Провадження № 1-кп/344/162/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завалів Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше відповідно до вимог ст.89 КК України несудимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин скоєно за наступних обставин. 28 вересня 2015 року близько 12-20 год. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи рейсовим автобусом марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , маршруту № 10 рухався проїзною частиною дороги вул. Січових Стрільців в напрямку перехрестя вулиць Січових Стрільців Євгена Коновальця в м. Івано-Франківську. Під`їжджаючи до вказаного перехрестя, обвинувачений ОСОБА_7 розпочав здійснювати маневр поворот ліворуч на вул. Євгена Коновальця. В цей час, на пішохідному переході, який знаходиться навпроти будинку № 2 по вул. Євгена Коновальця розпочала перетинати проїзну частину дороги ОСОБА_8 , яка рухалась з ліва на право відносно напрямку руху автобуса. Водій ОСОБА_7 , не надав перевагу в русі пішоходу, проявив неуважність, маючи об`єктивну можливість бачити, що через пішохідний перехід рухається пішохід ОСОБА_8 продовжив рух не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, в наслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_8 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.7., відповідно до якого, водії, зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності; п.2.3 (б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п.16.2., згідно якого, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку; п.18.1., який вказує, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілий ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №814 від 21.11.2015 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, що викликало необхідність проведення операції ендопротезування кульшового суглоба; закритого перелому шийки лівої плечової кістки із зміщенням уламків, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному у постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав, зокрема зазначив, що 28.09.2015 року в обідній період часу обвинувачений керуючи рейсовим автобусом марки «Богдан», здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул.Євгена Коновальця, проявивши неуважність допустив наїзд на пішохода, потерпілу ОСОБА_8 . Обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого. Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.286 ч.1 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме, те, що він негативно ставиться до вчиненого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відносить повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання судом не встановлено.

За таких обставин, з врахуванням сукупності наведених вище пом`якшуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ст.286 ч.1 КК України, зокрема, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, так як вказане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до умов трудового договору від 19.01.2015 року, укладеного з ОСОБА_9 , виконував роботу водія та здійснював пасажирські перевезення на автомобілі, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить відповідачу. 28 вересня 2015 року близько 12-20 год. керуючи вказаним транспортним засобом обвинувачений вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №814 від 21.11.2015 року, потерпілій було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_9 , яка повинна нести відповідальність за спричинену шкоду потерпілій. Відповідно до представлених документів, позивач понесла відповідні матеріальні витрати на лікування, що складають 5218 грн., 74 коп. (згідно чеків) та 30500 грн. (вартість ендопротезу кульшового суглобу), а всього разом 35718 грн. 74 коп. Проте, від цієї суми необхідно відмінусувати суму в розмірі 1660 грн., яку ОСОБА_7 добровільно надав потерпілій, про що в судовому засіданні підтвердив, як обвинувачений так і представник потерпілого. Таким чином сума матеріального відшкодування, яка підлягає до стягнення складає 34058 грн. 74 коп. В той же час заявлена сума відшкодування в розмірі 55 817 грн. 24 коп. не підтверджується жодними об`єктивними доказами по справі, а тому не може бути задоволена судом.

Також, суд вважає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілій було завдано моральних страждань, які виявились в спричиненні потерпілій фізичного болю, погіршенні її психо-емоційного стану, що змусило ОСОБА_8 докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд вважає, що спричинивши потерпілій ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілій відповідну моральну шкоду, проте розмір морального відшкодування в сумі 10000 грн. є занадто великим. Суд вважає, що з врахуванням глибини моральних страждань, які зазнала потерпіла та матеріального становища обвинуваченого, буде необхідним та достатнім в цій частині стягнути з ОСОБА_9 кошти в сумі 8000 грн.

В той же час не підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., оскільки потерпілою та її представником суду не було представлено відповідних доказів (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), які б вказували про понесення ОСОБА_8 саме таких витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави 798 (сімсот дев`яносто вісім) грн. 30 коп. за проведення інженерно-транспортних експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 - 34058 грн. 74 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди, а всього разом 42058 грн. 74 коп.

Долю речових доказів вирішити наступним чином: автомобіль, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_9 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1