ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року м. Мукачево Справа №303/4922/15-к
1- кп/303/73/16
Номер рядка с.з.- 18
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ;
За участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2015 року за №0001816 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше судимого (востаннє 28.09.2009 року Мукачівським міськрайонним судом за. 186 ч. 2 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частинами першою та другою статті 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
30.04.2015 року о 08 год., обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де шляхом злому навісного замка проник в середину літньої кухні, звідки з корисливих спонукань таємно викрав садовий візок, який належить потерпілому ОСОБА_5 , вартістю згідно з даними висновку експерта - товарознавця Мукачівського МВ від 21.07.2015 №23/209 - 500 грн.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 20.05.2015 року о 16 год., обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки з корисливих спонукань, таємно викрав велосипед, марки «Дорожник», який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартістю згідно з вищевказаним висновком 500 грн.. Чим обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на вищевказану суму.
В подальшому, а саме 22 травня 2015 року о 17 год., ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері, проник в середину будинку АДРЕСА_4 , де з корисливих спонукань, з приміщення спальної кімнати, повторно, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Нокія» - 105, вартістю згідно з даними висновку експерта - товарознавця Мукачівського МВ від 21.07.2015 №23/209 - 320 грн., в середині якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 15 грн., та на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 7 грн., а також чоловічі брюки, вартістю 300 грн. та кросівки фірми «Левіс», вартістю 400 грн.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1042 грн.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 22.05.2015 року о 18 год. діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки з корисливих спонукань, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_8 велосипед марки «АLРRАN» - есlірsе, вартість якого у відповідності до висновку експерта - товарознавця Мукачівського МВ від 21.07.2015 №23/208 становить 1500 грн.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою та другою статті 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, підтвердивши при цьому фактичні обставини вчинення інкримінованих йому у вину суспільно-небезпечних діянь та надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів, пояснивши, що дійсно, з метою власного збагачення, таємно, викрав у потерпілих вищевказані матеріальні цінності.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, проти чого не заперечували учасники судового розгляду, з`ясувавши при цьому обставини щодо правильного розуміння обвинуваченим та прокурором змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.
Також суд розглянув кримінальне провадження за відсутності у судовому засіданні потерпілих, з оглядну на те, що від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 :
-за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна;
-за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам та обґрунтовані тими доказами доказів, які досліджені судом під час судового розгляду кримінального провадження.
Показами обвинуваченого, у повній мірі підтверджуються фактичні обставини відносно цілеспрямованого здійснення ним викрадення матеріальних цінностей належних потерпілим.
Таким чином, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явлених ОСОБА_4 обвинувачень, про його винність у скоєнні встановлених судом кримінально караних діянь та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частинами першою та другою ст. 185 Кримінального кодексу України.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується негативно. Поряд з цим, будь яких претензій морального чи матеріального характеру з боку потерпілих до нього не має (а.с. 128, 129, 130, 131).
За обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Судом також враховано обставину щодо наявності в обвинуваченого на момент вчинення вищевказаних кримінально караних діянь (квітень травень 2015) непогашеної судимості за вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2009 року.
При оцінці вказаної вище обставини суд виходить з того, що з моменту умовно дострокового звільнення ОСОБА_4 , яке відбулося 08.04.2013 (довідка від 08.04.2013, а.с. 58) та до моменту вчинення ним нових злочинів минуло понад два роки. Зазначене, в контексті з правовими приписами ст. 67 Кримінального кодексу України не визнається судом, при обранні міри покарання, за обтяжуючу обставину.
Також, у ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, що «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
В іншому своєму рішенні (справа «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03), Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
В свою чергу, Конституційний Суд України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
З врахуванням вищевикладених обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, тому призначаючи обвинуваченому покарання суд застосовує положення ст. 75 Кримінального кодексу України, які передбачають звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків на підставі ст. 76 Кримінального кодексу України.
Процесуальні витрати по справі у сумі 982,08 грн. за проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 373 - 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ЗАСУДИВ:
1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частинами першою та другою ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:
- за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України 3 (три) роки позбавлення волі.
- за частиною другою ст. 185 Кримінального кодексу України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
2. На підставі ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
3. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
4. На підставі п.п. 2, 3 частини першої ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5. Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави суму 982,08 грн. (дев`ятсот вісімдесят дві гривні 08 коп.) процесуальних витрат за проведення експертних досліджень.
6. Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
7. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
8. Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

Головуючий ОСОБА_1