АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9060/14-к Номер провадження 11-кп/786/710/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
потерпілого ОСОБА_14
представника потерпілого ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області, захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_17 , представника потерпілого ОСОБА_15 в інтересах потерпілого ОСОБА_14 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_18 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чингирлау, Чингирлауського району Західно-Казахстанської області, Казахстан, жителя АДРЕСА_2 , росіянина, громадянина України, з середньою освітою, студента Коледжу Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_16 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя м. Кременчука, з середньою освітою, студента Коледжу Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_16 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя м. Кременчука, з середньою освітою, учня Кременчуцької ЗОШ І-ІІІ ступенів №19, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_17 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, та періодично з`являтися у ці органи для реєстрації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 до обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та його законного представника ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_12 та його законного представника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_17 та його законного представника ОСОБА_13 , особи, що не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_20 та його законного представника ОСОБА_21 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Як встановив місцевий суд, 29.06.2014 року о 12 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_18 за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_12 з неогородженого подвір`я потерпілого ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , викрали запчастини від печі, сталеву ванну, радіатори опалення та інші речі потерпілого на загальну суму 1453 грн.

Того ж дня, близько 15 год. 30 хв. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_18 за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , до яких приєднався обвинувачений ОСОБА_17 та особа що не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_20 , з того ж самого подвір`я потерпілого ОСОБА_14 викрали металевий ящик вагою 500 кг з обладнанням від моточовна «Крим», заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1227 грн.

В апеляційній скарзі державний обвинувач ставить питання про скасування вироку суду через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та м`якості призначеного покарання. Зокрема вказує, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 з ч.3 ст.185 на ч.2 ст.185 КК України, безмотивно виключивши кваліфікуючу ознаку «проникнення у житловий будинок», яка була доведена у судовому засіданні, а саме: протоколом огляду місця події від 30.06.2014 року з фототаблицями, на яких відображено сліди проникнення до приміщення (розбите вікно, сліди взуття на підвіконні, безлад, розібрана піч тощо).

У зв`язку з цим прокурор прохає ухвалити новий вирок, яким обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 засудити за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, та призначити усім обвинуваченим більш суворе покарання, оскільки обвинувачений Троян вину визнав частково, будучи повнолітнім, не зупинив вчинення кримінального правопорушення, а неповнолітні обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 часткового визнали свою причетність до вчинення правопорушення, а шкода, заподіяна злочином, потерпілому відшкодована не була.

У свої апеляціях захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 ставлять вимоги про зміну вироку у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам неповнолітніх обвинувачених внаслідок тяжкості. Заявляють, що районний суд допустив помилку в кваліфікації вчиненого їхніми підзахисними злочину та визнав повторність, як кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.185 КК України, тоді як ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , разом з іншими особами, мали єдиний умисел на заволодіння металевих виробів з подвір`я потерпілого ОСОБА_14 , а тому злочин слід вважати продовжуваним. Окрім того захисники прохають пом`якшити покарання та застосувати до неповнолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_16 положення ст.105 КК України та звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батьків ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 відповідно. На обгрунтування цих вимог захисник ОСОБА_23 зазначає, що його підзахисний є інвалідом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, навчається у коледжі, намагався вибачитися перед потерпілим, шляхом прибирання разом з іншими обвинуваченими домоволодіння, з якого вчинив крадіжку, а його матір має можливість та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на сина.

Захисник ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_8 прохає скасувати вирок суду щодо його підзахисного за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, наголошуючи на тому, що ОСОБА_17 не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_26 , він відкликнувся на прохання друзів допомогти перенести важкі речі. Під час вивозу речей потерпілого ОСОБА_27 дізнався, що домоволодіння, у якому вони перебували, ніби то належить діду ОСОБА_23 , який дозволив вивезти метал. У зв`язку з цим захисник вважає, що ОСОБА_17 не був обізнаний у тому що фактично скоює злочин, що знайшло своє підтвердження у свідченнях ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 .

Представник потерпілого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 у поданій апеляції просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким дії обвинувачених кваліфікувати за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України. Зазначає, що місцевим судом безпідставно не було взято до уваги, що викрадені у потерпілого речі знаходились всередині будинку, батьки обвинувачених почали відновлювати вибиті шибки та піч, проте через неякісне виконання роботу припинили, а в ході досудового розслідування обвинувачені ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_22 детально пояснювали про проникнення до будинку та викрадення звідти виробів з металу.

