Справа № 446/1623/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2015 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, не судимому
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -
в с т а н о в и в :
встановлено, що 16 квітня 2015 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на приватній території, яка розташована в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , тримаючи в руці гострий колючо-ріжучий предмет, а саме ніж, місце знаходження якого на даний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на захист своїх охоронюваних законом прав і інтересів від суспільно-небезпечного посягання, умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , перевищивши межі необхідної оборони. ОСОБА_4 після отримання тілесних ушкоджень у вигляді рубця на голові, 4 рубців на кисті правої руки, саден на спинці носа, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 215 від 15 травня 2015 року належать до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що могли бути заподіяні 16 квітня 2015 року та згідно судово-медичних даних дані не утворились при самовільному падінні на площину, умисно з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів наніс ножем один удар ОСОБА_5 в ділянку живота зліва, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження, у виді рани верхньої третини передньої черевної стінки зліва на рівні лівого під ребер`я, яка проникає в черевну порожнину з ушкодженнями передньої та задньої стінок шлунка, великого та малого чепця, ускладнена масивним крововиливом, об`ємом біля 1500 мл. В черевну порожнину. Рана утворилась від одноразової дії гострого колючо-ріжучого предмету, могла бути причинена 16 квітня 2015 року від удару клинком ножа або іншого подібного гострого предмету та згідно висновку експерта № 128/2015 від 30 квітня 2015 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Зазначеними діями ОСОБА_4 перевищив межі необхідної оборони.
Дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України.
19.10.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладену угоду про примирення, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, узгоджують вид і розмір покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про примирення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений ствердив добровільність укладення угоди про примирення, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Потерпілий ОСОБА_5 просить затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснив, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України в обсязі підозри, погодився на застосування до нього узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Зобов`язання взяті на себе обвинуваченим за угодою про примирення можливі для виконання.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 124 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості і відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості і щиро кається. Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та потерпілим і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
затвердити угоду, укладену 19 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 124 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Кам"янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Суддя Кам"янка-Бузького районного суду
Львівської області ОСОБА_7