В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.2015 Справа №607/7484/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 22 березня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, судимого:

1) вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2008 року за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 85, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавленні волі, на підставі ст.104 КК України звільненого від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 2 роки, з покладенням обов`язку, передбаченого п.3 ст. 76 КК України;

2)вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року за ч.3 ст. 187 , ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, звільненого 30 січня 2015 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2015 року умовно достроково на невідбути й строк покарання , який становить 1 рік 10 місяців 9 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2015 року, близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував в салоні автомобіля «Део Сенс» р.н. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Кн. Острозького у м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований па відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, 22 березня 2015 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в салоні автомобіля «Део Сенс» р.н. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Кн. Острозького в м. Тернополі , застосувавши насильство до ОСОБА_5 , яке не є небезпечним для здоров`я, що виразилось в утриманні потерпілого лівою рукою за підборіддя, розпочав вимагати у ОСОБА_5 передати йому грошові кошти. В цей час ОСОБА_5 вчинив супротив ОСОБА_3 , що виразилося у викручуванні рук ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 перешкодив злочинним діям ОСОБА_3 , який не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і намагався втекти, однак був затриманий працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

Від надання вільних показів в судовому засіданні відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Однак, надаючи відповіді на поставлені запитання зазначив, що заперечує всі обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому визнає той факт, що перебував 22 березня 2015 року на вул. Кн. Острозького в м. Тернополі приблизно о 20 год.30 хв.-20 год.40 хв. Додав, що не знайомий з потерпілим ОСОБА_5 , вперше його побачив у відділі міліції в день, коли його затримали. Заперечує, що 22 березня 2015 року перебував в салоні автомобіля марки «ДЕУ Сенс», такого транспортного засобу того дня не бачив. Стверджує, що свідки та потерпілий його оговорюють, свідків вперше побачив у залі суду. Обвинувачений доповнив, що коли його затримали, при ньому був лиш мобільний телефон і більше нічого, коли він прямував з залізно-дорожнього вокзалу на автовокзал, він йшов один.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині невизнання вини суд ставиться критично і оцінює їх як спосіб захисту, з огляду на наступне.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, суд вважає, що його вина в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав суду наступні покази.
Повідомив, що події відбувалися ввечері близько 23.00-24.00 год. по вул. Б.Хмельницького в м. Тернополі (навпроти бару "Часничок") автомобіль таксі зупинив невідомий чоловік, який вказав їхати в напрямку автовокзалу. Сівши в автомобіль таксі, вони попрямували до автовокзалу через вул. Кн. Острозького, причому клієнт одразу сів позаду за спиною у водія. Він раптово відчув, як чоловік схопив його лівою рукою за підборіддя, а в іншій мав металевий предмет. Він вивернув руку вищевказаному чоловіку та відібрав у нього алюмінієву полоску, оволодівши ситуацією.
Вищевказаний чоловік вимагав гроші у потерпілого, оскільки заробітку як такого на той час ще не було, дана особа пересіла на праве сидіння автомобіля та мала намір вистрибнути.
