АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «Range Rover Autobiography» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 із забороною використовувати його і розпоряджатися ним.
В ухвалі слідчий суддя вказав на те, що даний автомобіль відповідає критеріям ч. 4 ст. 190 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення відшкодування збитків, заподіяних ПАТ «Єврогазбанк» шляхом незаконної реалізації цього автомобіля, припинення злочинної діяльності, він підлягає арешту.

Сторона захисту не погоджується з таким рішенням слідчого судді та просить його скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений, оскільки ні власник майна, ні його представник, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомленні не були, а копію відповідної ухвали отримали лише 18 січня 2016 року.

Сторона захисту посилається на норми КПК України та зазначає про те, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваного, не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вважає, що задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею не було перевірено та встановлено наявність належних підстав, передбачених ст.. 173 КПК України, тому такий захід забезпечення кримінального провадження є істотним обмеженням права власності ОСОБА_6 наданим йому Конституцією України, оскільки він є добросовісним набувачем та законним власником транспортного засобу, право власності якого підтверджується належними доказами.

Згідно матеріалів справи, розгляд клопотання слідчого про арешт майна було проведено без належного повідомлення та за відсутності власника майна, а копію оскаржуваної ухвали отримав лише 18 січня 2016 року. Тому, відповідно до вимог ст.115 КПК України, причини пропуску строку на апеляційне оскарження колегія суддів визнає поважними та вважає за можливе відновити пропущений строк.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, неодноразово у судове засідання не являвся. Враховуючи зазначене, будучи обмеженими у строках розгляду даної категорії справ, колегія суддів прийшла до висновку про можливість проводити судове засідання за відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану власником майна апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та поданих заперечень, колегія суддів приходить до наступного.
При судовому розгляді клопотання слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. ст. 171, 173 КПК України).

Зазначена заборона здійснена у кримінальному провадженні ГСУ Національної поліції України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002008 від 20.03.2015 року, за фактом заволодіння коштами ПАТ «Єврогазбанк», вчиненого шляхом шахрайства службовими особами цього банку у великих розмірах, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду Голови правління ПАТ «Єврогазбанк», будучи службовою особою, вчинив зловживання своїм службовим становищем, яке полягло у реалізації на користь ПП «Юридичне Бюро «Аквітанс» автомобілів зазначеного банку за заниженими цінами, що спричинило тяжкі наслідки.

У ході проведення досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «Range Rover Autobiography» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 із забороною використовувати його і розпоряджатися ним.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті (треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації)

Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

З огляду на вказане, вказане в ухвалі слідчого судді майно, яке відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 167 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що матеріали, надані стороною обвинувачення, свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме здійсненню швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобіганню будь-яким негативним наслідкам у вигляді відчуження вказаного в ухвалі майна третім особам.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна без задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «Range Rover Autobiography» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 із забороною використовувати йог і розпоряджатися ним - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/796/379/2016 Категорія: гл. 17 КПК України
Слідчий суддя суду першої інст.: ОСОБА_9
Головуючий суддя в суді апел. інст.: ОСОБА_1