АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 ,представника потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,захисника ОСОБА_9 .кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 18травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000298 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,не судимого, за ст.382 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року білакМ.с. визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст..382 ч.1 КК України та призначене покарання у виді штрафу у розмірі 8500 грн у дохід держави.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу із проханням скасувати таке судове рішення та закрити провадження за відсутністю у його діях складу злочину.

Посилається на те,що рішенням Вижницького районного суду від 12.09.2013 року його зобов`язано привести межі належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідність до державного акту на право власності на земельну ділянку в частині накладення земельної ділянки площею 0,0003 га,що виходить за межі його земельної ділянки та знести частину незавершеної будівництвом будівлі під літ. «Б», «В», яка виходить за межі його земельної ділянки .

Провадження №11-кп/794/258/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_11
Категорія: ст.382 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Твердить,що рішення суду не виконав,оскільки не розумів,де саме та яким чином повинен приводити межі земельної ділянки у відповідність.Також посилається на договір оренди від 13.05.2015 року між ним та Чорногузівською сільською радою ,відповідно до якого отримав в оренду земельну ділянку площею 0,0010га по АДРЕСА_1 біля належних йому будівель літ.»Б»,»В».Окрім того,вказує,що не виконав рішення від 12.09.2013 року в частині знесення незавершеної будівництвом будівлі під літ.»Б»,»В»,яка виходить за межі його земельної ділянки відповідно до п.3.25 ДБН 360-92,оскільки не розумів,яку саме будівлю слід знести.

