Ухвала

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
розглянувши у м. Києві 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім'я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, засуджений вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Так, засуджений у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами першої та апеляційної інстанцій, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, а також доводів на їх обґрунтування.

Також, не містить касаційна скарга засудженого і доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення апеляційного суду, яким оскаржуваний вирок суду першої інстанції щодо нього був залишений без зміни.

Крім того, вимоги засудженого до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки засуджений не зазначає, що має зробити суд касаційної інстанції з оскаржуваними судовими рішеннями за результатами розгляду його скарги.

Окрім вказаного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 серпня 2015 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційні скарги йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5ОСОБА_6ОСОБА_7