Єдиний унікальний номер 725/4047/15-к
Номер провадження 1-кп/725/170/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2015 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000131 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, приватного підприємця, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває в резерві ЗСУ, раніше не судимого.

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.402 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2014 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 було призвано на військову службу за мобілізацією. Службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_2 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «солдат».

13 серпня 2014 року ОСОБА_4 , завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 13.08.2014 року він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області до нового місця служби (військову частину НОМЕР_3 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ та невчинення дій щодо його виконання, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути убуття за межі Чернівецької області, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати зазначений вище наказ та без поважних причин до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника. Вказані дії вчинив всупереч:

- статтям 17 і 65 Конституції України щодо обов`язку громадянина України захищати її незалежність та територіальну цілісність,

- статтям 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

- статті 17 Закону України «Про оборону України», порушуючи вимоги статей 11, 16, 17, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку свято і неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відданого служіння українському народу, виконання наказів командирів (начальників) недопущення негідних вчинків, тощо.

В судовому засіданні обвинувачений вину свою у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України визнав повністю. Підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті. Підтвердив, що свідомо відмовився виконати наказ командира.

За згодою обвинуваченого, прокурора, у відповідності до ст. 349 ч. 3 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому і обвинувачений у категоричній формі підтвердив добровільність такої позиції щодо визнання своєї вини і недоцільності досліджувати докази щодо тих обставин, які ним не оспорюються. Також судом роз`яснено обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого:

- ОСОБА_4 раніше не судимий (а.с.188);

-за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.186);

-має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.213)

Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого і досліджені матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні наведеного вище кримінального правопорушення доведена повністю. Його дії за ст. 402 ч. 1 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він здійснив непокору, відкрито відмовившись виконати наказ начальника.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд визнає, як обставини, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.

При цьому також враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення злочин середньої тяжкості.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, даючи оцінку діям обвинуваченого , наявність обставин, що пом`якшують його покарання, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність попередньої судимості, наявність на утриманні малолітньої дитини, вирішуючи питання про призначення покарання, виходячи із загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати норми статей 75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Речових доказів і судових витрат у справі не має.

Цивільного позову не заявлено. Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. 371, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і, відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: не буде виїзджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; буде повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання і буде періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для відповідної реєстрації.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб після його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області, а обвинуваченим - в такому ж порядку з часу отримання копії вироку.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1