У Х В А Л А
04 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора м. Львова та Генерального прокурора України,

в с т а н о в и в:
До суду надійшла скарга ОСОБА_2 від 03.12.2015р. на бездіяльність прокурора м. Львова та Генерального прокурора України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарга в частині оскарження бездіяльності прокурора м. Львова щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає розгляду у Личаківському районному суді м. Львова, а тому, в цій частині провадження у скарзі слід відкрити.

В іншій частині скарги провадження не може бути відкрито і її слід повернути скаржнику.

Відповідно до п.2, ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, питання, які виникають під час досудового розслідування, в тому числі і скарги на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, розглядає слідчий суддя того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Із матеріалів скарги вбачається, що одним із суб`єктів оскарження є Генеральний прокурор України, службова адреса якого - м. Київ, вул. Різницька, 13/15, що поза межами територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження бездіяльності Генерального прокурора України слід повернути останній, роз`яснивши її право звернутись з такими вимогами до слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Генеральна прокуратура України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-305 КПК України,

у х в а л и в:
Відкрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора м. Львова щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Призначити скаргу до судового розгляду на 14 год. 40 хв. 07 грудня 2015 року в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Б. Лепкого, 16).

Викликати в судове засідання скаржника, прокурора м. Львова.

Скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження бездіяльності Генерального прокурора України повернути ОСОБА_2 .

Ухвала в частині повернення може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1