УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про арешт майна, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів,
в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду автомобіля «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 . Своє клопотання мотивував наступним: СВ прокуратури Вінницької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000017 від 21.08.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України по факту перевищення службових повноважень службовими особами Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, яке проявилось в проведенні 19.08.2015р. незаконного огляду та обшуку домоволодіння ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , незаконному затриманні ОСОБА_6 , незаконному вилученні автомобіля «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 .
Досудовим розслідуванням установлено, що 15.09.2015р. під час проведення обшуку на території Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області на арешт майданчику, який знаходиться за адресою: Вінницька область, смт. Тростянець, вул. Леніна,102 було виявлено автомобіль "HYUNDAI TUCSON", д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , у ході огляду якого в бардачку автомобіля було виявлено металевий браслет, схожий на кастет, зроблено чотири змиви з внутрішніх поверхонь салону автомобіля, а саме: багажного відділення, дверних карт автомобіля, внутрішньої частини підлокотника, поліків підлоги салону, які поміщені в окремі пакети експертної служби та вилучено.
Крім того, установлено, що СУ УМВС України у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000313 за фактом вирощування, незаконного зберігання з метою збуту наркотичних засобів ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України.
Вилучені під час слідчих дій металевий браслет, схожий на кастет, змиви з внутрішніх поверхонь салону автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а саме: багажного відділення, дверних карт автомобіля, внутрішньої частини підлокотника, поліків підлоги могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, у зв`язку із чим відповідають критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.
У зв`язку з виявленням речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Частина 2 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна не тільки підозрюваної особи, оскільки клопотання про арешт майна підозрюваного є окремим видом вказаного процесуального документу та його зміст передбачений ч. 3 цієї ж статті.
Дані відомості можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні. Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.
За таких обставин вказані речі підлягають арешту, оскільки його незастосування може призвести до зникнення майна та настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав частково, просив накласти арешт лише на чотири змиви з внутрішніх поверхонь салону автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д. н. з. НОМЕР_1 , а саме: багажного відділення, дверних карт автомобіля, внутрішньої частини підлокотника, поліків підлоги салону автомобіля.
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , заперечив щодо арешту вказаних змивів, оскільки в клопотанні відсутні докази того, що змиви, на які необхідно накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним в ч.2 ст. 167 КПК України саме в рамках кримінального провадження 0000017. В зв`язку з цим вважає клопотання необґрунтованим та таким, яке не підлягає задоволенню. Просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та доказі надані сторонами, враховуючи Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2015р., дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається з ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
В клопотанні слідчий ставить вимогу про накладення арешту на змиви з внутрішніх поверхонь салону автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д. н. з. НОМЕР_1 . Однак суддя вважає, що така вимога не містить правової підстави для арешту, оскільки ці змиви є невід`ємною складовою протоколу обшуку автомобіля і окремого арешту не потребують. Крім того, обґрунтованих підстав віднести змиви до майна у вигляді речей немає і відповідно вони не підпадають ні під один критерій, встановлений ч. 2 ст.167 КПК України, так як зроблені експертом НДЕКЦ під час огляду автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 , в рамках проведення обшуку цього автомобіля.
Крім того, кримінальне провадження № 0000017, в межах якого надійшло клопотання до суду, стосується перевищення службових повноважень службовими особами Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. В зв`язку з чим не зрозуміло які саме сліди даного кримінального правопорушення містять змиви з внутрішніх поверхонь салону автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д. н. з. НОМЕР_1 .
Як вбачається з ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Аналізуючи доводи, викладені в клопотанні, суддя робить висновок, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки слідчим не доведено наявності підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч.2 ст. 173 КПК України, а також слідчим не доведено необхідності такого арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171. КПК України, суд -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: