Справа № 161/3142/16-к Провадження № 11-кп/773/574/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, із неповною середньою освітою, неодружений, не працює, раніше судимий:

- 11.12.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, 26.05.2014 року ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області наполовину скорочено строк відбуття покарання на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» та 05.06.2015 року звільнений за відбуттям покарання.

засуджений за:
ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому визначено обчислювати з 21 липня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 21 липня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_9 в дохід держави 306 (триста шість) гривень 90 коп. витрат за проведення судово-балістичної експертизи.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
25 січня 2016 року близько 02 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні сауни «Дельфін», на вул. Ковельській, 1, у м. Луцьку, діючи умисно, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, в ході чого продемонстрував пістолет, який згідно висновку судової балістичної експертизи № 415 від 23.02.2016 року належить до конструктивно схожих із пневматичною зброєю виробів, а саме є газово-балонним пістолетом марки «Umarex», моделі «Desert Eagle», калібру 4,5 мм., і до вогнепальної зброї не відноситься, та висловив погрозу його застосування у випадку ненадання потерпілою грошових коштів на його вимогу, тим самим вказані погрози були небезпечними для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 в момент їх висловлення. Після виклику потерпілою працівників поліції обвинувачений втік з місця події.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправдивість показань свідка. Стверджує, що не вимагав у потерпілої грошей, а просто казав їй відійти. Тримаючи пістолет біля голови ОСОБА_10 , не мав на меті стріляти, а просто хотів налякати останню. Вказує на те, що неодноразово лікувався у психіатричній лікарні, що не було перевірено судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляції, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, міркування прокурора, який її заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджуються зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку. Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що обвинувачений здійснив на неї напад з метою заволодіння грошовими коштами, поєднаний із погрозою застосування насильства. Ствердила, що ОСОБА_7 , вимагаючи від неї грошей, приставив до її голови пістолет, який вона сприйняла як реальну загрозу для свого життя.

Дані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які за вказаних у вироку обставин перебували з ОСОБА_7 у приміщенні сауни.

Крім того, з показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що в січні 2016 року, у нічну пору доби вони отримали повідомлення про те, що у приміщенні сауни, що на АДРЕСА_2 , скоєно напад на адміністратора даного закладу із застосуванням зброї.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2016 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року, відповідно до яких потерпіла та свідок ОСОБА_11 вказали, за яких обставин обвинувачений вчинив злочин, протоколом огляду місця події від 25.01.2016 року, яким надано для огляду вилучений у ОСОБА_7 пістолет, та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.01.2016 року, згідно якого потерпіл вказала на обвинуваченого, який вчинив злочин щодо неї.

У суді першої інстанції обвинувачений винуватість в інкримінованому злочині визнав повністю.

Його твердження у суді апеляційної інстанції про те, що розбійного нападу на потерпілу він не вчиняв, а лише наставив пістолет на останню з вимогою надати дорогу, не заслуговують на увагу, спростовуються дослідженими у суді апеляційної інстанції доказами та розцінюються як спосіб уникнення першого кримінальної відповідальності.

Безпідставне твердження ОСОБА_7 , що свідок ОСОБА_11 його оговорив. Даний свідок чітко і послідовно розповів, які саме дії обвинувачений вчиняв щодо потерпілої. Об`єктивність його показань стверджуються слідчим експериментом, проведеним з ним 17 лютого 2016 року.

Тому доводи апелянта про те, що показання свідків не відповідають дійсності, апеляційний суд вважає голослівними.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 перебуває на консультативному обліку у наркологічному диспансері (а.к.п. 65) та під наглядом психіатричної лікарні (а.к.п. 67).

Однак згідно висновку судово-психіатричного експерта № 32 у ОСОБА_7 в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого правопорушення, ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.к.п. 70).

З огляду на вищенаведене доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, щодо його хворобливого стану в момент вчинення злочину, апеляційний суд до уваги не бере.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), є правильною.
При призначенні покарання судом враховано, що даний злочин є тяжким, обвинувачений не працює, раніше судимий, має негативні характеристики, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а також позицію потерпілої сторони, яка будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника не має

Судом першої інстанції враховано обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.
Головуючий
Судді