Справа № 183/1811/16
№ 1-кп/183/476/16
В И Р О К
іменем України
01 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді командира відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу забезпечення 1 парашутно-десантного батальйону у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
24.12.2013 року наказом № 270 командира військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду командира відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу забезпечення 1 парашутно-десантного батальйону. Молодший сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

16 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 15 березня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць. Тобто ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.03.2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України, визнав, сторони узгодили призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України. На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним. Суд також вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем служби характеризується загалом негативно, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого, з`явлення із зізнанням, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання при укладанні угоди про визнання винуватості, застосувати положення ст. 69 КК України та перейти до призначення іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні буде достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 березня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1