Вслід йому потерпілий вигукнув, що вже викликав міліцію і він даремно втікає.
На зупинці, біля якої зупинився автомобіль таксі, знаходився працівник міліції, який чітко зорієнтувавшись в ситуації, затримав особу, котра скоїла на нього напад, на місці, надівши при цьому на нього наручники. Після чого всі були доставлені у міський відділ міліції для складання акту.
Зазначив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого немає. Обличчя особи, яка вчинила протиправні дії відносно нього, потерпілий не пригадує, оскільки не звертав на це уваги, відповідно стверджувати, що це був обвинувачений ОСОБА_3 не може. Точної дати та часу зазначених подій, свідок не пригадує, зазначив, що події відбувалися біля зупинки навпроти філармонії.
Потерпілий заявив, що в подальшому судовому засіданні не бажає приймати участі та надав суду відповідну заяву.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав суду наступні покази.
Повідомив, що працює інспектором патрульної служби, старшим сержантом міліції Тернопільського МВ УМВС України у Тернопільській області. Затримав обвинуваченого ОСОБА_3 .
Розповів, що під час нічного патрулювання по вул. Кн. Острозького в м. Тернополі, разом із своїм напарником, побачили автомобіль в якому знаходилося троє осіб, серед яких був працівник міліції та який просив допомоги. Підійшовши ближче побачили, що на сидінні з правої сторони сидів обвинувачений ( ОСОБА_3 ), який лівою рукою тримав водія за підборіддя, а в правій руці у нього знаходився невідомий предмет. Ця особа була ними затримана та доставлена у міський відділ міліції, де було встановлено особу затриманого, ним був ОСОБА_3 . Час події не пригадує, лише підтвердив, що це було вночі 22 березня 2015 року. Патрулювання в ту ніч проводив разом із сержантом міліції ОСОБА_9 .
Свідок зазначив, що автомобіль був марки "Део Сенс" голубого кольору, підійшли до зазначеного автомобіля із власних переконань, оскільки він викликав певну підозру щодо подальшого руху. Спільно із напарником, з потерпілим спілкувалися в міському відділі міліції, де він повідомив, що дана особа ( ОСОБА_3 ) сіла до нього в автомобіль і приставила йому до горла невідомий предмет, після чого потерпілий зупинився, оскільки не мав змоги керувати своїм автомобілем. Коли побачили зазначений вище автомобіль, який зупинявся поблизу обочини, знаходилися по вул. Кн. Острозького поблизу зупинки в 100-150 м із сторони нічного бару "ТЕКО". В автомобілі знаходилися потерпілий, обвинувачений ( ОСОБА_3 ) і працівник міліції, коли автомобіль почав зупинятися свідок разом із своїм напарником почали підходити ближче до автомобіля, щоб вияснити ситуацію, яка склалася.
Коли обвинувачений ОСОБА_3 вчиняв протиправні дії відносно потерпілого, працівник міліції знаходився в автомобілі і намагався допомогти потерпілому, де саме він сидів свідок не пригадує. Обставин затримання обвинуваченого також не пригадав, лише зазначив, що він ( ОСОБА_3 ) сам вийшов із автомобіля, після чого працівники міліції його затримали і він був доставлений в міський відділ міліції, без наручників.
Повідомив, що предмет, який обвинувачений ОСОБА_3 тримав у правій руці та приставляв до горла потерпілого, знаходився на сидінні автомобіля і точно стверджувати, що його вибив із рук обвинуваченого працівник міліції, який був третім, свідок не може.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , інспектор РПС ТМВ УМВС України в Тернопільській області, повідомив суду наступне.
