Дата документу Справа № 333/9805/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1964/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника КВІ ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року про скасування звільнення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гноровсьське, Вільнянського району Запорізької області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

від відбування покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2013 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року задоволено подання Кримінально-виконавчої інспекції Жовтневого МВ УДПтС України в Запорізькій області (надалі КВІ) та скасовано звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування ним призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2013 року покарання у виді 4 років позбавлення волі з направленням засудженого на відбування призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати зазначену ухвалу, оскільки на переконання захисту допущені засудженим порушення умов звільнення від призначеного покарання не можна розцінювати, як невиконання покладених на засудженого обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора і представника КВІ, які заперечили проти доводів і вимог апеляційної скарги захисника; з`ясувавши думку засудженого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, самого захисника, яка наполягала в судовому засіданні на задоволенні скарги; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити її без змін.

Встановлено, що задовольняючи подання про скасування звільнення засудженого від призначеного йому покарання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_9 протягом встановленого судом дворічного іспитового строку, не дивлячись на багаторазові офіційні попередження про можливість скасування такого звільнення від покарання, систематично не виконував покладених на нього вироком суду обов`язків щодо періодичної реєстрації в КВІ та повідомленні даного органу про зміну свого місця проживання.

В апеляційній скарзі захисник, вважаючи ухвалу суду незаконною, виходила з того, що на її переконання, оскільки за кожної неявки ОСОБА_9 на реєстрацію до КВІ до засудженого інспектором того ж КВІ вже було застосовано застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, то інших заходів до ОСОБА_9 , зокрема й внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, до засудженого застосовано бути не може.

Проте з такими запереченнями апеляційної скарги погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як убачається з матеріалів справи, заступник начальника Жовтневого МВ Комунарського РП КВІ УДПтС України в Запорізькій області, відповідно до ч.2 ст.166 КВК, направив до суду подання про скасування звільнення ОСОБА_9 , відповідно до ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2013 року і направлення його для відбування призначеного судом покарання, оскільки засуджений систематично порушував порядок відбування покарання, зокрема, не з`являвся на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин неодноразово змінював своє місце проживання без повідомлення про це КВІ.

Суд, розглянувши у судовому засіданні зазначене подання та, визнавши доводи, викладені у ньому, обґрунтованими, скасував звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2013 року та направив останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

При перевірці матеріалів справи встановлено, що судом після постановлення вироку ОСОБА_9 було роз`яснено порядок відбування покарання з випробуванням. Під особистий розпис ОСОБА_9 було встановлено періодичність його явки на реєстрацію щовівторка кожного місяця. Проте, за період з 06.08.3013 року по 08.12.2014 року засуджений мав 21 (!!!) неявку до КВІ на реєстрацію. Абсолютно всі неявки мали місце без поважних причин. За результатами кожної такої неявки ОСОБА_9 письмово попереджався про можливість скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Проте належного результату такі попередження не мали. Щодо ОСОБА_9 районним судом вже розглядалось тотожне подання. Проте 15.07.2014 року суд, встановивши факт викладених у поданні порушень відбування умов звільнення від покарання у виді систематичного ухилення від покладених обов`язків в його задоволенні у скасуванні звільнення засудженого відмовив лише з огляду на те, що ОСОБА_9 щиро розкаявся, останній має статус дитини позбавленої батьківського піклування, був неповнолітнім. Проте після постановлення вказаної ухвали з 15.07.2014 року по 01.12.2014 року ОСОБА_9 знову 9 разів безпричинно не з`явився на реєстрацію до КВІ та змінивши своє місце проживання, не повідомивши про це вказану інспекцію.

Дані обставини справи не заперечуються ні засудженим ні його захисником.

Доводи, наведенні у апеляційній скарзі захисника засудженого про те, що суд не вправі приймати до уваги неявки ОСОБА_9 на реєстрацію до КВІ через те, що до засудженого інспектором вже було застосовано покарання у виді письмового попередження, судова колегія вважає неспроможними з таких підстав.

Згідно ст. 166 КВК та Розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом за N 270/1560 від 19.12.2003 року Державного департаменту України з питань виконання покарань (надалі Інструкція), якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Встановлено, що після постановлення Комунарським районним судом м.Запоріжжя ухвали від 15.07.2014 року, якою було відмовлено у скасуванні звільнення ОСОБА_9 від відбування ним покарання, останній з 26.08.2014 року по 23.09.2014 року п`ять разів поспіль і з 28.10.2014 року по 11.11.2014 року три рази поспіль не з`являвся на реєстрацію до КВІ, що вважається невиконанням обов`язків, які було покладено на нього судом. Крім того, ОСОБА_9 змінив своє місце проживання не повідомивши про це КВІ.

Зміст ст.166 КВК і Розділу IV Інструкції вказують на те, що наявність застережень у виді письмових попереджень про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання жодним чином не позбавляють КВІ права на звернення до суду із відповідним поданням, оскільки вказане застереження не носить характеру покарання, не є санкцією за вчинене порушення, а є лише нагадуванням і роз`ясненням засудженій особі про можливі наслідки подібної неналежної поведінки.

Оцінивши наведені обставини в сукупності, районний суд прийняв обґрунтоване й правильне рішення про скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробовуванням і направлення його для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд із наведеними в оскаржуваній ухвалі суду мотивами, що ґрунтуються на матеріалах справи, погоджується. Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність судового рішення є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального чи кримінально - процесуального закону, які б вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість ухвали суду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання в цій справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4