціальна, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 26.06.2008 року за ч.2 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився у 2010 році,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Арташат Республіки Вірменії, громадянина Вірменії, який має посвідку на постійне проживання в Україні, освіта середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт.Котельва Полтавської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 08.07.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29 серпня 2016 року до Дніпровського районного суду м.Києва з Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_19 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_20 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_21 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинуваченими та захисниками обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою судді від 29.08.2016 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та представник потерпілого ОСОБА_13 думку прокурора підтримали.

Потерпілі та цивільні позивачі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , будучи належним чином повідомлені судом про час і місце підготовчого судового засідання, в останнє не з`явилася з поважних причин, подали суду заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

Цивільний позивач ОСОБА_14 та представник цивільних позивачів ОСОБА_15 у підготовчому судовому засіданні думку прокурора підтримали, просили суд призначити справу до судового розгляду та прийняти до розгляду цивільний позов.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_16 щодо призначення судового розгляду кримінального провадження заперечував, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме п.5 ч.2 ст.291, оскільки він а ні в частині, де наводяться фактичні обставини кримінальних правопорушень, які встановлені слідством, а ні в частині формулювання обвинувачення не містить відомостей, які розкривають об`єктивну сторону інкримінованих ОСОБА_19 злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_19 клопотання захисника підтримав, просив суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_18 також заперечував проти призначення справи до судового розгляду, подав суду клопотання про повернення обвинувального акту з підготовчого судового засідання прокурору. Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що обвинувачений ОСОБА_20 є громадянином Вірменії, в Україні проживає останні два роки, отже не володіє українською мовою. В ході досудового розслідування слідчому і прокурору «висловлювалися нарікання щодо недостатнього розуміння підзахисним української мови та прохання вручення основних процесуальних документів на російській мові». Проте прокурор зазначених вимог не дотримався, чим порушив право ОСОБА_20 на захист. При цьому письмові клопотання про залучення перекладача стороною захисту не заявлялися, оскільки призначення перекладача є обов`язком сторони обвинувачення. Під час проведення судового засідання з розгляду клопотань слідчого про продовження ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою питання необхідності залучення перекладача обговорювалося слідчим суддею, однак після спілкування з підозрюваним вони вирішили, що послуги перекладача останньому не потрібні.

Крім того, в обвинувальному акті та реєстрі вказані різні номери кримінального провадження, акт не містить належного формулювання висунутого ОСОБА_20 обвинувачення, яке є неконкретним, базується на припущеннях, а також є розбіжності між даними, викладеними в обвинувальному акті та в кінцевій редакції підозри ОСОБА_20 , зокрема в підозрі зазначено конкретні ПІБ осіб, які також брали участь у скоєнні злочинів, а в обвинувальному акті зазначено, що це особи, матеріали стосовно яких виділені в окремі провадження.

Із урахуванням викладеного, захисник просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_20 підтримав клопотання захисника, просив суд його задовольнити, при цьому суду пояснив, що проживає на території України останні два роки, в побуті спілкується російською мовою, українську повною мірою не розуміє. Послугами захисника він користувався від самого початку досудового розслідування, письмові клопотання слідчому, прокурору чи слідчому судді про необхідність залучення перекладача ним та захисником не заявлялися, самостійно перекладача вони не залучали. Після направлення справи до суду та проведення підготовчого судового засідання, в якому судом було залучено перекладача, йому було направлено прокурором обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в перекладі на російську мову.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_21 адвокат ОСОБА_17 та обвинувачений ОСОБА_21 проти призначення судового розгляду кримінального провадження не заперечували.

Учасниками процесу клопотання про обрання чи зміну заходів забезпечення кримінального провадження, витребування певних речей чи документів не заявлялись.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях, а також щодо клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинуваченими та захисниками обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м.Києва. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_26 складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

Судовий розгляд даного кримінального провадження необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, колегіально судом у складі трьох професійних суддів при запасному судді.

Вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

При вирішенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України суд виходить з наступного.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, пояснивши, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_20 та його захисник з клопотаннями про залучення перекладача жодного разу не зверталися, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, під час розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_27 зазначене питання обговорювалося та підозрюваний і захисник відмовилися від необхідності залучення перекладача. Також після проведення підготовчого судового засідання, в якому судом винесена ухвала про залучення перекладача для здійснення усного та письмового перекладу судового процесу, з метою забезпечення прав підозрюваного та динамічності судового розгляду, враховуючи нерозуміння обвинуваченим ОСОБА_20 окремих юридичних термінів, стороною обвинувачення було направлено до СІЗО перекладений на російську мову обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, який отриманий ОСОБА_20 . Очевидним для суду та учасників судового провадження є те, що останній розуміє українську мову, оскільки навіть після залучення перекладача фактично не потребує перекладу.

Щодо різних номерів кримінального провадження, зазначених у обвинувальному акті та реєстрі, вважав, що дана помилка є суто технічною, та не є підставою для повернення обвинувального акту.

Крім того, стверджував, що формулювання обвинувачення викладено належним чином, а також у подальшому у разі необхідності може бути уточнено, що не є підставою для повернення обвинувального акту, який містить усі необхідні відомості, передбачені ст.291 КПК України.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення у справі «Камасинський проти Австрії», просив суд відмовити у задоволенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту.

