АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2010/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргупрокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна, а саме вилучених у квартирі АДРЕСА_1 , під час обшуку предметів, речей, документів.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, оскільки слідчий яким подано клопотання та прокурор яким погоджено клопотання для розгляду справи у судове засідання не з`явились, а тому, слідчий суддя, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, посилаючись на її незаконність та просить постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені у квартирі АДРЕСА_1 , предмети, речі, документи.

Мотивуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, які викладені в клопотання слідчого. Прокурор звертає увагу суду на наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки воно є предметом та доказом кримінального правопорушення, яке розслідується.
Крім того, апелянт зазначає, що вивченням матеріалів провадження встановлена відсутність належного повідомлення сторін про час та місце розгляду клопотання слідчого, а тому судом безпідставно прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання, в обґрунтування якого покладена лише неявка прокурора та слідчого, без надання жодної оцінки фактичним обставинам провадження, що на думку прокурора, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Також апелянт ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді від 18.05.2016 року, оскільки розгляд клопотання був здійснений без повідомлення представника прокуратури, рішення слідчого суду прокурором отримано 03.06.2016 р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, поясненнявласника майна та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні другого слідчого відділу слідчого управління міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2016 року за № 0000045, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
16 травня 2016 року слідчий в ОВС 2-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме вилучених у квартирі АДРЕСА_1 , під час обшуку предметів, речей, документів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2016 року в задоволенні даного клопотання відмовлено.

Розглядаючи це клопотання, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до нього, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, оскільки слідчий яким подано клопотання та прокурор яким його погоджено для розгляду справи у судове засідання не з`явились.

З цим рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Між тим, слідчим у клопотанні належним чином не обґрунтовано наявність підстав для арешту тимчасово вилучено майна під час обшуку 12.05.2016 року, та в його мотивувальній частині містяться посилання на ч. 2 ст. 170 КПК України, яка на момент звернення до суду втратила чинність.

Також в ухвалі не наведено посилань на жоден доказ вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України, та не проаналізовано докази в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до майна, на які слідчий просить накласти арешт.
Крім того, той факт, що у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, також підтверджує те, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.
Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі обмежився лише зазначенням відсутності у судовому засіданні учасників процесу, а саме слідчого та прокурора.
При цьому даних про повідомлення останніх матеріали провадження не містять.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи вищевикладене і відсутність мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.
На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна, а саме арешт вилучених у квартирі АДРЕСА_1 , під час обшуку предметів, речей, документів, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна, а саме вилучених у квартирі АДРЕСА_1 , під час обшуку предметів, речей, документів.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4