Справа № 517/929/15-к
Провадження № 1-кп/517/102/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка кримінальне провадження, внесене 09.09.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області, українки, громадянки України, не працюючої, з базовою загальною середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 09.09.2015 року біля 10 години, перебуваючи на вулиці с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області, помітила козу, яка знаходилась на випасі біля домоволодіння та належить ОСОБА_5 . У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно та відкрито підійшла до домоволодіння, помітивши, що за нею спостерігає потерпілий ОСОБА_5 , не зважаючи на зауваження потерпілого, який її дії викрив, відкрито заволоділа козою. У подальшому ОСОБА_4 з місця злочину зникла, завівши козу до свого місця проживання, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнала, та суду пояснила, що 09.09.2015 року вона проходила по вулиці в с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області та побачила козу, яка знаходилась біля будинку ОСОБА_5 . У подальшому вона вирішили її викрасти, при цьому на подвір`ї домоволодіння був присутності ОСОБА_5 , який кричав, щоб вона її не торкалась. Не зважаючи на це, вона забрала козу та завели її до себе додому, закривши в сараї. Обвинувачена суду повідомила, що вона у вчиненні вказаного злочину розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що09.09.2015 року на вулиці с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_4 в його присутності, не зважаючи на його зауваження, відкрито викрала його козу. На даний час козу йому повернуто та будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має.

З документів, що надані прокурором на обґрунтування обвинувачення вбачається, що 09.09.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви.

Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до ОСОБА_4 , яка знаходячись на вулиці с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області відкрито заволоділа його козою.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 09.09.2015 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
З довідки про вартість Фрунзівського районного споживчого товариства вбачається, що ціна викраденої кози віком біля 2 років складає 1000 гривень.

Згідно з постановою від 09.09.2015 року козу сірого кольору визнано речовим доказом.

З постанови про повернення речових доказів їх володільцю від 09.09.2015 року вбачається, що козу сірого кольору передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , що також підтверджується розпискою потерпілого від 09.09.2015 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження іншихдоказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз наведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною, оскільки підтверджується показаннями обвинуваченої, які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 . Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченої.
Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до довідки лікаря-психіатра Фрунзівської ЦРЛ від 14.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Фрунзівської ЦРЛ від 14.08.2015 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
З характеристики № 842 від 11.09.2015 року, наданої за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 вбачається, що за період проживання заяв та скарг у виконком сільської ради не надходило, характеризується з позитивної сторони.
З вимоги ІЦ ГУМВС України в Одеській області від 11.09.2015 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнала.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, про що свідчать її показання в судовому засіданні та визнання винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, яка вину визнала, щиро розкаялась, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думки потерпілого, який просить призначити не суворе покарання, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190,00 (одна тисяча сто дев`яносто гривень 00 копійок).
Речовий доказ у кримінальному проваджені козу сірого кольору, що передана на відповідальне зберігання потерпілому залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: