АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2034/15 Справа № 183/5112/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000372 за апеляцією прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз :

-16 травня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки. Строк відбуття покарання постановлено відраховувати з моменту фактичного затримання. Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 10 квітня 2015 року близько о 21 години 10 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належним йому на праві власності технічно справним моторолером «Brig-II ZN150-16», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по правій смузі проїзної частини дороги вулиці Шевченка м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області з боку м. Харків у напрямку м. Новомосковськ, перевозячи пасажира ОСОБА_8 .

У процесі руху водій ОСОБА_7 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян та виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, в районі будинку № 55 по вулиці Шевченка м. Перещепине вищевказаної ділянки дороги, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу руху, де навпроти будинку № 55 по вулиці Шевченка м. Перещепине, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним моторолеру «Brig-II ZN150-16», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з лівою передньою частиною автомобіля «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по проїжджій частині дороги у зустрічному з ним напрямку по своїй смузі руху.

Водій ОСОБА_7 своїми діями грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 10.1 Правил дорожнього руху України. Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пасажиру моторолера ОСОБА_8 заподіяно наступні тілесні ушкодження: забита рана у тім`яній області голови справа, синці на нижньому повіці лівого ока, у правій надплечній області, на лівому стегні, гомілках, садна на носі, у правій надплечній області, на правій кисті, гомілках, переломи кісток склепіння та основи черепа (правої тім`яної, правої скроневої кісток), кісток тазу, крововиливи в м`яких покривних тканинах голови у правій тім`яній області, під твердою мозковою оболонкою зліва, під м`якими мозковими оболонками в області правої тім`яної правої потиличної, лівої скроневої долей головного мозку, в області мозочка, у речовині лівої лобної, правої скроневої та лівої потиличної долей головного мозку, у м`яких тканинах в місці переломів, набряк головного мозку. Всі знайдені тілесні ушкодження з ознаками прижиттевості та пережиття. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів внаслідок автомобільної травми та характерні для пасажира моторолера. Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під мозкові оболонки та у речовину головного мозку,які привели до набряку головного мозку. Всі виявлені тілесні ушкодження, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку, привели до смерті потерпілої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 годин 55 хвилин у КЗ «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, вул. Радянська 238 /Т1 а.п.32-35/.

В апеляції:
- прокурор, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз у сумі 4300 гривень 20 копійок/Т1 а.п. 37-41/.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію прокурора залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на таких підставах.

Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами. Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_7 та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, спростовуються матеріалами кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо доводів прокурора про порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч. 4 ст. 374 КПК України, а саме не вирішення питання щодо відшкодування процесуальних витрат, які, до того ж вирішуються в порядку виконання вироку згідно ст. 537 КПК України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначене не є істотним порушенням згідно ст. 412 КПК України, а отже, не є підставою для зміни або скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, під яким згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Проте, в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що суд у вироку не вирішив питання щодо відшкодування процесуальних витрат, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення закону перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в скарзі не наведено.

За таких обставин визнати обґрунтованими доводи прокурора колегія суддів не може.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, - залишити без задоволення, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4