АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Дніпро

2 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» - ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000560 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , цивільного відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком терміном в 1 рік, та покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3 ст. 76 КК України. Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 436,57

Провадження № 11-кп/774/1205/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
гривень. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 гривень.

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 , а також цивільний відповідач ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду, ухвалити свій вирок, яким призначити йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, а в частині вирішення цивільного позову справу направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений, не оспорюючи висновків суду про доведеність його вини і правильність кваліфікації дій за ч. 1 ст. 286 КК України, посилається на незаконність, необґрунтованість вироку в частині призначення покарання. Обвинувачений вказує, що призначене покарання є занадто суворим, таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. В апеляції зазначається, що при визначенні остаточного покарання суд не в повній мірі врахував визнання ним вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, те, що він раніше не судимий, залишився на місці ДТП та чекав разом з потерпілою приїзду карети швидкої допомоги, разом з потерпілою поїхав до лікарні, щоб дізнатися про її стан здоров`я після ДТП, частково відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину. Автором наголошується, на відсутності обставин, які обтяжують покарання, наявність постійного місця проживання, а також на позитивну характеристику, що злочин, який є невеликої тяжкості, було вчинено з необережності.

Між тим, як на суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону автор апеляції вказує, що в порушенні вимог ст. 477 КПК України, досудове розслідування було розпочато та проведено без заяви потерпілої.

Разом з цим, в апеляційній скарзі зазначається, що суд розглянув цивільний позов неповно та однобічно. Обвинуваченим вказується, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з нього компенсації за заподіяну моральну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, який є занадто великим.

ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», в особі директора ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі просить вирок в частині стягнення з ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 10 436, 57 грн., -змінити, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» про відшкодування матеріальної шкоди.

За твердження автора апеляційної скарги вирок підлягає зміні, оскільки судом не були об`єктивно з`ясовані обставини для повного задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілій збитків, які складають вартість придбаних нею лікарських засобів, так як докази, які підтверджують понесення потерпілою витрат на їх придбання, не були належним чином досліджені та оцінені судом відповідно до кримінального процесуального закону та норм матеріального права.

Крім того, в скарзі автор не погоджується з висновками місцевого суду в частині того, що колективним договором передбачено можливість роботи працівника в інший час, не встановлений колективним договором та понаднормово. Вказується на те, що шкода була завдана ОСОБА_7 не в робочий час, і діями, які не пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, а при використанні автомобіля у власних цілях, а відтак правові та законні підстав для покладення відповідальності за шкоду, завдану в результаті ДТП, на ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» відсутні.

Вироком суду встановлено, що 4 липня 2015 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Фольцваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить «Порше Лізинг України», рухався заднім ходом по дворовому проїзду будинку № 18 розташованого за адресою: бульвар Слави, в місті Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_7 , грубо порушуючи п. 10. 9 Правил безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався в тому, що його рух буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого в районі будинку № 18 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , котра знаходилась позаду автомобіля на шляху його руху. В результаті дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого чрезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 та представник цивільного відповідача ОСОБА_11 підтримали свої апеляційні скарги, повторили доводи, викладені в них, та просили апеляції задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти принесених апеляцій, оскільки, на його думку, вирок суду є законним та обґрунтованим.

На думку прокурора, апеляції обвинуваченого та цивільного відповідача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційних скаргах і співставивши їх з наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , якому, згідно з вироком, було призначено покарання з випробуванням, ставить питання про скасування вироку та постановлення нового вироку і призначення покарання у виді штрафу.

Таким чином, його апеляційні вимоги фактично стосуються зміни покарання з іспитовим строком на реальну міру покарання у виді штрафу, що є погіршенням становища обвинуваченого.

Однак, відповідно до вимог ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Наведене свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом обвинувачений позбавлений права в апеляційній скарзі порушувати питання про погіршення свого становища.

Що стосується покарання, яке було призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , то воно в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначене з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання.

Твердження апеляції обвинуваченого про грубе порушення норм кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, яке виразилось в тому, що кримінальне провадження було розпочате без заяви потерпілої є безпідставним та юридично некоректним, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, в тому числі і передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого.

Під час апеляційного провадження обвинувачений та його захисник звернули увагу суду на той факт, що місцевий суд розглянув цивільний позов, який не підписаний потерпілою ОСОБА_9 .

З цього приводу представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 пояснив суду про те, що цивільний позов був підписаний саме ним, оскільки право на це йому давало доручення потерпілої.

Отже, місцевий суд правомірно, та за участі представника потерпілої розглянув цивільний позов ОСОБА_9 , враховуючи при цьому і вік потерпілої, 1931 року народження.

Доводи апеляції представника цивільного відповідача про відсутність законних підстав для покладення відповідальності за шкоду, завдану в результаті ДТП, на підприємство, в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення не в робочий час, і діями, які не були пов`язані з виконанням трудових (службових) обов`язків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки транспортний засіб, яким керував обвинувачений та який належить цивільному відповідачу не вибував з його володіння будь-яким протиправним шляхом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 розглянутий судом відповідно до вимог ст. ст. 127-129 КПК України та з урахуванням всіх обставин по кримінальному провадженні, виходячи з документально підтверджених витрат, понесених потерпілою стороною.

На об`єктивність судового рішення в частині розгляду цивільного позову вказує і той факт, що позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди був задоволений частково.

Стверджуючи в апеляційній скарзі про незаконність судового рішення в частині стягнення матеріальної шкоди з ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» та обґрунтовуючи свої доводи, цивільний відповідач в апеляції приводить медичні препарати, які були рекомендовані потерпілій для лікування, та тлумачить їх фармакологічні властивості, вказуючи, що ці лікарські препарати не мають відношення до лікування травми, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, ці доводи апеляції є безпідставними через їх некомпетентність та необ`єктивними до тієї обставини, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_7 була заподіяна шкода здоров`ю людини похилого віку.

Таким чином, подані апеляції задоволенню не підлягають, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 128, 129, 376, 404, 405, 407, 421 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , цивільного відповідача ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області