Єдиний унікальний номер 233/8610/13-к
Номер провадження 11-кп/775/1252/2014

УХВАЛА

Іменем України

8 квітня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, раніше не судимого, пенсіонера, який зареєстрований та мешкає в будинку АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України,

встановив:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 гривень.

Цивільний позов Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_7 про стягнення шкоди задоволено повністю і постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в розмірі 87571 гривню 15 копійок.

Кобзева визнано винним у самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику за таких обставин.

Статтею 14 Конституції України проголошено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено підстави набуття права на землю, зокрема, придбання права на землю громадянами та юридичними особами, що здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України проголошено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідального рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Обвинувачений ОСОБА_7 приблизно 20 квітня 2013 року, в порушення ст.ст. 116, 125 Земельного Кодексу України, ст. 14 Конституції України, які передбачають, що приступити до використання земельної ділянки до отримання документа, який підтверджує право власності або право користування земельною ділянкою, та його реєстрації заборонено без оформлення правовстановлюючих документів та за відсутності відповідного рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, тобто без законних на те підстав, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що не має законних підстав використовувати у діяльності земельну ділянку державної власності, маючи умисел на отримання прибутку для подальшого використання на власні, потреби, самовільно, шляхом залучення найманої сільськогосподарської техніки та сторонніх осіб, організував обробку та засівання насінням соняшника для подальшого вирощування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 82,157 га, розташовану в південно-західному районні території Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, вздовж автошляху Костянтинівка - Красноармійськ. На протязі з 20.04.2013 року до кінця жовтня 2013 року Кобзев обробляв вказану земельну ділянку та вирощував соняшник, після чого зібрав врожай, чим завдав державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки збиток на суму 87571 гривню 15 копійок.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, а у випадку не задоволення вищевказаних вимог просить виправдати ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та недоведеності вини. В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що суд вийшов за межі обвинувачення, чим порушив право Кобзева на захист, оскільки не зазначив у вироку яку саме земельну ділянку з відповідними межами та місцем розташування обробив та засіяв Кобзев, що на цю ділянку було видано дозвіл на виготовлення проектної документації, тоді як ці обставини були зазначені в обвинувальному акті, що в матеріалах кримінального провадження відсутній носій інформації, на якому зафіксоване судове засідання від 14.02.2014, коли були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і ця обставина згідно ст.ст.412, 415 КПК України є підставою для скасування вироку і призначення нового судового розгляду. Крім цього, посилається на те, що в судовому засіданні не було встановлено достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_13 у самовільному захваті зазначеної у вироку земельної ділянки та її розміру.

В апеляційному суді захисник ОСОБА_6 відмовився від апеляційної скарги і заявив клопотання про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав зазначене клопотання свого захисника.

Прокурор прокуратури Донецької області ОСОБА_5 висловила думку про необхідність задоволення клопотання захисника.

Апеляційний суд вважає, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності, підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_13 у вчинення ним злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України доведена наведеними у вироку доказами і стороною захисту не оспорюється.

Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Кобзев вчинив злочин, передбачений ст.197-1 ч.1 КК України, який є злочином невеликої тяжкості і за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Вироком суду встановлено, що самовільний захват земельної ділянки ОСОБА_13 вчинив в період часу з 20.04.2013 року до кінця жовтня 2013 року. Таким чином, 1 листопада 2015 року минув строк 2 роки з часу вчинення ОСОБА_13 зазначеного злочину і до цього часу вирок щодо нього не набрав законної сили. Тобто, на даний час минув строк давності притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.49 КК України він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Згідно ст.ст.284 ч.2 п.1, 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши підстави для звільненням особи від кримінальної відповідальності, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 417 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.197-1 ч.1 КК України, на підставі ст.49 КК України, тобто, у зв`язку із закінченням строку давності.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: