Дата документу Справа № 311/1621/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/234/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ст.185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_9 засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим вироком Василівським районного суду Запорізької області від 17.12.2014 року за вчинення крадіжки до покарання у виді 1 року позбавлення волі та звільненим від його відбування з іспитовим строком на 1 рік, в період іспитового строку 10.03.2015 року в період часу з 00 годин 00 хвилин до 08 години 00 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , відкрив кришку капоту автомобілю ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти зазначеного домоволодіння, та, від`єднавши контакти, повторно, таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею «WESTA» 12В, 60АЧ, 600А (EN), вартістю 1096 гривень 52 копійки, яка належить ОСОБА_10 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1096 гривень 52 копійки.

Крім того, 21.07.2015 року, близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переліз через паркан і тим самим, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де знаходився автомобіль ЗАЗ «Сенс» сірого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 . Після чого, шляхом розбиття заднього лівого скла, ОСОБА_9 проник в салон даного автомобіля, звідки намагався викрасти автомобільну музичну магнітолу марки «Філіпс», вартість якої складає 600 гривень та флеш-носій об`ємом на 4 Гб в корпусі помаранчевого кольору, вартістю 80 гривень, а всього на суму 680 гривень. ОСОБА_9 виконав не всі дії, які вважав необхідними для вчинення крадіжки, тому свій злочинний намір довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_11 .
Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за

- ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК 2 роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 17.12.2014 року та остаточно визначено покарання у виді 3-х років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази, запобіжний захід та судові витрати.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи обставин справи і кваліфікації вчиненого ОСОБА_9 діяння, просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити, призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст.69 КК.
Ухвалою апеляційного суду від 14.12.2015 року про відкриття апеляційного провадження обвинуваченому було роз`яснено його право заявити клопотання про його виклик до суду. Проте такого клопотання станом на день розгляду апеляційної скарги не надійшло. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.4 ст. 401 КПК розгляд апеляційної скарги захисника відбувся за відсутності ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти доводів і вимог апеляційної скарги, вважаючи призначене покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого діяння і особі обвинуваченого, захисника і законного представника обвинуваченого, які наполягали на задоволенні апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право його змінити.
Вимагаючи змінити вирок, захисник посилався на те, що ОСОБА_9 є неповнолітньою особою, він повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, тяжких наслідків у справі не настало. В зв`язку з чим, на переконання захисту, суд мав право вказані обставини розцінити, як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням особи ОСОБА_9 призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.185 КК.
Судова колегія погоджується з такими доводами. Згідно із ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Суд першої інстанції, хоча і вказав обставини, які впливають на розмір та вид покарання, однак врахував їх не в повному обсязі.
Так, суд апеляційної інстанції зважає на те, що вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином. Обидва злочини вчинено ОСОБА_9 в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, за яким ОСОБА_9 визнано винним за вчинення також корисливого злочину. Дана обставина свідчить про стійку злочинну спрямованість поведінки обвинуваченого. В зв`язку з чим, районний суд дійшов вірного висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства з призначенням покарання лише у виді позбавлення волі.
Разом з тим, на переконання судової колегії суд не в повній мірі прийняв до уваги, що ОСОБА_9 є неповнолітньою особою, він повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся, своєю поведінкою сприяв встановленню істини у справі; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, тяжких наслідків у справі не настало. За епізодом крадіжки майна ОСОБА_11 мав місце лише замах на вчинення крадіжки. В зв`язку з чим, з огляду на положення ст.69 КК судова колегія вказані обставини розцінює, як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням особи ОСОБА_9 вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.185 КК та зменшити розмір призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК.
Отже, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у визначених судом в межах не відповідає обставинам справи, принципам індивідуалізації, співмірності покарання, особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого, вимогам кримінального законодавства, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні в частині призначеного йому покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим
за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 17.12.2014 року. Остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.10.2015 року до 11.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_9 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даного судового рішення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4