АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 659/311/15-к
Справа № 11-кп/791/681/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
2015 року серпня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Адвоката ОСОБА_7
Обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 з доповненнями до неї на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 29.05.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нукус Мукуського району Каракалпакської області Узбекистану, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 10.10.2011 року за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 11 липня 2014 року невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 7 днів, -
засуджено за ст. 185 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;
на підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано до покарання, покарання невідбуте за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 10.10.2011 року, та остаточно призначено покарання 3 (три) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.
Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислено з 29 травня 2015 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 09.04.2015 року близько 01:30 години знаходячись на належній ОСОБА_9 присадибній ділянці житлового будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, з метою незаконного викрадення чужого майна, керуючись мотивами корисливої зацікавленості, шляхом демонтування, вчинив крадіжку чотирьох металевих труб довжиною 1,9 м б/в вартістю 60 гривень за одну, загальною вартістю 240 гривень та 5 метрів металевої сітки б/в - вартістю 20 гривень за 1 м загальною вартістю 100 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 340 гривень.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї ОСОБА_8 посилається на те що, при призначенні покарання суд не врахував щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, відшкодування збитків потерпілому, те що потерпілий до нього немає претензій й забрав свою заяву з міліції, а в суді написав заяву про примирення. Також стверджує, про невідповідність правопорушення - викрадення майна на суму 340 грн. покаранню строком на три роки, призначеного судом І інстанції за ч.2 ст.185 КК України.

Крім того зазначає, що в справі відсутні показання потерпілого й необґрунтовано призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Просить вирок змінити й пом`якшити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України обравши мінімальне покарання в межах ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями до неї обвинуваченого, думку прокурора про залишення вироку без зміни й апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями до неї без задоволення, в судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, в останньому слові обвинувачений просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями до неї, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями до неї підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження в першій інстанції відбувалося згідно з положеннями ст.349 ч.3 КПК України, що передбачає скорочений судовий розгляд, оскільки обвинуваченим вина у вчиненні кримінального правопорушення була визнана повністю і фактичні обставини ніким не оспорювалися і фактично не оспорюються обвинуваченим в апеляційній скарзі з доповненнями до неї.

Злочинні дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи ОСОБА_8 , покарання суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані що характеризують особу, а також обтяжуючі обставини, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і щодо особи похилого віку та пом`якшуючі обставини в тому числі і ті, на які є посилання в апеляційній скарзі з доповненнями до неї.

Крім того, суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, посередню характеристику за місцем проживання та те, що ОСОБА_8 був раніше судимий за корисливі злочини, судимості його не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, знову вчинив корисливий злочин середньої тяжкості в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що вказує на його схильність до вчинення нових злочинів та в достатній мірі обґрунтував своє рішення про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства.

Однак, при цьому суд не взяв до уваги суму викраденого майна, відсутність реальної шкоди та те, що потерпілий немає ніяких претензій до обвинуваченого й не наполягав на суворій мірі покарання. Виходячи з наведеного, слід вважати, що призначене покарання за ч.2 ст.185 КК України не відповідає вчиненому ним правопорушенню. З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає можливим в цій частині вирок змінити знизити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання з трьох на один рік два місяці позбавлення волі з урахуванням ст.65 КК України, яке буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, у зв`язку з чим твердження обвинуваченого про необґрунтованість призначення йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України не ґрунтується на законі.

Твердження обвинуваченого, що потерпілий забрав свою заяву з міліції, а в суді написав заяву про примирення й що відсутні показання потерпілого суперечать матеріалам кримінального провадження , показанням потерпілого в судовому засіданні і є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 п.2, 419 КПК України колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями до неї задовольнити частково.

Вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України - змінити.

Знизити призначене ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України покарання з трьох років на один рік два місяці позбавлення волі й до цього покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати, покарання невідбуте за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 10.10.2011 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 один рік шість місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_8 , який перебуває під вартою, в той же строк, але з дня отримання копії ухвали.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_2