Крім того, представник потерпілого прохав скасувати ухвалу суду від 05.03.2015 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів кримінального провадження та проведення слідчих дій у порядку ст. 333 КПК України, ухвалену в межах цього провадження. Вважає, що суд безпідставно відмовив у проведенні додаткових слідчих дій, в процесі яких слід було уточнити перелік викрадених речей, встановити стан пошкодженого майна, після чого призначити будівельно-технічну та товарознавчу експертизи, що призвело до зменшення обсягу обвинувачення та відповідних сум, що підлягають відшкодуванню.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримували подані ними апеляції та заперечували проти апеляції прокурора, неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_16 ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , та їх законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтримували апеляції своїх захисників та заперечували проти апеляції прокурора, представника потерпілого ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_14 , що також підтримували привнесену апеляцію і висловили думку про необхідність призначення нового розгляду у місцевому суді, вислухавши думку засудженого ОСОБА_18 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які не оскаржували вирок, але вважали судовий розгляд справи необ`єктивним і неповним, вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 що необхідність скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог КПК з направленням справи на новий розгляд у суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що принесені апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до правил, закріплених у ст.337КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У разі постановлення обвинувального вироку у вступній частині вироку, зокрема, обов`язково зазначається (ст.374КПК України) закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а у мотивувальній частині повинні бути чітко і зрозуміло описані ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення: форма вини, мотив та мета вчинення, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. Докази, яким обґрунтовується вирок, повинні бути конкретними за змістом і не суперечити між собою.

Правове положення ПВСУ викладене ним у постанові від29.06.1990р. №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» також детально регламентує зміст вироку суду, як найважливішого акту правосуддя, та звертає увагу на те, що наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумнів у його законності, обґрунтованості і справедливості.

Ці фундаментальні положення процесуального законодавства, місцевим судом недотримані.

Вбачається, що органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 по першому епізоду були кваліфіковані ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житловий будинок, а за другим - за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Між тим, як видно із вступної частини вироку(т.2а.с.141), суд з самого початку неправомірно звузив межі судового розгляду і розглядав її не в повному об`ємі висунутої фігурантам підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 та ч.2 ст.185 КК України, а лише за ч.2ст.185КК України.

Тільки у середині мотивувальної частини суд згадав і існуюче обвинувачення за ч.3ст.185КК України, але жодних підстав визнання цієї частини обвинувачення необґрунтованою не навів і ніякої оцінки доказів, якими сторона обвинувачення доводила цей факт, не дав.

Як видно із змісту оскаржуваного судового рішення в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_20 ,2001р.н., до якого по даному провадженню ухвалою від 20.07.2015року суд за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2ст.185 КК України застосував примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_28 на 1 рік, категорично не визнавав свою причетність до вчинення злочину разом з засудженими за даним вироком особами (т.2 а.с.142)

У той же час, в вказаній вище ухвалі щодо неповнолітнього ОСОБА_20 , на що слушно звертають увагу апелянти, всупереч даних наведених у вироку, стверджується, що той вину визнав (т.2а.с.140)

Слід також звернути увагу і на те, що слідчий вносив до суду клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_20 (за віком не суб`єктом злочину-від авт.) примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння передбаченого частиною 1 ст.185 КК України (т.1а.с.8-9), але як суд визнав його винним за ч.2ст.185 КК України, про що вказав як в ухвалі, так і у вироку (т.2а.с.142)

Отже між двома судовими рішеннями винесеними в один день по одній і тій же справі є суттєві протиріччя, через що, ухвалою колегії суддів апеляційного суду Полтавської області від 13.10.2015р. ухвала відносно неповнолітнього ОСОБА_20 скасована з призначенням нового судового розгляду.

Більше того, вбачається, що не тільки ОСОБА_20 , а й обвинувачений ОСОБА_18 та неповнолітній ОСОБА_17 в судовому засіданні указували на відсутність умислу на крадіжку, оскільки за обставинами справи вважали, що допомагають Порваткіну перевезти речі дідуся. Проте визнаючи їх винуватими, ніякого обгрунтування з приводу наявності у обвинувачених суб`єктивної сторони злочину суд у вироку не навів, обмежившись формальною розпливчатою фразою про доведеність вини іншими добутими в судовому засіданні доказами (т.2а.с.183 зворот), не вказуючи якими саме.

Це вкотре свідчить про явну необґрунтованість вироку, а отже і про його незаконність.

Статтею 409КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В ході апеляційного розгляду усі сторони та учасники кримінального провадження зійшлися на тій позиції, що для усунення виявлених системних недоліків, необхідне призначення нового розгляду у районному суді.

За викладених вище обставин колегія суддів також вважає, що недотримання місцевим судом вимог ст.ст.337,370, 374 КПК України щодо меж судового розгляду, змісту вироку, його законності, обґрунтованості і вмотивованості, призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, яке не узгоджується з нормами процесуального права, у зв`язку він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду з дотриманням процесуального законодавства слід детально з`ясувати обставини злочину, ретельно перевірити обставини, викладені у обвинувальному акті, дати оцінку усім доказам, включаючи аргументи сторони захисту, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.404,412, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляції прокурора прокуратури м. Кременчука, захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_17 , представника потерпілого ОСОБА_15 в інтересах потерпілого ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 липня 2015 року стосовно ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і ОСОБА_17 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

С У Д Д І :
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2