Провадження № 11-кп/780/1257/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 44 12.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: Карпі Реджепа

представника ВК № 35: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року, якою клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Газіантень Туреччина, громадянина Туреччини, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, відбуваючого покарання у Білоцерківській ВК № 35 за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2013 р. за ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 332, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 серпня 2014 р. вирок змінено, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, залишено без розгляду,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 332, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 серпня 2014 року вищевказаний вирок було змінено в частині призначеного покарання, а саме за ч. 3 ст. 332 КК України покарання пом`якшено і остаточно призначено до відбування 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

20 липня 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_10 щодо вирішення питання про застосування до нього ст. 81 КК України (умовно-дострокового звільнення).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року дане клопотання було залишено без розгляду. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що 26 травня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом була постановлена ухвала про відмову ОСОБА_9 в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання, і, відповідно, за таких обставин його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, не підлягає розгляду.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що при розгляді його клопотання судом першої інстанції було порушено вимоги п. 4 ст. 58 та п. 18 ст. 42 КПК України, не було взято до уваги попередження начальника спецвідділу Білоцерківської ВК №35 та пояснення засудженого. Окрім того, було проігноровано клопотання щодо того, що апелянт не володіє українською та російською мовою. Внаслідок всього цього, на думку апелянта, суд першої інстанції прийняв неправомірне рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу засудженого; засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу; представника Білоцерківської ВК №35, який поклався на розсуд суду; обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Пунктом «е» ч. 3 вищенаведеної статті передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
Відповідно до ст. 21 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Окрім того, ч. 3 ст. 63 Конституції України визначено, що засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановленні вироком суду.
Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із ч. 2 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Таким чином, засуджений користується процесуальними правами обвинуваченого.
Пунктом 2 частини 3 статті 42 КПК України визначено, що обвинувачений має право: бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; п. 18 ч. 3 вищенаведеної статті визначено, що обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, а саме із диску фіксації судового засідання від 13 серпня 2015 року, засудженим ОСОБА_9 заявлялося клопотання стосовно того, що він не володіє ні українською, ні російською мовою в достатній для розуміння перебігу судового розгляду, мірі, оскільки є громадянином Туреччини. Окрім того, засудженим було наголошено, що попередні судові розгляди відбувалися за участю перекладача.

Проте, вказані заяви засудженого не були взяті головуючим до уваги та судовий розгляд продовжено в загальному порядку.

У зв`язку із тим, що було порушено право засудженого на судовий розгляд зрозумілою для нього мовою, ОСОБА_11 був позбавлений можливості захищати свої права та надавати пояснення стосовно обставин провадження.

Судом першої інстанції не було з`ясовано його думки з приводу клопотання представника Білоцерківської колонії №35 та не було надано йому слова для висловлення власної позиції, що підтверджуються технічною фіксацією судового засідання.

Окрім того, відображені в журналі судового засідання від 13 серпня 2015 року репліки засудженого стосувалися факту нерозуміння ним мови судочинства, і, фактично, стосовно обставин справи, як слідує із технічної фіксації, він не висловлювався.

Таким чином, судом першої інстанції було порушено вимоги ч. 3 ст. 29 КПК України, оскільки слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий не забезпечив учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час провадження судом першої інстанції були допущені істоті порушення норм кримінального процесуального закону, які унеможливили прийняти законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого слід розглянути справу з дотриманням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 201 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

С У Д Д І :
____________________ ____________________ __________________

/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_4 /