АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2163/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1908/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«28» листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора захисника підозрюваного при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року про часткове задоволення клопотання старшого слідчого першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року частково задоволено клопотання старшого слідчого першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 . Накладено арешт на майно, виявлене і вилучене 10 листопада 2016 року під час затримання та особистого обшуку затриманої особи підозрюваного ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «Sumsung», чорного кольору EMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон «Sumsung», білого кольору EMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон «Iphone 7» чорного кольору, грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США, грошові кошти в сумі 24 884,00 грн. В іншій частині клопотання відмовлено.
З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 21 жовтня 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснили відкритий напад на ОСОБА_14 та ОСОБА_15 застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілих. В ході даного розбійного нападу заволоділи майном потерпілих.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 187 КК України.
27 жовтня 2014 року зазначеним особам повідомлено про підозру.
29 жовтня 2014 року ОСОБА_7 та інших підозрюваних оголошено у розшук, досудове розслідування зупинено на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України.
10 листопада 2016 року ОСОБА_7 затримано на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року, досудове розслідування відновлено.
В ході проведення обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено мобільний телефон «Sumsung», чорного кольору EMEI НОМЕР_1 , мобільний телефон «Sumsung», білого кольору EMEI НОМЕР_2 , мобільний телефон «Iphone 7» чорного кольору, три ключі на зв`язці, два аркуші паперу, два блокноти, грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США та 24 884,00 грн.
Зважаючи на те, що вилучене майно може бути доказом злочину та підлягатиме спеціальній конфіскації, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просив суд накласти на вищевказане майно арешт.

Не погодившись з вищевказаної ухвалою слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати частково, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 6 666,00 доларів США та 24 884,00 грн., що належать ОСОБА_16 відмовити. Зазначає, що вказані грошові кошти належать цивільній дружині ОСОБА_7 ОСОБА_16 , яка є фізичною особою-підприємцем та використовує дані грошові кошти в підприємницькій діяльності. Органом досудового розслідування не доведено, що вказані грошові кошти одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та є доказом злочину.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_7 та його захисник апеляційну скаргу підтримали.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, підозрюваного та захисника, перевіривши матеріали судової справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення вищевказаного клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що майно, на яке в подальшому було накладено слідчим суддею арешт, в тому числі і грошові кошти, може підлягати подальшій конфіскації, оскільки санкцією ч.2 ст. 187 КК України, яка інкримінована підозрюваному, передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні прокуратури Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000845 від 21 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України (аркуші м.с.п. 4, 5).
19 листопада 2014 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вручено його матері ОСОБА_17 яка проживає за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 (аркуш м.с.п. 6).
Постановою заступника прокурора Вовчанського району від 29 жовтня 2014 року оголошено ОСОБА_7 у розшук (аркуш м.с.п. 7).
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_7 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (аркуші м.с.п. 8, 9).
Постановою прокуратури Харківської області від 10 листопада 2016 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000845 від 21 жовтня 2014 року (аркуш м.с.п. 11).
10 листопада 2016 року за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 (аркуші м.с.п. 12-14).
У розумінні положень ст. 131, ч.2 ст.170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підлягає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо накладення арешту на майно, виявлене та вилучено у ОСОБА_7 під час затримання та особистого обшуку.
Що ж стосується накладення арешту на грошові кошти, у вищевказаному розмірі, то колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування арешту та повернення грошових коштів, оскільки дані дії можуть призвести до їх подальшого приховування чи відчуження.
Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що грошові кошти належать цивільній дружині ОСОБА_7 , а не йому особисто, та недоведення органом досудового розслідування обставин, які підтверджують, що ці грошові кошти належать останньому, не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, якою накладено арешт на грошові кошти та наявність підстав для скасування цього арешту.

Грошові кошти не наділені індивідуальними ознаками, зважаючи на що, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів піддає сумніву дані доводи та вважає, що вони не є достатніми для скасування арешту.

Достовірних даних, які свідчать про належність вказаних грошових коштів ОСОБА_16 , в суді першої та апеляційної інстанції стороною захисту надано не було.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і втрати грошових коштів.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а тому накладаючи арешт на майно слідчий суддя обґрунтовано послався на вимоги ст. 170 КПК України, відповідно до яких арешт може бути накладено на майно підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам судового провадження.

Порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у судовому провадженні не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року про часткове задоволення клопотання старшого слідчого першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4