Справа № 731/218/16-к
Провадження № 1-кп/731/31/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2016 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Варва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 13 березня 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Капчагай Алматинської області Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 08 березня 2016 року близько 19 години, умисно, шляхом вільного доступу незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «ГАЗ 31105», 2005 року випуску, орієнтовною вартістю на момент вчинення злочину 59 332 гривні 83 копійки, що знаходився на території господарства № 9 по провулку Гайовому в с. Журавка Варвинського району та перебував у розпорядженні і користуванні ОСОБА_6 згідно довіреності № 3478 від 01 листопада 2010 року, продавши вищезазначений автомобіль ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 17 400 гривень. При цьому, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_5 ввів ОСОБА_7 в оману, запевнивши останнього, що вказаний автомобіль є його власністю і пообіцявши віддати технічний паспорт та номерні знаки на автомобіль через два дні, хоча технічного паспорта і права розпоряджатися автомобілем не мав. Таким чином ОСОБА_5 шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 17 400 гривень.

Своїми умисними діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом та заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні визнав та пояснив, що в кінці січня 2015 року йому зателефонував його друг ОСОБА_10 , сказав, що потрапив в аварію та попросив допомогти. Він разом з кумом поставив розбитий автомобіль на подвір`ї власної бабусі ОСОБА_11 , де той простояв дуже довго. ОСОБА_6 весь час обіцяв, що забере автомобіль, а потім в кінці лютого на початку березня 2016 повідомив, що забирати автомобіль йому нікуди, гаража в нього немає, а на ремонт відсутні кошти. Тому 07 березня 2016 року, коли до нього підійшов знайомий ОСОБА_12 , він запропонував йому купити автомобіль чи знайти іншого покупця, назвавши ціну 20 000 гривень. 08 березня 2016 року він продав автомобіль ОСОБА_7 за 17 400 гривень, запевнивши останнього, що автомобіль є його власністю, а технічний паспорт він передасть йому через два дні, адже був упевнений, що ОСОБА_6 йому його надасть. 04 березня 2016 року, коли він був у Києві, ОСОБА_6 телефонував йому з приводу дротів до автомобіля, на що він відповів, що вони знаходяться в будинку. Про те, що ОСОБА_6 хоче продати автомобіль комусь іншому він не знав. У вчиненому кається, має намір повертати потерпілим кошти на відшкодування завданих збитків.

Проаналізувавши факт визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що його вина у незаконному заволодінні транспортним засобом та заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), повністю підтверджується сукупністю досліджених та проаналізованих в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання суду, що у 2010 році він проживав у м. Харкові і разом з колишнім тестем придбав автомобіль ГАЗ 31105, 2005 року випуску. Після розлучення з дружиною, вони з тестем домовились, що він залишає дружині квартиру, а собі в повне розпорядження забирає автомобіль. В кінці січня 2015 року він потрапив у ДТП, внаслідок чого у автомобіля була пошкоджена вся передня частина: бампер, фари, решітка радіатора, сам радіатор, капот. Шукаючи, де залишити пошкоджене авто до закінчення своєї служби в зоні АТО, домовився поставити машину на подвір`ї бабусі свого товариша ОСОБА_5 , що і зробив з допомогою останнього. У вересні 2015 року його демобілізували, але автомобіль продовжував стояти в бабусі ОСОБА_5 04 березня 2016 року він приводив на подвір`я, де стояв автомобіль, потенційних покупців. Продаж був запланований на 09 березня 2016 року, але в цей день автомобіля вже не було - він зник. 11 березня 2016 року ОСОБА_5 сказав йому, що автомобіль на ремонті в Чернігові. Співмешканка ОСОБА_5 повідомила, що автомобіль купив ОСОБА_7 . Коли він поїхав до ОСОБА_7 додому, то побачив свій автомобіль у розібраному стані поряд з кількома іншими розібраними авто. Документи на автомобіль весь час були у нього, а номерні знаки у будинку бабусі ОСОБА_5 . Автомобіль був куплений ним за дорученням, в якому вказано, що він має право його продавати.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання суду, що 08 березня 2016 року йому зателефонував знайомий та повідомив, що продається розбита «Волга». Він переговорив з дружиною, разом зі знайомим з`їздив оглянути машину та побачив, що там розбита вся передня частина, в тому числі радіатор, та заднє праве крило. ОСОБА_5 сказав, що автомобіль належить йому, документи на автомобіль віддасть через день-два, попросив за нього 20 тисяч гривень, зрештою зійшлись на 17 400 гривень. Перед тим, як відбуксирувати авто до себе додому, він з допомогою ОСОБА_13 та тестя ОСОБА_14 замінив одне зіпсоване колесо, накачали колеса та прокачали гальма, щоб була можливість переміщувати автомобіль, потім при свідках передав ОСОБА_5 гроші. ОСОБА_5 спочатку був присутній при тому, як авто витягували з двору, а потім кудись пішов. Автомобіль був потрібен йому на запчастини, тому він одразу після купівлі його розібрав, але всі комплектуючі були на місці і вилучені працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 07 чи 08 березня 2016 року він зустрів ОСОБА_5 , який сказав, що продає свій автомобіль, адже бабуся просить прибрати його з двору. Він повідомив про це ОСОБА_7 , оскільки знав, що в ОСОБА_7 є автомобіль «Газель», до якого підходять майже всі деталі «Волги». ОСОБА_7 з тестем приїхав до ОСОБА_5 , подивився на машину, а увечері приїхали її купувати. ОСОБА_5 сказав, що документи на автомобіль віддасть через 1-2 дні. Він був присутній при буксируванні та допомагав, в авто спочатку накачали колеса та прокачали гальма, а потім витягували з двору тросом. Знає, що ОСОБА_5 хотів отримати за автомобіль 20 000 гривень, але потім домовились про суму 17 400 гривень, які передавались ОСОБА_7 . ОСОБА_5 в його присутності.

Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що він доводиться потерпілому ОСОБА_7 тестем, а тому разом з ним їздив оглядати, а потім і купувати автомобіль «ГАЗ 31105». Він разом з ОСОБА_13 накачував колеса, допомагав кріпити трос, бачив, що зять брав гроші, чув, що продаж було здійснено за 17 400 гривень, а документи на автомобіль ОСОБА_5 обіцяв віддати через 1-2 дні.

Свідок ОСОБА_15 дала показання суду, що 08 березня 2016 року ОСОБА_13 сказав чоловікові, що в с. Журавка продається розбита «Волга». Чоловік подивився на автомобіль та домовився купити його за 18 000 гривень. 08 березня 2016 року чоловік купив авто за 17 400 гривень. Машину одразу ж розібрали, бо потрібен був мотор. Документів ОСОБА_5 чоловікові не дав, пообіцяв віддати через декілька днів, запевнивши, що він власник.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 доводиться їй внуком. ОСОБА_6 та її внук були друзями з дитинства. Десь у вересні 2015 року, увечері, вже по темному вона почула у дворі шум, а вийшовши з хати, побачила ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , біля яких стояла побита машина. ОСОБА_6 попросив дозволу поставити машину у неї в дворі. Вона дозволила. Машина стояла довго, вона телефонувала ОСОБА_6 , щоб забрав її, але він все зволікав. Потім приїхав на ОСОБА_16 , привіз гостинці та повідомив, що забере машину пізніше. Машина їй заважала, стояла посеред двору, сусідські діти прибігали до неї гратися. Вона весь час турбувалася, щоб машину не викрали чи не зіпсували, адже в її господарстві немає паркана. Неподалік від неї живе теща ОСОБА_6 , отже, вона вважала, що можна було б перегнати машину туди. В той день, як машина зникла з двору, її не було вдома. Коли прийшла і побачила, що машини немає, то зраділа, подумавши, що ОСОБА_6 нарешті забрав її. Згодом ОСОБА_6 та його жінка прийшли до ОСОБА_5 та почали на нього кричати за те, що він продав автомобіль, погрожували, що посадять його або вб`ють.

Крім того, вина ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом та заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства) підтверджується іншими оголошеними, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 березня 2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_5 продав автомобіль ОСОБА_6 марки ГАЗ 31105 невідомим особам;
-копією довіреності ОСОБА_17 від 01 листопада 2010 року, згідно якої останній уповноважує ОСОБА_18 або ОСОБА_6 експлуатувати та розпоряджатися автомобілем ГАЗ 31105;
-висновком експерта №61 від 27 квітня 2016 року, згідно якого вартість з урахуванням зносу автомобіля марки ГАЗ 31105, 2005 року випуску (об`єм двигуна 2285) станом на 08 березня 2016 року становить 59 332, 83 грн.;

