печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,

при секретарі Ковалевській А.П.

за участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1

представника прокуратури м. Києва - Осиченка Б.М.

представника Генеральної прокуратури України - Олексюк Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність Прокурора м. Києва Безкишкого М.Г. та Генерального прокурора України Пшонки В. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив зобов'язати відповідальних осіб прокуратур виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відомості по заявам про злочин судді ОСОБА_6 за №№ 146, 147 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та зобов'язати відповідальну особу за внесення відомостей до ЄРДР від вповноваженої структури, надати йому витяг з ЄРДР про прийняття його повідомлень про злочини зі сповіщенням внесеного номеру до ЄРДР як по телефону, так і письмово.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу уточнив, просив зобов'язати відповідальних осіб прокуратур виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відомості по заяві про злочин судді ОСОБА_7 за № 148 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та зобов'язати відповідальну особу за внесення відомостей до ЄРДР від вповноваженої структури, надати йому витяг з ЄРДР про прийняття його повідомлень про злочини зі сповіщенням внесеного номеру до ЄРДР як по телефону, так і письмово.

Представники прокуратур в судовому засіданні заперечили щодо задоволення скарги, мотивуючи її безпідставністю. Зазначили, що по жодній заяві ОСОБА_1 щодо внесення відомостей про вчинення злочинів суддями Печерського суду м. Києва, зокрема і відносно судді ОСОБА_7, до ЄРДР не вносилось. Окрім того, заява про вчинений, на думку ОСОБА_1, злочин суддею ОСОБА_7 скерований до прокуратури Печерського району м. Києва для організації проведення перевірки даних, які містяться в заяві ОСОБА_1

Згодом учасники процесу до судового засідання не з'явились. ОСОБА_1 в судовому засіданні 21 жовтня 2013 року просив слідчого суддю провести розгляд у його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_1 просив розглядати справу за його відсутності, не просив відкласти розгляд справи та не з'явився до судового засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів та у відсутність представників прокуратур, оскільки їх явка до судового засідання не є обов'язковою відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що 17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури м. Києва, Служби Безпеки України із заявою про вчинення суддею Печерського суду м. Києва ОСОБА_7 службового злочину за ч. 1 ст. 396 та ч. 1 ст. 375 КК України.

Служба Безпеки України вказану заяву скерувала до Генеральної прокуратури України.

Проте, прокуратурою м. Києва та Генеральною прокуратурою України не було внесено відомості до ЄРДР, а направлені вказані заяви до прокуратури Печерського району м. Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об'єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов'язковими елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також реєстрація осіб, які їх учинили, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214, 218 КПК України.

Крім того, згідно з п. 3.8 наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу, направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, дії прокуратури м. Києва та Генеральної прокуратури України щодо направлення заяви ОСОБА_1 від 17 вересня 2013 року до прокуратури Печерського району м. Києва за територіальним принципом відповідають зазначеним положенням закону та наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 ркуо, а відтак не вбачається підстав для задоволення скарги.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність Прокурора м. Києва Безкишкого М.Г. та Генерального прокурора України Пшонки В. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.В. Батрин