АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №613/592/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1381/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, неодружений, непрацюючий, з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 21.11.1997 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140, ч.2 ст.145 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

2. 11.03.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.144 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі;

3. 13.12.2001 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4. 07.05.2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

5. 15.06.2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

6. 15.12.2011 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

7. 02.02.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.395 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 18 днів,-

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років розбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишений без змін у вигляді тримання під вартою.

Стягнено з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 600грн., на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 783грн., на користь держави судові витрати в сумі 934,80грн.

Як встановив суд, ОСОБА_8 діючи повторно, 14 січня 2015 року близько 13 год. 00 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні спальної кімнати будинку домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 600 грн. та мобільним телефоном марки «Nokia-C5-03», б/в, вартістю 400 грн., які належать ОСОБА_9 , після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Крім того, ОСОБА_8 08 лютого 2015 року близько 10 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, діючи повторно, шляхом зриву навісного запираючого пристрою, проник до приміщення будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , звідки скоїв крадіжку набору металевих каструль, що складається з 3 шт. ємністю 6 л., 3 л. та 1,5 л. загальною вартістю 279 грн., 2 емальованих відер ємністю по 10 л. кожне загальною вартістю 180 грн., 2 металевих сковорідок,загальною вартістю 144 грн., а також шляхом демонтажу з холодильника скоїв крадіжку двигуна від холодильника «NORD NRT 271-030» вартістю 150 грн. та трьох мідних трубок від охолоджувальної системи загальною вартістю 30 грн., всього на загальну суму 783 грн. Після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 783 грн.
Крім того ОСОБА_8 , діючи повторно, 17 лютого 2015 року близько 11 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кімнати будинку домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, з кишені чоловічої куртки скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 500 грн., які належать ОСОБА_11 , після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того ОСОБА_8 20 квітня 2015 року близько 12 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, діючи повторно, шляхом відкривання запираючого пристрою вхідних дверей, проник до приміщення будинку домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_12 , звідки скоїв крадіжку грошових коштів в сумі 400 грн., та продуктів харчування, а саме однієї консервної банки шпрот в маслі масою 160 грам, виробництва «Дельморе Продукт» вартістю 25 грн. 35 коп., 700 грам риби «Мараканка» вартістю 69 грн. 30 коп., рибної консерви «Сардини в олії» вартістю 20 грн. Після чого ОСОБА_8 з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 514 грн.65 коп.
Крім того ОСОБА_8 , діючи повторно, 25 квітня 2015 року близько 09 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території храму, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку металевих труб, а саме: 2 труб по 4 метри вартістю 374 грн. 50 коп., та 7 перемичок по 1,5 метри вартістю 132 грн. 30 коп., всього на загальну суму 506 грн. 80 коп., які належать ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_8 з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з порушенням його права на захист та направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що за епізодом відкритого викрадення майна у ОСОБА_9 суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував у чому саме полягає відкритість викрадення майна, не допитав потерпілу, а в основу обвинувачення за цією статтею поклав покази його батька, про обставини яка йому розповідала подруга потерпілої. Також зазначає, що він неодноразово заявляв клопотання щодо необхідності допиту зазначеної потерпілої.

Окрім того, на думку обвинуваченого, вирок суду першої інстанції не містить в собі посилання на мотив та мету вчинення ним кримінального правопорушення, як того вимагає ст.91 КПК України, чим було порушено його право на захист.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, про законність вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку, положення закону, якими керувався суд.

Однак, при складані вироку судом порушені ці вимоги кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачення щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України, яке визнано судом доведеним викладено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 14 січня 2015 року близько 13 год. 00 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні спальної кімнати будинку домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 600 грн. та мобільним телефоном марки «Nokia-C5-03», б/в, вартістю 400 грн., які належать ОСОБА_9 , після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Однак, як вбачається з вироку, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував чому саме він дійшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, оскільки не зазначено в присутності кого він скоїв зазначений злочин, та хто бачив його дії, тобто суд не зазначив у чому саме полягає відкритість викрадення майна.

В обґрунтування свого висновку, суд першої інстанції послався на покази ОСОБА_14 , який не був свідком скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а дізнався лише зі слів подруги потерпілої, сама ж потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні не була допитана, незважаючи на неодноразові клопотання обвинуваченого щодо її виклику в судове засідання для проведення допиту.

Окрім того, суд неналежно обґрунтував свої висновки щодо винності обвинуваченого, пославшись лише на джерела доказів, які були досліджені в судовому засіданні не зазначивши їх фактично, тобто без вказівки на фактичні дані цих доказів, які об`єктивно можуть спростувати твердження обвинуваченого.
Таким чином, суд першої інстанції не встановив обставин кримінального правопорушення із зазначенням форми вини, мотивів та мети скоєння кримінального правопорушення, тобто обставин, що мають значення для кримінального провадження, чим допустив порушення вимог ст.ст.91, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого про невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому, є передбаченою п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування оскаржуваного вироку.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого про його непричетність до скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і перевірити ці апеляційні доводи шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції встановлені не були, що призвело у свою чергу, до порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Згідно вимог ст.ст.337-363, 374 КПК України обов`язок з`ясування наявності чи відсутності цих передбачених ч.1 ст.91 КПК України обставин та перевірки їх доказами покладено на суд першої інстанції при судовому розгляді.

Оскільки положеннями ч.1 ст.415 КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції за такою підставою, як порушення права обвинуваченого на захист, а апеляційний суд за вищевказаних причин позбавлений можливості усунути ці порушення, тому колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадку коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального законодавства визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, щодо забезпечення обвинуваченому реалізації його права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене та дотримуючись вимог ч.2 та ч.3 ст.415 КПК України розглянути доводи які зазначені в апеляційній скарзі з доповненнями обвинуваченого, дослідити наявні докази по справі та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненням задовольнити.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів тобто до 26 грудня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: