Дата документу Справа № 324/2121/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №324/2121/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/159/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000749 від 15 червня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Гуляйполе, Запорізької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

12.06.2002, Сосницьким р/с Чернігівської області за ч.2 ст.187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі;

04.11.2011, Пологівським р/с Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

25.10.2013, Пологівським р/с Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08.01.2015 умовно-достроково на підставі ст.81 КК України, не відбутий строк 3 місяці 2 дні;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференц зв`язку)

встановила:
6 листопада 2015 року заступник прокурора Запорізької області звернулася до суду з апеляційною скаргою на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину.

Згідно до п.п.3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не міняти місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої служби та періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави, в особі НДКЦ при ГУ МВС України в Запорізькій обл. судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз, у розмірі 613 (шістсоттринадцять грн.) 80 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати із залученням експертів на загальну суму 1693,2 грн. віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання у вигляді 6 місяців арешту. В обґрунтовування своїх доводів посилається на недотримання судом вимог закону та Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 і зазначає, що суд в достатній мірі не врахував те що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисні злочини, будучи умовно достроково звільненим, через незначний проміжок часу повторно вчинив два епізоди крадіжки в стані алкогольного сп`яніння, до цього ж обвинувачений не працює, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Вважає, що застосування ст.75 КК України було безпідставним,і таким що не ґрунтується на вимогах ст.65 КК України. Враховуючи обставини що пом`якшують покарання прокурор вважає що обвинуваченому можливо застосувати більш м`яке покарання арешт, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 будучи раніше судимим за злочини передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, судимість за які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стан і знову, повторно, вчинив умисний злочин, з корисливих мотивів за наступних обставин.

На початку червня (точної дати не встановлено) 2015 року, ОСОБА_6 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , вживали спиртні напої. Приблизно о 14 годині, ОСОБА_6 вийшов з будинку, побачив велосипед марки «Аіст», світло-зеленого кольору, який належав ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись відсутністю власника, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Аіст» світло-зеленого кольору, вартістю 826 грн. 20 коп.

13.06.2015, приблизно об 11 годині ОСОБА_6 прийшов до раніше знайомого ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . На подвірні побачив велосипед сіро-чорного кольору, марки «Салют», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись відсутністю власника та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, викрав велосипед марки «Салют» сіро-чорного кольору вартістю 1098 гривень 50 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав, з наступних підстав.

За ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції окрім іншого є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За вимогами п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеня тяжкості обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу винного.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових злочинів засудженими та іншими особами.

За вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Районний суд, застосовуючи щодо ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, порушив вказані вище вимоги закону, належним чином не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, що є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, раніше був неодноразово судимий, за вчинення корисливих злочинів. Йому судом призначалося покарання, у тому числі з випробуванням, але належних висновків обвинувачений для себе не зробив і знов скоїв дві крадіжки, що свідчить про його небажання ставати шлях виправлення і можливість скоєння нових правопорушень.

Колегія суддів погоджуючись із доводами апеляційної скарги заступника прокурора Запорізької області не може визнати вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, він підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням судом кримінального закону і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, що в свою чергу на суд апеляційної інстанції покладає обов`язок ухвалення нового вироку.

При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів керується вимогами ст.ст.65-67 КК України і приймає до уваги роз`яснення пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), враховує конкретні обставини скоєного, ступінь тяжкості вчинених злочинів і їх кількість, характер і ступінь їх суспільної небезпеки, сукупність всіх характеризуючи обставин.

Колегія суддів не може взяти до уваги заяви обвинуваченого про відшкодування шкоди потерпілим. За матеріалами провадження велосипеди потерпілим були повернуті працівниками правоохоронних органів.

Колегією суддів враховується дані про особу обвинуваченого, який раніше не одноразово судимий, не працює.

Обвинувачений заявив про наявність на його утримання неповнолітньої дитини та те, що він працює, між тим, останній суду не надав доказів на підтвердження своїх доводів.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнається відношення обвинуваченого до скоєного, визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання визнається скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи перелічені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 доцільно призначити покарання без застосування положень ст.75 КК України однак більш м`яке ніж було призначено судом першої інстанції.

Виклад фактичних обставин, відомості щодо кваліфікації дій обвинуваченого і доведеності його вини зазначених у вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають дійсності і залишає їх без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2015 року, щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок яким:

призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає сили з моменту проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4