Номер провадження: 11-кп/785/637/16
Номер справи місцевого суду: 521/3875/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданніапеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року,
встановив:
оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні спільного клопотання адміністрації Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) та спостережної комісії при Малиновської районної адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Будучи незгодним з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим і необ`єктивним.
Так засуджений посилається на наявність підстав, передбачених ст. 81 КК України, для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, а саме: відбуття визначеної в законі частини строку призначеного покарання, щире каяття у вчиненому злочині, наявність заохочень.
За таких обставин засуджений просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Заслухавши засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Зокрема, відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Між тим, з оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що, всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована і не вмотивована.
Що стосується розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 81 ч. 2, 3 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 17 жовтня 2012 року Ізмаїльским міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 121 ч.2, 122 ч.1 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.
Ухвалою Ізмаїльского міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2015 року згідно Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, в строк відбування покарання був зарахований строк попереднього ув`язнення 1 рік 2 місяці 4 дні.
Апеляційним судом встановлено, що з 24 листопада 2012 року засуджений ОСОБА_7 утримається в Південній виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (51).
З клопотання начальника виправної колонії колонії вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на момент розгляду у суді спільного клопотання Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) та про умовно - дострокове звільнення відбув визначені в законі дві третини строку покарання.
За період відбування покарання в установі ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
Крім того, після прибуття до установи ОСОБА_7 був працевлаштований у ремонтному цеху робітником. До роботи ставиться відповідально з розумною ініціативою, має достатній рівень необхідних навичок, та за сумлінну поведінку та ставлення до праці має чотири заохочення.
Також з клопотання начальника виправної колонії № 51 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 цілком визнав себе винним у вчинених злочинах і щиро розкаюється у скоєному, та згідно з довідкою про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 на час розгляду судом клопотання стягнень не має (а.с.2-6).
Таким чином, викладені в ухвалі суду першої інстанції посилання на те, що в клопотанні представника колонії не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання, на думку апеляційного суду є необґрунтованими та такими що суперечать доказам, що містяться в матеріалах справи.
Зазначені обставини свідчать про те, що рішення суду, щодо відмови в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, не ґрунтуються на наявних доказах, що згідно з положеннями ст.ст. 409 - 411 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Що стосується посилання суду першої інстанції в постанові про те, що вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, як на підстави відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає, що вони не ґрунтуються на вимогах закону.
Ступінь тяжкості та суспільна небезпечність вчиненого засудженою особою злочину враховується при з`ясуванні питання про наявність чи відсутність формальної підстави для застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання, тобто при визначенні строку відбутого засудженою особою покарання, необхідного для застосування умовно-дострокового звільнення.
Зазначений чинник стосовно ОСОБА_7 присутній, оскільки він відбув визначену в законі частину призначеного покарання.
При цьому, відповідно до вимог ст. 81 КК України, підставами умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведення засудженим свого виправлення та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання, в зв`язку з чим, вид суспільних відносин, на яки посягав засуджений ОСОБА_7 та обставини справи за яких ним були вчинені злочини, не мають братися до уваги судом при застосуванні умовно - дострокового звільнення.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в застосуванні до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вважає можливим задовольнити клопотання, оскільки ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити спільне клопотання адміністрації Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) та спостережної комісії при Малиновської районної адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Відповідно до клопотання та матеріалів справи, не відбута частина призначеного ОСОБА_7 покарання, на день розгляду апеляційної скарги складає 1 рік 1 місяць 11 днів.

Керуючись ст.ст. 81, 376, 404, 405, 407, 409-411, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.
Скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 18 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання адміністрації Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) та спостережної комісії при Малиновської районної адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільного клопотання адміністрації Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 51) та спостережної комісії при Малиновської районної адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2012 року, за ст.ст. 121 ч.2, 122 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання, а саме на 1 рік 1 місяць 11 днів.
З під варти ОСОБА_7 звільнити негайно.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4