АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 658/3270/15-к
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/1022/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
іменем України
23 листопада 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000713 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому розгляді суду першої інстанції, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою прокурору прокуратури Дніпровського району м. Херсона повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 317 КК України, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону. Стверджує, що обвинувальний акт містить всі фактичні обставини злочину, в тому числі при кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 311 КК України, тому виконані всі вимоги ст. 291 КПК України. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для проведення нового розгляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, в дебатах прокурор залишився на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Так, ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Європейський суд з прав людини (у справі Абрамян проти Росії) більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини»,п. 47).

За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що формулювання обвинувачення за ч.2 ст. 307 КК України не відповідає юридичній кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , де органом досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначено таку кваліфікуючу ознаку, як «незаконність» збуту психотропних речовин, яка передбачена диспозицією цієї статті.

Також, формулювання обвинувачення за ч.2 ст. 311 КК України не відповідає юридичній кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , де органом досудового розслідування в обвинувальному акті вказано таку кваліфікуючу ознаку, як «з метою збуту» - незаконного придбання, зберігання прекурсорів у великих розмірах, але при кваліфікації дій ОСОБА_7 саме ця ознака відсутня.

На думку колегії судді, суд першої інстанції, встановивши зазначені вище порушення закону, обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Тому апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

Водночас, колегія суддів не погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказав, які саме статті Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» порушив ОСОБА_7 , а також номер та дату його прийняття, що само по собі не є підставою для повернення обвинувального акта.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини вказівок суду, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Підстав для скасування судового рішення, як про це ставиться питання прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000713 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 317 КК України, повернуто прокурору змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вказівки про те, що в обвинувальному акті не вказано, які саме статті Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» порушив ОСОБА_7 , а також номер та дату його прийняття.

У решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 23 листопада 2015 року
Ухвала набрала законної сили 23 листопадая 2015 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2