Відповідно до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
При цьому вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені в ч.2 ст.291 КПК України, згідно якої обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості щодо кожного обвинуваченого (ПІБ, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.
Крім того, як передбачено п.13 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 статті 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам КПК України, оскільки він містить обов`язкові відомості, передбачені п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України, та формулювання обвинувачення.
Наявність технічних помилок в обвинувальному акті щодо номера кримінального провадження, а також інші зазначені стороною захисту обставини щодо формулювання обвинувачення, зокрема не зазначення в ньому ПІБ осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, не є підставою для його повернення.
На думку суду, виконання процесуальних вимог щодо оформлення процесуальних документів (зокрема, обвинувального акта) у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених у співучасті, вимагає відображення того, що відповідний злочин було вчинено принаймні двома суб`єктами. Тому дотримання цієї вимоги та при цьому врахування засади презумпції невинуватості може бути забезпечено шляхом використання у такому документі формулювання, зокрема, «інша особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження» для позначення іншого співучасника.
Крім того, розглядаючи клопотання в частині повернення обвинувального акту у зв`язку з незалученням органом досудового розслідування перекладача обвинуваченому ОСОБА_20 та не врученням останньому обвинувального акту на російській мові, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою (не можуть розуміти мову або вільно нею розмовляти), право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК, у тому числі ст.68 КПК.

Відповідно до ч.1 ст.68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань чи документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

При розгляді кримінального провадження, учасник якого не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, суд враховує правові позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Пунктом 3 (а, е) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, крім іншого, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ право на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в судi, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд (п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН»).

Однак не можна вважати, що п.3 (e) ст.6 Конвенції вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є у провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій (п. 74 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камасинський проти Австрії»).

В підготовчому судовому засіданні з пояснень прокурора, захисника та самого обвинуваченого судом встановлено, що протягом усього часу проведення досудового розслідування ОСОБА_20 , який від самого початку був забезпечений захисником, жодного разу офіційно не звертався до слідчого, прокурора чи слідчого судді з клопотанням про залучення перекладача.

Не було заявлено такого клопотання і під час проведення першого підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні 01.09.2016 року, у якому судом вирішувалось питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим.

Більш того, в даному судовому засіданні прокурором надано докази про отримання обвинуваченим ОСОБА_20 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування російською мовою після залучення судом у підготовчому судовому засіданні перекладача для здійснення усного та письмового перекладу судового процесу.

Тому суд вважає, що право обвинуваченого ОСОБА_20 користуватися послугами перекладача в повному обсязі забезпечено з моменту виникнення такої необхідності, а саме з моменту заявлення відповідного клопотання у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, стороною захисту всупереч вимогам ст.ст.22, 26 КПК України у підготовчому судовому засіданні не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України, а викладені у клопотаннях підстави повернення не передбачені положеннями ст.291 КПК України і є такими, що підлягають перевірці в ході судового розгляду кримінального провадження та оцінці судом у нарадчій кімнаті.
Із урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань сторони захисту та повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, 12.09.2016 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_24 , ОСОБА_14 та ОСОБА_25 до ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 5285317, 22 гривень.

Відповідно до частин 1, 4 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Згідно положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.
В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Вивчивши цивільний позов, колегія суддів приходить до висновку, що він не відповідає вимогам п.п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, виходячи з наступного.

В мотивувальній частині цивільного позову зазначено, що позивачами витрачено 285317,22 гривень на лікування ОСОБА_28 , при цьому не конкретизовано, ким з цивільних позивачів яка саме сума коштів витрачена на лікування останнього, не зазначені докази по витратам кожного з позивачів. З цього також випливає неконкретизованість позовних вимог по стягненню матеріальної шкоди, отже також підлягають уточненню суми, яку позивачі просять стягнути на користь кожного з них.

Крім того, як зазначено в мотивувальній частині цивільного позову, кожен з позивачів оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 5000000,00 гривень. При цьому, згідно прохальної частини позову, позивачі просять стягнути на їх користь моральну шкоду в загальному розмірі 5000000,00 грн., що в свою чергу суперечить обґрунтуванню позовних вимог в цій частині.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, цивільний позов підлягає залишенню без руху, позивачам необхідно в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви надати в письмовому вигляді нову позовну заяву (з її копіями за кількістю цивільних відповідачів) з урахуванням наведених вище недоліків із викладенням обставин та зазначенням доказів щодо розміру матеріальної шкоди, завданої кожному з позивачів, конкретизацією змісту позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди щодо розміру сум, які позивачі просять стягнути на користь кожного з них, тобто викладенням змісту позовних вимог у спосіб, що забезпечить поновлення прав кожного з позивачів та у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України за відсутності клопотань сторін кримінального провадження застосування інших заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Керуючись ст.ст.128, 314-316, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, ст.121 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотань захисників адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_18 про повернення обвинувального акту відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_19 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_20 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_21 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.187 КК України, у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, за адресою: м.Київ, вул.Сергієнка, буд.3, на 14-30 годину 18 листопада 2016 року.

Справу розглядати колегіально судом у складі трьох професійних суддів при запасному судді.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілі, цивільні позивачі, їх представники, обвинувачені, захисники.

Здійснити судовий виклик потерпілих, цивільних позивачів, їх представників та обвинувачених до суду для допиту.

Цивільний позов ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 до ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без руху та запропонувати цивільним позивачам у п`ятиденний строк з дня отримання копії повного тексту ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Роз`яснити, що у випадку неусунення недоліків, позовна заява вважається неподаною і повертається цивільним позивачам.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для відома іншим учасникам, які не були присутні у підготовчому судовому засіданні.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 09-00 годині 15 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_2
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_3