У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
07 листопада 2016 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , проаналізувавши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_2 (далі-прокурор) на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року по кримінальному провадженню №0000141 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за клопотанням старшого слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, -

ВСТАНОВИВ:
Цією ухвалою задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з його відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Кримінальне провадження №0000141 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, з клопотанням слідчого про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Не погодившись з ухвалою, прокурор оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу "про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України за вчинення суспільно-небезпечного діяння скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції".

Розглянувши апеляційну скаргу прокурора вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Зокрема, за вимогами вказаної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у тому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення тощо.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до вимог п.п.2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Прокурор, висловивши в апеляційній скарзі прохання про скасування ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру не звернула увагу, що суд у кримінальному провадженні задовольнив клопотання потерпілого і закрив кримінальне провадження про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_3 . Одночасно прокурор, висловивши прохання про скасування ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку є такими, що можуть бути підставами для скасування ухвали, не зазначила для цього жодних обставин з посиланням на кримінальний процесуальний закон, зокрема ст.ст.415, 412 КПК України, та із матеріалів судового провадження не вбачається, що суд застосував щодо неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, що позбавляє суд апеляційної інстанції прийняти законне і обгрутоване рішення, оскільки прокурором оскаржується неприйнята судом ухвала.

Прокурором також зазначено, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст.500, 501 КПК України, що регулюють порядок постановлення судом ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітньої особи та прийнято рішення, яке не передбачене цими нормами кримінально процесуального закону, що стало підставою для ухвалення судом необгрунтованого рішення.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суд фактично матеріали кримінального провадження не розглядав, а задовольнив клопотання потерпілого по справі та закрив кримінальне провадження, оскільки, на його думку, були наявні такі підстави.

Згідно ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи те, що підстав для скасування ухвали з призначенням нового судового розгляду, прокурор у поданій скарзі не навів, а суд першої інстанції по суті матеріали кримінального провадження не досліджував, прокурор керується п.3 ч.3 ст.420 КПК України, яка регулює порядок скасування ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру за наслідками розгляду клопотання органів досудового розслідування чи відмову в їх застосуванні з подальшим ухваленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, то вважаю, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху та надати йому строк, визначений КПК України, для усунення вищевказаних недоліків.

При подачі уточнюючої апеляційної скарги, прокурору слід також врахувати, що матеріали даного кримінального провадження, судом першої інстанції розглядались з урахуванням положень глави 36 КПК України «Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення».

Крім того, у разі подання уточнюючої апеляційної скарги, прокурору слід також надати її копії для надіслання учасникам судового провадження, в порядку ч.6 ст.396 КПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_2 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року по кримінальному провадженню №0000141 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , що вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без руху.

Надати прокурору 7 (сім) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання ним копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати прокурору на адресу: вул.Княгині Ольги, 36, м.Здолбунів, Рівненської обл., 35700.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1