Справа № 314/3103/15-к
Провадження № 1-в/314/733/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, українець, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:
1.06.02.1997 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.81,ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 16.03.1999 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяця 25 днів.

2.25.12.2000 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ст. 43 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 10.08.2007 року по відбуттю строку покарання.

3.20.11.2003 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ст. 394, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

4.02.06.2010 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

По даній справі засуджений: 28.01.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.71 КК України до назначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 02.06.2010 року та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 07.10.2012 року Кінець строку: 07.11.2016 року

про умовно дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) ОСОБА_5 надійшло клопотання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, згідно з вироком Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 28.01.2013 року, відповідно до якого йоговизнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказане клопотання підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання, на строк який залишився.

В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній на шлях виправлення не став.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, вважаючи, що підстав для її задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на день розгляду справи судом відбув більше 2/3 частин строку покарання, з 24.09.2014 року, перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризувався посередньо: заохочень та стягнень не мав, на виробництві установи не працевлаштований, в звязку з хворобою на туберкульоз.

Згідно матеріалів вбачається, що засуджений до праці не залучався, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги в необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, навмисно уникає виконання робіт із сомообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення та перевиховання, оскільки у відповідно до ч.3 ст.107, ст.118 КВК України та відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, засуджений зобов`язаний бути ввічливим з робітниками установи виконання покарань, примірмо вести себе в установах виконання покарань та сумлінно працювати в місцях та на роботах, котрі визначаються адміністрацією на всьому періоді відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Поведінка ОСОБА_5 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання. На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаті (№ 55) про умовно дострокове звільнення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

14.08.2015