-протоколом огляду місця події від 15 квітня 2016 року з ілюстративними таблицями, в яких вбачається, що на території господарства ОСОБА_15 за адресою: с.м.т. Варва, вул. Трудова, буд. 29, розташований кузов автомобіля марки «Волга» чорного кольору. На автомобілі наявні пошкодження. Передня частина кузова розібрана, розібрані деталі знаходяться поряд з кузовом;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 грудня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомляє, що ОСОБА_5 продав йому автомобіль марки ГАЗ 31105 та повідомив, що документи на нього віддасть пізніше. Лише згодом з`ясувалось, що документів на автомобіль та права розпоряджатись останнім ОСОБА_5 не мав;
-протоколом добровільної видачі від 07 травня 2016 року, у відповідності до якого ОСОБА_5 добровільно видав номерний знак до автомобіля НОМЕР_1 , прикріплений до частини бампера чорного кольору, та пояснив, що це номерний знак з автомобіля марки ГАЗ 31105, що належав ОСОБА_6 .
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони повністю узгоджуються між собою та викривають обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

За таких обставин суд вважає, що сукупністю добутих в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доведена, а органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 190 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства).

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої (ч. 1 ст. 190 КК України) та середньої (ч. 1 ст. 289 КК України) тяжкості; особу обвинуваченого; його позицію щодо вчиненого, те, що ОСОБА_5 раніше згідно ст. 89 КК України не судимий; позитивно характеризується за місцем проживання; на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт та обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки вбачає можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України, а саме: повернути автомобіль ГАЗ 31105, 2005 року випуску, номерні знаки та деталі від автомобіля потерпілому ОСОБА_6 .

Потерпілим по справі ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 88 332 гривні 83 копійок (матеріальна шкода 59 332 гривні 83 копійки, моральна шкода 25 000 гривень, витрати на правову допомогу 4 000 грн.).

Проте, оскільки з висновку експерта № 61 від 27 квітня 2016 року вбачається, що об`єкт дослідження (транспортний засіб) не було надано експерту на огляд, а надана експерту довідка не містить всієї інформації про пошкодження автомобіля, суд не вбачає за можливе приймати даний висновок в якості доказу на підтвердження цивільного позову.

Крім того, оскільки, автомобіль ГАЗ 31105, 2005 року випуску, номерні знаки та деталі від автомобіля за вироком суду повертаються потерпілому ОСОБА_6 , суд не знаходить підстав стягувати розмір завданої ОСОБА_6 матеріальної шкоди в подвійному розмірі.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 59 332 гривні 83 копійки слід залишити без розгляду, роз`яснивши останньому право звернутись з вищевказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань та поведінку самого потерпілого ОСОБА_6 , характер правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, а також ту обставину, що посилання потерпілого на погіршення його стану здоров`я не знайшло свого підтвердження доказами. Тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь ОСОБА_6 1 000 (однієї тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. ст. 56, 118 КПК України цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на правову допомогу слід задовольнити частково, виключивши з переліку витрат оплату часу на вивчення нормативної документації, пов`язаної із розглядом справи.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 22 400 гривень 00 копійок (матеріальна шкода 17 400 гривень 00 копійки, моральна шкода 5 000 гривень).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особи неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , характер правопорушення, ступінь вини обвинуваченого. Тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь ОСОБА_7 1 000 (однієї тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Під час досудового розслідування були понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 703 гривні 68 копійок, які слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України - 4 роки обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 190 КК України - 150 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_5 59 332 гривень 83 копійок матеріальної шкоди залишити без розгляду. Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1 (одну тисячу) гривень моральної шкоди, заданих кримінальними правопорушеннями, а також 3 306 (000 тисячі) гривень 80 копійок витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп. матеріальної шкоди та 1 000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди, заданих кримінальними правопорушеннями.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню - автомобіль марки ГАЗ 31105, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , прикріплений до частини бампера чорного кольору, та деталі від автомобіля, а саме: передні крила, передній капот з передньою радіаторною кришкою, передній фартух, фрагменти переднього бампера, кронштейни переднього капота, ковролін з багажника, коробку передач, частину газової установки (балон), двигун № НОМЕР_3 , карданний вал, вихлопну систему, газовий редуктор, розширювальний бачок, кожух маховика, радіатор (пошкоджений), ляду склоочисників із системою склоочисників, паливну трубку, газову трубку, фрагмент заднього ліхтаря, - передані до камери зберігання речових доказів Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, після набрання вироком законної сили передати у розпорядження потерпілого ОСОБА_6 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя ОСОБА_19