Провадження № 11-кп/792/715/16
Справа № 674/1043/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Дунаєвецького районного суду від 26 серпня 2016 року,
у с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, на утриманні малолітня дитина, не працює, судимий Києво-Святошинським районним судом Київської області:

- 25 січня 1997 року за ч.2 ст.140 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку строком 2 роки;

- 09 серпня 1999 року за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.3, 215-3 ч.2, 42 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 21 грудня 1999 року за ст.ст.81 ч.3, 89 ч.1, 208, 42, 43 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 13 березня 2004 року звільнений за відбуттям покарання ;

- 13 жовтня 2009 року за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 22 грудня 2010 року із невідбутим строком 6 місяців 20 днів;

- 30 липня 2014 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково 10 червня 2016 року на невідбутий строк 1 рік 25 днів;

визнаний винуватим за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 26 серпня 2016 року, зараховано у цей строк тримання під вартою з 13 липня 2016 року по 25 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 755 грн. 02 коп.; моральної шкоди 1 000 грн.

Судом розв`язано питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду, близько 02-ї години 12 липня 2016 року у м. Дунаївцях ОСОБА_7 умисно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, застосувавши значну фізичну силу, потягнув на себе вхідні металопластикові двері і проник до приміщення банкетної зали кафе «Таверна» по вул. Шевченка, 113, яке було зачинене і не працювало, звідки таємно викрав горілчані вироби та продукти харчування на загальну суму 1 231 грн. 52 коп. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив власнику цього кафе ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 просили вирок суду змінити: перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України і пом`якшити покарання.

Посилались на невідповідність фактичним обставинам висновку суду про вчинення обвинуваченим крадіжки з проникненням у приміщення.

Зазначали, що ОСОБА_7 зайшов у кафе з метою відпочинку через незамкнені двері, що підтверджується протоколом огляду місця події, який встановив відсутність слідів злому чи будь-яких інших пошкоджень дверей. Посилання суду на відеозапис із камер спостереження, на переконання апелянтів, на якому видно, що ОСОБА_7 відразу як зайшов у кафе почав складати пляшки з алкогольними напоями у пакет, не відповідає дійсності, бо відеофайли в повному обсязі в судовому засіданні не переглядались, а та частина, що переглядалась, такої інформації не містить.

Тому уважали, що ОСОБА_7 зайшов у кафе безперешкодно, шляхом вільного доступу, а тому його дії не можуть бути кваліфіковані як крадіжка з проникненням.

У запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника потерпілий ОСОБА_9 просив вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту оскарженого судового рішення та вимог апеляційних скарг, пояснення апелянтів на підтримання доводів апеляційних скарг про зміну вироку суду з викладених у них мотивів; думку прокурора про безпідставність і необгрунтованість апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у приміщення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим та підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав частково, не заперечував, що викрав з приміщення банкетної зали кафе «Таверна» по вул. Шевченка, 113 в м. Дунаївцях горілчані вироби та продукти харчування. Однак стверджував, що умисел на викрадення майна виник у нього в той момент, коли він знаходився в барі, до якого зайшов без будь-яких перешкод через відчинені двері з метою відпочити, фізичної сили для їх відчинення не застосовував.

Потерпілий ОСОБА_9 спростував такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 . У суді ствердив, що кафе працює цілодобово, а банкетний зал, з якого були викрадені алкогольні напої, з п`ятниці на суботу та з суботи на неділю з 22-ї до 03-ї години. Зранку у вівторок 12 липня 2016 року він побачив на підлозі при вході в банкетний зал, який тоді не працював і був зачинений зсередини, підставку з-під вазона, відчинені металопластикові двері, перекручений замок і відірвані кріплення. При перегляді камер спостереження бачив, як незнайома йому особа в приміщенні залу переставляла вазони з одного місця на інше, зірвала штору з вікна, перевіряла шухляди біля барної стійки та складала алкогольні напої на підлогу в пакет.

Показання потерпілого ОСОБА_9 підтверджені протоколом огляду і перегляду відеозапису від 14 липня 2016 року та самим відеозаписом, який був досліджений в судовому засіданні місцевого суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав, що саме він є особою, зображеною на відео з камер спостереження.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що відеозапис не переглядався судом в повному обсязі є безпідставними. Як видно з журналу судового засідання, судом було досліджено три відео файли з камер відео спостереження і захисник ОСОБА_8 не заперечувала проти зупинення подальшого їх перегляду.

Оцінюючи як надумані доводи ОСОБА_7 про те, що він не проникав в приміщення банкетної зали, суд обґрунтовано виходив з того, що обвинувачений зайшов у банкетний зал, у якому було вимкнене світло та були відсутні відвідувачі, одразу пройшов за барну стійку та склав пляшки з алкогольними напоями в пакет, розпечатав та з`їв шоколадку, відчиняв та перебирав вміст шухляд, що свідчило про його умисел на заволодіння чужим майном.

Відсутність на дверях приміщення банкетної зали кафе «Таверна» явних видимих пошкоджень, на що вказують апелянти, не спростовує доводів потерпілого ОСОБА_9 про те, що приміщення на момент проникнення в нього ОСОБА_7 було зачиненим. Протоколом огляду місця події також підтверджено, що врізний замок до цих дверей знаходиться в положенні «зачинено».

Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілого, ні обвинуваченим, ні його захисниками не надано.
Обсяг викраденого та його вартість об`єктивно встановлено довідками про вартість від 12 липня 2016 року.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і дійшов переконливих висновків про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, з проникненням у інше приміщення та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні.

Із фактичних обставин, установлених місцевим судом, засвідчується, що в обвинуваченого ще до його потрапляння у приміщення банкетної зали виник заздалегідь сформований умисел на заволодіння спиртними напоями та продуктами. Незважаючи на заборонений режим доступу до цього приміщення, він обрав конкретний спосіб посягання, пов`язаний із застосуванням значної фізичної сили, потягнув на себе вхідні металопластикові двері і проник до нього. Відтак, фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю вже є незаконним, а з учиненням подальших дій з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як викрадення, поєднане з проникненням у приміщення.

У даному кримінальному провадженні фактичною підставою кваліфікації діяння ОСОБА_7 , з правильністю якої погоджується суд апеляційної інстанції, стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: предмети майна, якими обвинувачений заволодів, їх місце знаходження, мотив його злочинної поведінки, характер, спосіб, час та послідовність вчинюваних ним дій. Ці обставини давали суду підстави вважати, що ОСОБА_7 позиціонував себе як особа, яка мала намір заволодіти майном банкетної зали кафе «Таверна» з її приміщення, проникнення в яку не пов`язувалось із режимом її роботи, і поетапно реалізував цей намір.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення, було зроблено правильний висновок про наявність у діях обвинуваченого ознак таємного викрадення, поєднаного із проникненням у приміщення.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та часткове відшкодування завданих збитків.

Як обставину, що обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочинів.

Ураховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 хворіє, має на утриманні малолітню дитину, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та знов учинив умисний тяжкий злочин, що характеризує його як особу, схильну до протиправних діянь, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання лише у виді реального позбавлення волі без застосування положень ст.69 КК України в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Правильно призначено судом покарання і за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди вирішений судом відповідно до вимог чинного цивільного та кримінального процесуального законодавства.

Розмір матеріальної та моральної шкоди судом визначено на підставі засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням усіх обставин провадження, у т.ч. характеру діяння особи, що завдала шкоди, обсягу та тривалості душевних страждань потерпілого, яких він зазнав через позбавлення його власності.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Дунаєвецького районного суду від 26 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 13 липня 2016 року по 24 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2