Справа № 136/2041/15-к

В И Р О К
іменем України

"13" січня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 01 листопада 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зозівка, Липовецького району. Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2015 року біля 02:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вулиці Леніна в селі Зозів, Липовецького району, Вінницької області навпроти їдальні Зозівського професійного аграрного ліцею, в ході словесної суперечки, яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому, від якого ОСОБА_5 впав на землю. Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони, на що вказує довідка видана Липовецькою міською радою Липовецького району; не одружений, на утриманні дітей не має, непрацюючий, на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт на строк, який визначений санкцією частини статі, за якою інкриміновано діяння обвинуваченого, оскільки обставин за яких такий вид покарання не може бути застосовно до обвинуваченого судом не встановлено.

Суд вважає, що призначене покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1