Отже,твердить,що рішення суду не виконане ним,оскільки є незрозумілим,а уроз`ясненні рішення суд відмовив.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просила залишити вирок суду без змін як законний і обґрунтований.Посилається на те,що рішення суду від 12.09.2013 року,яким ОСОБА_10 зобов`язано вчинити певні дії,є зрозумілим,однак обвинуваченим умисно не виконується.Заперечує посилання обвинуваченого на договір оренди від 13.05.2015 року,який є неналежним доказом,оскільки не стосується цього провадження.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого та його захисника,які підтримали апеляційну скаргу,доводи прокурора,потерпілої,її представника про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та матеріали провадження в її межах,колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вироку районного суду, ОСОБА_10 засуджений за злочин,вчинений за наступних обставин.РішеннямВижницького районного суду від 12.09.2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_12 привести межі належної йому земельної ділянки у відповідності до державного акта на право власності на земельну ділянку серіїЯБ №765363 по АДРЕСА_1 , площею 0,0003 га, що виходить за межі його земельної ділянки; знести частину незавершеної будівництвом будівлі під літ. «Б», «В», яка виходить за межі його земельної ділянки відповідно до п.3.25 ДБН 360-92.
Згідно виконавчих листів №713/766/13-ц від 02.06.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження за номером ВП №43584543 та ВП №43584170 та наданий термін до 13.06.2014 року для добровільного виконання рішення суду,яке ОСОБА_10 у визначений термін добровільно не виконав.
На лист-зобов`язання від 01.04.2015 року ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області про необхідність виконання рішення суду в десятиденний термін з моменту отримання листа не відреагував,рішення суду умисно не виконав,маючи реальну можливість для цього,за що 24.04.2015 року на нього, як боржника накладені два штрафи в сумі 255 грн. та 510 грн., в рамках виконавчих проваджень №43584543,№43584170та зобов`язано в десятиденний термін виконати рішення суду.На законну вимогу державного виконавця ОСОБА_10 не відреагував,рішення суду,маючи реальну можливість,не виконав по даний час.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`активно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження,підтверджується безпосередньо та повно дослідженими судом доказами,яким надана правильна юридична оцінка.
Із показань обвинуваченого у районному та апеляційному суді встановлено,що обізнаний із необхідністю виконання судового рішення,яке не виконав,оскільки вважає його незрозумілим.Твердить,що не знав,в якій частині приводити земельну ділянку у відповідність та яку частину будівлі зносити.Державний виконавець приходив до нього декілька разів.
Із показань у районному суді потерпілої ОСОБА_6 вбачається, 12.09.2013 року було прийняте судом рішення ,яким ОСОБА_12 знести частину недобудованої будівлі,яку обвинувачений побудував частково на її земельній ділянці,зайнявши 0,0003га та привести в цій частині межі ділянки відповідно до його акту про право власності на землю.Рішення суду до цього часу ОСОБА_10 не виконане. Державний виконавець приходив до обвинуваченого з метою виконання рішення неодноразово.
Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав,що у червні 2014 року до ВДВС Вижницького РУЮ надійшов виконавчий лист на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року.Постанову про відкриття виконавчого провадження він надіслав ОСОБА_10 та надав час для добровільного виконання рішення.Така вимога обвинуваченим не була виконана,тому двічі приймались ним(свідком)як державним виконавцем постанови про накладення штрафів на ОСОБА_10 .З метою виконання рішення неодноразово виїжджав по місцю проживання ОСОБА_10 , однак обвинувачений рішення не виконав та повідомив,що виконувати не буде.За наслідками ним було направлене подання про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності.
Із показань у районному суді свідка ОСОБА_14 вбачається,що 22.04.2015 року був присутній як понятий у господарстві ОСОБА_10 при складанні акту державного виконавця від 22.04.2015 року про невиконання обвинуваченим рішення суду.
Такі ж показання надав суду свідок ОСОБА_15 ,який був присутній у якості понятого при складанні аналогічного акту 21.05.2015 року.
Як вбачається зі змісту рішення Вижницького районного суду від 12 вересня 2013 року,ухваленого за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 ,умисне невиконання якого ставиться у вину обвинуваченому, ОСОБА_10 зобов`язано привести межі належної йому земельної ділянки у відповідність до державного акта на право власності на земельну ділянку серія АДРЕСА_2 в частині накладення земельної ділянки площею 0,0003 га, що виходить за межі його земельної ділянки та знести частину незавершеної будівництвом будівлі під літ. «Б», «В», яка виходить за межі його земельної ділянки(а.с.107-111).
Таке судове рішення набрало законної сили 14.05.2014 року(ухвала апеляційного суду Чернівецької області від 14.05.2014,яка у касаційному порядку не оскаржувалась обвинуваченим(а.с.125-129)
На підставі виконавчого листа від 02 червня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Вижницького РУЮ ОСОБА_13 06.06.2014 року відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду та наданий обвинуваченому строк до 13.06.2014 року для добровільного виконання рішення(а.с.43-45).У визначений строк ОСОБА_10 рішення суду не виконав.
Як вбачається із листа зобов`язання від 01.04.2015 року за підписом начальника ВДВС Вижницького РУЮ Чернівецької області,у ході здійснення виконавчого провадження ОСОБА_10 була направлена вимога про необхідність виконати рішення суду від 12.09.2013 року,та встановлений 10-денний строк(а.с.46-47). Такий лист-зобов`язання обвинуваченим отриманий 06.04.2015 року,що вбачається із рекомендованого повідомлення(а.с.48)
Актами державного виконавця від 22.04.2015 року та 21.05.2015 року,складеними за участю понятих,підтверджено,що станом на вказані дати рішення суду ОСОБА_10 не виконане(а.с.49,52) та відповідно до постанов державного виконавця від 24.04.2015 року та 25.05.2015 накладені штрафи на ОСОБА_10 за невиконання судового рішення(а.с.50,53),а також зобов`язано його виконати рішення суду у встановлений термін з моменту отримання постанов,про що повідомлено обвинуваченого належним чином(а.с.51,54)
Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ від 27.05.2015 року виконавче провадження закінчене шляхом направлення подання до правоохоронних органів для притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення(а.с.42,55)
Із протоколу огляду місця події(будинковолодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 від 19.06.2015 року із схемою та фототаблицею до нього),дослідженого за клопотанням захисту, вбачається,що на момент проведення цієї слідчої дії рішення суду від 12.09.2013 року не виконане ОСОБА_10 ,оскільки не знесена частина незавершеної будівництвом будівлі під літ. «Б», «В», яка виходить за межі його земельної ділянки на земельну ділянку,якою користується ОСОБА_6 (а.с.79-84).
Безпосередньо,повно та об`єктивно дослідивши викладені вище докази,суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України.
Посилання апелянта на те,що рішення суду ним не виконане,оскільки є незрозумілим,судова колегія вважає неспроможним та таким,що спростовується наявними у провадженні доказами.

Зокрема,як вбачається зі змісту рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року та ухвалених за наслідками його перегляду рішень судів вищих інстанцій (ухвала ВССУ від 05.03.2014 року на а.с.120-124 та апеляційного суду Чернівецької області від 14.05.2014 року на а.с.125-129),ними встановлено,що відповідно до техпаспорту на домоволодіння ОСОБА_10 на земельній ділянці розташовані сараї літ.»Б»,»В»,однак станом на момент прийняття рішення судами на їх місці є незавершене будівництво будівлі,яка виступає за межі його фактичної огорожі та межі ділянки,що знаходиться у власності обвинуваченого відповідно до державного акту серії ЯБ №765363,на земельну ділянку,якою користується ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 на 0,0003га. Судами у цивільному порядку також встановлено,що розташування недобудованої будівлі ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 на межі земельної ділянки ОСОБА_6 не відповідає вимогам п.3.25 ДБН 360-92.

