Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа №1-110
ВИРОК

іменем України

27 травня 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в

складі:

головуючого судді ШевчукЛ.П.

при секретарі Поліщук Л. А.

з участю прокурора Лозінської А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2. Вінницької області, вул. Леніна, 39, громадянина України, українці, безпартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого непрацюючого, раніше судимого: 02 червня 2009 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ст. 164 ч.І КК України до ста годин громадських робіт;

22 жовтня 2009 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ст. 389 ч.2 КК України до арешту строком на один місяць п'ятнадцять днів - в силу ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді арешту строком на один місяць двадцять днів,

в скоєні злочину передбаченого ст. 164 ч.2 КК України. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи судимим Хмільницьким міськрайонним судом 02 червня 2009 року за ст. 164 ч.1 КК України та 22 жовтня 2009 року за ст.. 389 ч.2 КК України на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин. В період з березня 2009 року по березень 2010 року злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області аліментів на користь опікуна - ОСОБА_2 на утримання синів: Михайла, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Дмитра, ІНФОРМАЦІЯ_5, чим допустив заборгованість станом на 31 березня 2010 в сумі 5 917 гривень 80 копійок.

Винним себе в скоєнні вказаного злочину підсудний ОСОБА_1 визнав повністю і показав, що в 2007 році він розірвав шлюб з ОСОБА_3. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі № 2-725 від 14.08.2007 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь опікуна - ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячно до їх повноліття. Певний час не сплачував аліменти, так як був злий на дружину за розлучення і думав, що діти не його. Діти його, приїжджають до нього, він має свій садок, город, допомагає їм продуктами харчування. Протягом останніх років він офіційно не працював, а тому аліменти не сплачував. Про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів він попереджався неодноразово державним виконавцем. На даний час він ніде не працює,

проживає один, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, так як має у власності земельну ділянку.

Суд, в порядку ст. 299 КПК України, вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки, крім повного визнання* вини самим підсуднім, його вина повністю доведена матеріалами справи, підсудній правильно розуміє та пояснює обставини вчиненого злочину, сумнівів в добровільності та істинності його позиції немає, він не має наміру оспорювати фактичні обставини справи та усвідомлює, що буде позбавлений такого права в разі оскарження вироку суду у апеляційному порядку.

Дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 164 ч.2 КК України, оскільки він, будучи судимим за злочин, передбачений ст..164ч.1 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей.

Обставини, що обтяжують вину підсудного відсутні.

Обираючи вид та міру кримінального покарання підсудному ОСОБА_1., враховуючи обставини справи, особу підсудного, визнання ним вини, його щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання., думку потерпілої, яка просила не позбавляти його волі, а також те, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, суд вважає, що покаранням необхідним |та достатнім для виправлення підсудного буде покарання у виді обмеження волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

3АСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.164 ч.2 КК України і призначити покарання - один рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обовязки :

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 (п'ятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя: