Справа № 461/4361/16-к
Провадження № 1-кп/461/365/16
судового засідання
31.10.2016 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглядаючи у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України,
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України.
По даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У судовому засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, інші, більш м"які види запобіжного заходу, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Потерпіла клопотання підтримала.
Обвинувачений, його захисник клопотання заперечили,
Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі.
При вирішенні питання продовження строку тримання під вартою суд послідовно враховує положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практику Європейського суду, яка враховувалась при продовженні дії запобіжного заходу, а саме:
Частину.1 ст.183, статтю 177, ст.178 КПК України, а також частину 2 ст. 29 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Положення п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.Положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.
Суд повторно бере до уваги і правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. При цьому суд також вважає за необхідне відзначити, що міркування ЄСПЛ висловлені в даному рішенні в цілому відповідають за своєю правовою концепцією обставинам даної справи в частині переваги публічного інтересу правилам поваги до особистої свободи.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів, продовжувати злочинну діяльність, тобто продовжують мати місце ризики враховані при обранні та продовженні останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.
Також, вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу, суд, виходячи з правової позиції наведеної у п. 80 рішення у справі "Харченко проти України" розглядаючи можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, приймаючи до уваги вищевказані мотиви не знаходить підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу
Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, продовжують мати місце ризики враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку та відсутні законні та достатні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.331 КПК України, суд
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою на 60 діб, тобто до 29.12.2016 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та скерувати до ЛУВП №19 УДПтСУ у Львівській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1