Перебуваючи на маршруті патрулювання разом із своїм напарником ОСОБА_8 по вул. Кн. Острозького навпроти будинку правосуддя, (10-15м від їхнього місця знаходження), побачили автомобіль марки "Део Ланос" голубого кольору Львівської реєстрації, автомобіль таксі. Побачили, що автомобіль рухається по дорозі із різким маневром, першочергово подумали, що водій знаходиться у нетверезому стані, але згодом помітили, що невідома особа тримає водія в ділянці грудей та шиї і побачили в темряві відблиск невідомого предмету. В той момент автомобіль зупинявся на зупинці, де неподалік знаходився працівник міського відділу, інспектор центру НДЕКЦ , який одразу зорієнтувався та зрозумів, що вчиняються протиправні дії і прийняв відповідні міри, особисто затримавши обвинуваченого. Під час того, як свідок разом із напарником поспішали на допомогу, обвинувачений на той момент вже вийшов із автомобіля. Про ситуацію, яка склалася було повідомлено черговому міського відділу міліції, який сказав доставити дану особу в міський відділ міліції.
Свідок не може пригадати точного часу подій, але не заперечив, що це могло відбуватися 22 березня 2015 року. Підтвердив, що була темна доба пори, близько 00.00 год. Спілкувалися особисто із обвинуваченим, коли встановлювали анкетні дані, а із потерпілим не спілкувалися, оскільки пояснення у нього відбирала слідчо-оперативна група.
Повідомив, що предмет, який мав обвинувачений ОСОБА_3 у руках був схожий на металеву пластину, товщиною 0,1-0,2 мм, срібного металу, який із далекої відстані був схожий на лезо ножа.
Зазначив, що третій працівник міліції відкрив двері автомобіля та намагався припинити протиправні дії із сторони обвинуваченого і свідок особисто не бачив, щоб працівник міліції сідав у даний автомобіль.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду наступне.
22 березня 2015 року о 21.45 год. свідок повертався із роботи додому, вийшов на зупинці навпроти філармонії по вул. Кн. Острозького. Побачив, що із сторони вул. Руської рухається голубий автомобіль марки "Део Ланос" із нехарактерними діями, змінюючи напрямок руху із однієї полоси в іншу. В той момент свідок подумав, що щось трапилося із водієм, але побачивши, що автомобіль зупиняється поблизу зупинки, де знаходився свідок, він помітив, що в автомобілі перебуває водій і невідома особа позаду, яка тримає водія правою рукою за підборіддя, а лівою із-за підголовника до горла водія приставила невідомий предмет. Що саме це був за предмет свідок не бачив, водій махнув рукою просячи про допомогу, у відповідь свідок підбіг до автомобіля відкрив задні двері з правої сторони, побачивши там обвинуваченого. В подальшому він ( ОСОБА_3 ) відпустив водія та забрав від нього руки, відкинувши від себе невідомий предмет зліва, водночас хотів вискочити із автомобіля через двері з лівої сторони, але оскільки вони були заблоковані, він ( ОСОБА_3 ) спрямував свої дії в іншу сторону.
Він ( ОСОБА_10 ) притиснув обвинуваченого своїм лівим коліном, щоб той ( ОСОБА_3 ) не втік, таким чином, не надавши йому змоги рухатися та витягнув обвинуваченого із автомобіля. В цей час вибіг і водій, який повідомив, що ця особа хотіла заволодіти його грошовими коштами. Після цього свідок викликав допомогу, в той же час до них під`їхали двоє працівників із патрульно-постової служби, які знаходилися неподалік від місця подій і доставили обвинуваченого до міського відділу міліції, для встановлення особи та факту вчинення правопорушення.
Невідомий предмет, який був приставлений до горла потерпілого, із слів свідка, за зовнішніми характеристиками був білого кольору прямокутної форми, приблизної довжини 20-25 см. Ближче свідок бачив цей предмет коли знаходився ззаду в автомобілі, потім по фотографіях і тоді, коли цей предмет був вилучений, свідок побачив, що це була металева планка.
Свідок також зазначив, що з місця події до міського відділу міліції обвинуваченого особисто не доставляв, повідомив, що це було зроблено працівниками міліції, які під`їхали йому на допомогу.
В цілому картину події як потерпілий, так і усі вищенаведені свідки вказали однаково. Певні розбіжності у показаннях потерпілого та свідків, на яких акцентував увагу захисник ОСОБА_6 , суд пояснює людським фактором, а саме тим, що з моменту події та до час надання потерпілим та свідками показань в судовому засіданні пройшло багато часу.