Відтак,відповідно до рішення районного суду від 12.09.2013 року,залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14.05.2014 року, ОСОБА_10 зобов`язано привести межі своєї земельної ділянки у відповідність до державного акту про право власності на землю серії ЯБ №765363та знести частину незавершеної будівництвом будівлі літ.»Б»,»В»,яка виходить за межі його земельної ділянки.(а.с.107-111,125-129)

При цьому апеляційний суд в ухвалі від 14.05.2014 року відхилив як необґрунтовані доводи ОСОБА_10 про те,що рішення районного суду від 12.09.2013 року є незрозумілим для виконання в частині знесення частини спірної будівлі літ`Б»,»В»,а також відхилив посилання ОСОБА_10 на можливі труднощі,які можуть виникнути в процесі виконання рішення та твердження про імовірну загрозу безпеці експлуатації спірної будівлі (а.с.128)

Із досліджених судом матеріалів провадження вбачається,що ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.09.2014 року відхилена заява ОСОБА_10 про роз`яснення рішення Вижницького районного суду від.12.09.2013 року,оскільки рішення є зрозумілим для виконання.(а.с.130-131)

За таких обставин посилання апелянта на те,що рішення не виконував,оскільки не розумів,яким чином,судова колегія вважає способом його захисту від обвинувачення.

Доказів існування поважних причин,наявність яких перешкодила ОСОБА_10 виконати судове рішення,апелянтом не наведено та судом не встановлено.

Доводи,викладені у апеляційній скарзі(щодо будівель,які підлягали знесенню,їх літерації та розташування у будинковолодінні,доводи щодо права власності та правомірності користування землею,зведення будівель,а також дотримання при цьому вимог п.3.25 ДБН 360-92) стосуються цивільного спору та були предметом дослідження при вирішенні такого спору між обвинуваченим та потерпілою у цивільному порядку,і їм дана оцінка у судовому рішенні 12.09.2013 року,що набрало законної сили,умисне невиконання якого інкриміноване ОСОБА_10 .

Укладення у подальшому будь-яких цивільних договорів,зокрема,договору оренди земельної ділянки від 13.05.2015 року,на який посилається апелянт та який не був предметом дослідження у районному суді під час розгляду цього кримінального провадження і заперечується потерпілою ОСОБА_6 ,не спростовує винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення- умисному невиконанні судового рішення від 12.09.2013 року,оскільки таке рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання .

Отже,дослідженими судом доказами доведено та правильно встановлено судом,що ОСОБА_10 умисно не виконав рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року,маючи реальну для цього можливість,а тому правильним та обґрунтованим є висновок районного суду про наявність у діях ОСОБА_10 складу злочину,передбаченого ст.382 ч.1 КК України.

Отже,підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає,що районний суд,обґрунтовано визначивши вид основного покарання,яке слід призначити обвинуваченому, не у повній мірі врахував,що вчинене кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості,обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,по місцю проживання характеризується позитивно,обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

При цьому судова колегія вважає,що похилий вік обвинуваченого,який 1943 року народження та стан ОСОБА_16 ,який має ряд хронічних захворювань,що підтверджується наявними у провадження медичними документами, дають апеляційному суду достатні підстави визнати ці обставини такими,що пом`якшують покарання та у сукупності з іншими викладеними вище обставинами істотно знижують ступінь тяжкості скоєного і дозволяють призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу із застосуванням вимог ст..69 КК України-нижче від найнижчої межі цього покарання,передбаченої санкцією ч.1 ст.382 КК України.Саме таке покарання,на думку колегії суддів, відповідатиме ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

Отже,судова колегія вважає,що вирок районного суду слід змінити в частині призначення ОСОБА_10 покарання з підстав,передбачених ст.407 ч.1 п.2,408 ч.1 п.1 КПК України та застосувати вимоги ст.69 КК України.При цьому,колегія суддів керується положеннями ч.2 ст.404 КПК України, яка дозволяє суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог,якщо цим не погіршується становище обвинуваченого..

Керуючись ст.ст. 404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.382 КК України із застосуванням вимог ст..69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що складає 1700(одну тисячу сімсот) гривень у дохід держави.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3