Справа № 431/5088/16-к
Провадження № 11-сс/782/243/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» листопада 2016 року Апеляційний суд Луганської області в складі:
Головуючого ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Старобільского районного суду Луганської області від 29 жовтня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, старшого інструктора військової частини НОМЕР_1 , /Національна гвардія України/, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачних ст.368ч.3, ст.190ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону ст. лейтенант юстиції ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Старобільського районного суду з клопотанням, погодженим прокурором першого відділу військової прокуратури Луганського Гарнізону ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 на даний період часу проходить військову службу у військової частини НОМЕР_1 (Національна гвардія України)-на посаді старший інструктор. При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12. 16. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, забов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Наприкінці серпня 2016 року, сержант ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів біля під`їзду вищевказаного будинку громадянина ОСОБА_12 та пред`явивши посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України, наказав вивернути зміст кишень громадянина ОСОБА_12 , до огляду.

У цей час, сержант ОСОБА_8 самостійно протягнув руку до кишені громадянина ОСОБА_12 , із якої у подальшому витягнув згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження, ззовні схожу на "канабіс", після чого почав погрожувати кримінальною відповідальністю за зберігання наркотичних, заборонених до вільного обігу речовин. Разом з цим, сержант ОСОБА_8 запропонував уникнути ОСОБА_13 кримінальної відповідальності, та пообіцяв не повідомляти про вищевказаний факт до правоохоронних органів, за умови, що ОСОБА_12 реалізує наданий йому сержантом ОСОБА_8 "канабіс" на загальну суму 1500 грн.

Після передачі громадянином ОСОБА_12 грошових коштів у сумі 1500 грн. сержанту ОСОБА_8 останній повідомив, що має намір звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення громадянином ОСОБА_12 , у випадку якщо останній відмовиться "співпрацювати" з ним у подальшому. 06 жовтня 2016 року; громадянин ОСОБА_12 звернувся за допомогою до представників правоохоронних органів із повідомленням про вчинення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (Національна гвардія України) сержантом ОСОБА_8 кримінального правопорушення. 27 жовтня 2016 року. сержант ОСОБА_8 у ході телефонної розмови із громадянином ОСОБА_12 повідомив останньому про необхідність передати грошові кошти у розмірі 1000 грн. та придбати "стакан канабісу" за ціну, визначену ОСОБА_8 27 жовтня 2016 року громадянин ОСОБА_12 на вимогу ОСОБА_8 зустрівся із останнім за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому сержант ОСОБА_8 , вийшовши із припаркованого біля під`їзду автомобіля ВАЗ-2114 із державними номерними знаками НОМЕР_2 та підійшовши до ОСОБА_12 , отримав від останнього грошові кошти у сумі 2500 грн., з яких 1000 грн. призначалося за неповідомлення ОСОБА_8 до правоохоронних органів про факт виявлення у ОСОБА_12 наркотичної речовини, а 1500 грн. із метою придбати наркотичну речовину - канабіс. Однак, діючи умисно, ОСОБА_8 отримав вказану суму коштів у розмір 1500 грн. та не передав ОСОБА_12 обумовлену кількість наркотичної речовини, покинувши місце зустрічі.

Ухвалою слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 29 жовтня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 грудня 2016 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 87 000 гривень.

В разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її смислу, захисником- адвокатом ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали за її необґрунтованістю та постановлення нової ухвали, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу військової прокуратури, про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_8 ; просить визнати порушеним право підозрюваного ОСОБА_8 , закріплене ст.5 Конвенції на законне ув`язнення під час затримання та закріплене ст.6 Конвенції право на справедливий суд та ст.3 Конвенції право на заборону катувань та жорстокого відношення до затриманого, просить розглянути апеляційну скаргу в його присутності та присутності підозрюваного ОСОБА_8 , який утримується в СІ міста Старобільська.

Адвокат посилається на те, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не виконав вимоги ст.370 КПК України та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, вважає, що слідчий суддя упереджено поставився до підозрюваного під час розгляду клопопотання слідчого; вказує на те, що захисник мала зустріч з затриманим ОСОБА_8 , який був зі слідами побоїв, оскільки ОСОБА_14 по дорозі до м.Старобільська катували, вчиняли психологічний тиск з метою зізнання ним у скоєнні злочину, якого він не вчиняв; слідчий суддя залишив поза увагою зауваження захисника, яка наголошувала на застосуванні фізичного і психологічного насильства до затриманого з боку працівників військової прокуратури, вважає, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, не доведена досудовим слідством; слідчий суддя відхилив клопотання про витребування доказів, вважає, що ОСОБА_15 не є особою, яка може нести відповідальність за ст.368 КК України, вказує на те, що слідчий суддя позбавив сторону захисту можливості спростувати доводи слідчого та прокурора, на які захисник посилалася у своїх клопотаннях.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу військової прокуратури, думку прокурорів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги і вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підлягаючого залишенню без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя обґрунтовано послався в ухвалі на те, що досудовим слідством встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, ризику знищити, сховати та спотворити документи предмети та речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_18 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан.

Крім того, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оціни сукупності отриманих доказів повинен визначити чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства стосовно ОСОБА_8 , будь чого явно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Суд першої інстанції мотивував свій висновок, який апеляційний суд вважає обґрунтованим, щодо застосування вимог ч.3ст.183 КПК України та визначив розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_19 доводи стосовно невиконання вимог ст.370 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, упередженості слідчого судді та порушення прав ОСОБА_8 , в тому числі і права на захист, щодо фізичного та психологічного впливу на ОСОБА_8 з боку працівників військової прокуратури, а також підстави, з яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Надана захисником ОСОБА_7 апеляційному суду довідка від 08.11.2016 року, яку видано на імя захисника ОСОБА_19 щодо виявлених тілесних ушкоджень у вигляді маленького синця у правій вушній раковині у гр.. ОСОБА_8 , не може бути прийнято до уваги апеляційним судом, оскільки довідка не має належного оформлення, так як відсутня на ній печатка закладу, яким її видано

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 і вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 29 жовтня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_19 - залишити без задоволення.

СУДДІ:

------------------------------ ---------------------------- --------------------------