Окрім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину доводиться і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- даними, котрі містяться в картці первинного обліку інформації, котра надійшла по телефону в Тернопільський МВ, яка зареєстрована в ЖЄОЗПКП 22 березеня 2015 року , з якої вбачається, що диспетчер таксі «Шанс» повідомила правоохоронний орган о 21 год. 43 хв. про те, що невідомий чоловік по вул. Кн. Острозького ходить з ножем;

- даними протоколу огляду місця події та фото таблицею до нього від 22 березня 2015 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є фактично автомобіль «Део Сенс» голубого кольору р.н. НОМЕР_1 , котрий припаркований в дворі Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області, в салоні якого на задньому сидінні знаходився металевий предмет, котрий вилучений.

Як вбачається із даного протоколу огляду, він проведений у відповідності до вимог КПК України, в присутності двох понятих, підписи яких наявні в протоколі, а також, як було в становлено в судовому засіданні і на конверті, в якому зберігався металевий предмет, вилучений з автомобіля.

Той факт, що в матеріалах кримінального провадження, і в самому протоколі огляді вказано, що н.з. оглядуваного автомобіля є НОМЕР_2 , а не як вказано в обвинуваченні НОМЕР_1 , суд знову ж таки пояснює людським фактором, та тим, що як видно з ілюстрації доданої до протоколу огляду місця події, передній номерний знак автомобіля «Део Ланос» маж механічні пошкодження, у зв`язку із чим візуально можна помилитись при зчитуванні номерного знаку.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання протоколу вищевказаного огляду місця події в цілому недопустимим доказом ;

- даними, котрі містяться в протоколі прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого 22 березня 2015 року в період з 22 год. 10 хв. по 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області з заявою про притягнення до відповідальності особи, яка 22 березня 2015 року близько 22 год. в салоні автомобіля «Део Сенс» р.н. НОМЕР_1 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я здійснила напад з метою заволодіння майном ОСОБА_11 ;

- даними висновку експерта №17/201/15 від 10 квітня 2015 року, відповідно до якого, наданий на експертизу предмет, який вилучено в гр.-на ОСОБА_3 до холодної зброї не відноситься. Предмет є метлевою планкою і призначений для виконання різних потреб.

В судовому засіданні допитаний в якості експерта ОСОБА_12 суду повідомив, що у нього є допуск до здійснення експертної діяльності, виданий ЕКК МВ України від 1 грудня 2014 року. Окрім того, на дослідження йому предмет, стосовно якого він здійснив висновок надійшов опечатаний в паперововому конверті на якому були підписи понятих. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання вищевказаного доказу недопустимим;

- даними проколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 березня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 фактично затримано 22 березня 2015 року о 22 год. 05 хв. у зв`язку із тим, що його застали під час вчинення злочину, і як потерпілий, так і свідок вказали на нього як на особу, яка безпосередньо вчинила злочин.

Жодних розбіжностей між часом затримання та часом проведення огляду місця події слідчим суд не вбачає, адже протокол затримання та протокол огляду слідчим складались 22 та 23 березня 2015 року, тобто в різний час. Сам же ОСОБА_3 як стверджують свідки спочатку був затриманий ОСОБА_10 , а потім доставлений двома працівниками міліції до ТМВ УМВС України в Тернопільській області.

Таким чином, з врахуванням показань потерпілого, свідків, інших досліджених доказів, які є взаємоузгодженими, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Разом з тим, на думку суду заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_13 про недопустимість в даному кримінальному провадженні наданих стороною обвинувачення таких доказів, як протокол отримання зразків для отримання експертизи та висновок №187 від 31 березня 2015 року експерта, з огляду на те, що відбір взірців пальців рук у ОСОБА_3 проводився за відсутності понятих, і в подальшому експерт надав висновок щодо ОСОБА_14 , а не ОСОБА_15 .

З огляду на наведене, суд визнає вищевказані докази недопустимими.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, те, що він раніше судимий та вчинив злочин під час невідбутого покарання за попереднім вироком, а тому вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, врахувавши дані про його особу, зокрема те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, також відсутність обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, суд приходить до висновку про можливість не призначати йому покарання у максимальному розмірі.

Крім цього, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року за ч.3 ст. 187 , ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, звільненого 30 січня 2015 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2015 року умовно достроково на невідбутий строк покарання , який становить 1 рік 10 місяців 9 днів

Зважаючи на те, що новий злочин ОСОБА_3 було вчинено до повного відбуття покарання за попереднім вироком, остаточне покарання ОСОБА_16 слід визначити за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати, які слід стягнути з обвинуваченого, оскільки вони виникли через проведення експертизи, висновок якої має значення для вирішення даного кримінального провадження.

Строк відбуття ОСОБА_3 покарання слід рахувати з моменту затримання, а саме з 22 березня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування під вартою.

Крім того, з врахуванням винесення вироку, існує доцільність продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись наведеним, а також ст.ст.370,373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року у виді 1 року позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити до остаточного відбування покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання, а саме з 22 березня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування під вартою.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до 00 год. 00 хв. 15 січня 2016 року.

Процесуальні витрати за проведення експертизи на загальну суму 245 грн. грн. 43 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УКУ м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1