Справа № 1-233/2011 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року.

Зарічний райсуд м. Суми в колегіальному складі суддів:

головуючого суддді ОСОБА_1, при секретарі Українець Н.О.,

з участю прокурора Ралка С.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за звинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає м. Суми вул. М.Вовчок №13/41, не працює , раніше засуджувався: 11.06.2008 року за ст.ст. 185 ч.3,69 КК України до двох років виправних робіт з відрахуванням у прибуток держави 10% із заробітку,

в скоєнні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2, скоїв злочин при наступних обставин: Так ОСОБА_2, будучи раніше судимим 11.06.2008 р., Зарічним р/с м. Суми, за ст. 185 ч.З, 69 КК України, до двох років виправних робіт за місцем своєї роботи з відрахуванням на користь держави 10% заробітку. 27.06.2008 року був поставлений на облік до Зарічного районного підрозділу Сумського МВ КВІ , де 18.07.2008 року засудженого ОСОБА_2 письмово було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді вигляді виправних робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. На підставі ст. 13 КВК України засудженого було зобов'язано з'являтися до КВІ для реєстрації.

У період часу з 26.03.2008 р. по 28.08.2008 року ОСОБА_2 працював на підприємстві ВАТ «Сумихімпром», 01.07.2008 року з його заробітної плати згідно повідомлення КВІ та вироку Зарічного РС м. Суми було розпочато відрахування в прибуток держави 10% від заробітку.Але, 28.08.2008 року на підставі ст. 38 КЗпП України, ОСОБА_2, без дозволу КВІ, звільнився з підприємства за власним бажанням, чим порушив ч.І ст. 42 КВК України. Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на ухилення від відбування покарання, ОСОБА_2, без повідомлення КВІ, не з'являючись на виклики до інспекції у вересні 2008 року, змінив своє місце проживання та переїхав у м. Київ, де згідно наказу № 201 від 02.09.2008 року самостійно влаштувався в ЗАТ «Київбудінвест», звідки його було звільнено 18.09.2008 року наказ №123 - К за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Не маючи наміру відбувати призначене судом покарання, ОСОБА_2 у грудні 2008 року - січні 2009 року не з'являвся на реєстрацію до інспекції Печерського підрозділу Голосіївського МРВ КВІ м. Києва, де у зв'язку із зміною місця проживання знаходилася його особова справа. У лютому 2009 року працівниками Зарічного РП СМВ КВІ за запитом Печерського підрозділу Голосіївського МРВ КВІ м. Києва було встановлено, що ОСОБА_2 мешкає за місцем своєї реєстрації у м. Суми та без дозволу КВІ знову змінив місце проживання, чим порушив порядок та умови відбування покарання. Після постановки на облік до Зарічного РП СМВ КВІ засудженому ОСОБА_2 24.03.2009 року було видане направлення до Сумського МЦЗН, куди він не з'явився без поважних причин, знову порушуючи умови відбування покарання.

21.05.2009 року згідно наказу №227 від 18.05.2009 року ОСОБА_2 був працевлаштований на АТЗТ «Сумський фарфоровий завод», звідки його було звільнено згідно наказу № 478 від 23.11.2009 року за прогули без поважних причин на підставі ст. 40 п.4 КЗпЗ України, що є також ухиленням від відбування виправних робіт. 25.01.2010 року згідно направлення КВІ від 22.12.2009 року ОСОБА_2 було поставлено на облік до СМЦЗН, де він отримав 01.02.2010 року статус безробітного. Перебуваючи на обліку у центрі зайнятості, ОСОБА_2 на запропоновані від центру роботи не з'являвся, у період часу з 25.01.2010 по 09.05.2010 року не відвідував центр зайнятості більше 30 календарних днів без поважних причин, тому був знятий з обліку.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи неодноразово попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч.2 КК України, ОСОБА_2, 24.04.2010 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КпАп України, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді попередження.

У послідуючому, через постійні неявки на реєстрацію, до ОСОБА_2 14.10.2010 року був застосований привід до КВІ, де було встановлено, що засуджений протягом часу з травня по жовтень 2010 року, ухиляючись від відбування покарання, без дозволу інспекції періодично змінював своє місце проживання.

14.01.2011 року засуджений ОСОБА_2 без дозволу КВІ самовільно залишив місце проживання та виїхав за межі міста у м. Київ, звідки він повернувся 01.02.2011 року, не з'явившись на реєстрацію до інспекції у період з 13.09.2010 року по 18.01.2011 року, чим порушив умови відбування призначеного йому покарання.

На протязі перебування на обліку в Зарічному РП СМВ КВІ засуджений ОСОБА_2 неодноразово попереджався про наслідки ухилення від відбування покарання, за що до нього неодноразово були застосовані застереження у виді письмових попереджень, та, не зважаючи на які, ОСОБА_2 на шлях виправлення не став.

Станом на 25.02.2011 року ОСОБА_2 відбув лише 7 місяців 23 дні призначеного йому покарання у виді вправних робіт. Строк покарання вважається не відбутим.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, свою вину у скоєному при зазначених вище обставинах визнав повністю суду пояснив, що дійсно 11.06.2008 року Зарічним районним судом м. Суми він був засуджений за ст. 185 ч. З КК України до покарання у вигляді виправних робіт на термін два роки з відрахуванням в дохід держави 10 % від заробітної плати. 18.07.2008 року його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання. Протягом двох років він ОСОБА_2 навмисно порушував порядок та умови відбування покарання: самостійно, без дозволу інспекції звільнився з ВАТ «Сумихімпром» та не маючи дозволу інспекції змінював своє місце проживання, виїжджаючи у м. Київ та м. Черкаси, не завжди з'являвся на реєстрацію до інспекції, був притягнутий до адміністративної відповідальності, був звільнений за прогули із ВАТ « Київбудівест» та АТЗТ «Сумський фарфоровий завод», а також був знятий з обліку з міського центру зайнятості через те, що не з'являвся на відмітки без поважних причин.

Таким чином суд вважає, що вина підсудного у скоєнні вищезазначеного злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії підсудного суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст. 389 ч.2 КК України, ухилення від відбування покарання, не пов'язаного з позбавленням волі.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КПК України судом не встановлено.

Пом'якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КПК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, підсудний має поганий стан здоров'я.

З урахуванням всіх обставин справи, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити підсудному ОСОБА_2, покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням ст. 71 КК України частково приєднавши не відбуту частину покарання у вигляді виправних робіт 16 місяців сім днів в перерахунку на обмеження волі, дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. З метою забезпечення вчинення процесуальних дій відповідно до вимог ст.ст. 165-1,165-2 КПК України запобіжний захід змінти з підписки про невиїзд на утримання під вартою, після набрання вироком чинності.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді одного року двох місяців обмеження волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 71,72 КК України приєднати частково не відбуту частину покарання шістнадцять місяців сім днів у перерахунку одному дню обмеження волі відповідають три дні виправних робіт , призначених за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11.06.2008 року за яким ОСОБА_2 , засуджено за ст.ст. 185 ч.3,69 КК України до двох років виправних робіт з відрахуванням у прибуток держави 10% із заробітку і остаточно визначити покарання у вигляді одного року трьох місяців обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 , змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою взявши його під варту після набрання вироком чинності.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 15 діб з часу його проголошення.

Суддя