№ провадження 1-кс/279/827/15

УХВАЛА
27 жовтня 2015 року м. Коростень Житомирської області
В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримала, яку просила задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 28 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_4 в суді показав, що досудовим розслідуванням встановлено про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого за ст.190 ч.1 Кримінального кодексу, а тому й було винесено постанову про закриття кримінального провадження. При цьому потерпілій ОСОБА_5 було роз`яснено її право на звернення до суду з позовом про відновлення порушеного права на майно.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги, оскільки вважає, що дана постанова винесена законно та на підставі усіх зібраних і досліджених доказів, а також в зв`язку існуванням між скаржницею та ОСОБА_6 цивільно-правових відносин. Тому підстав для скасування постанови слідчого не має.
Зі змісту постанови слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 28 вересня 2015 року та із пояснень останнього в суді вбачається, що ним виконані усі можливі та необхідні слідчі дії, в результаті чого встановлено відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого за ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України.
Адже диспозиція ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України визначає відповідальність за "Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)".
При цьому шахрайство полягає у протиправному заволодінні майном або придбанні права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживанням його довірою.
Цей злочин відзначається тим, що особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, сама передає таке майно винному, вважаючи, що останній має право на нього. Шахрай має на меті шляхом обману чи зловживання довірою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Психологічною особливістю шахрайства є те, що шахрай викликає у потерпілого спонукання, бажання передати йому майно чи уступити право на нього. Введений в оману, потерпілий сам добровільно передає винному майно чи право на майно.
Добровільність передачі майна є обов`язковою ознакою шахрайства, хоча ця добровільність по суті є фіктивною, адже володілець майна діє під впливом обману і легковажної довірливості.
В даному випадку вважаю, що в діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона шахрайства, яка передбачає наявність прямого умислу. При цьому винний усвідомлює, що вводить в оману потерпілого або завідомо використовує його довір`я, що і забезпечує заволодіння майном.
Як видно із показань ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (допитаних на досудовому слідстві в якості свідка), проти чого не заперечила в суді ОСОБА_5 , аж 01.07.2015 року в ОСОБА_6 виник умисел про те, аби здати ноутбук Новікової в ломбард. Тобто аж через 5 днів після того, як потерпіла сама добровільно і за власною ініціативою дала йому цей ноутбук.
Отже вважаю, що скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 28 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження - задоволенню не підлягає, оскільки вона винесена на підставі усіх можливих зібраних і досліджених доказів у їх сукупності.
Вважаю, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 існують цивільно-правові відносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного утримання (розпорядження) майна.
А тому керуючись ст.ст.2, 9, 91 - 93, 303 - 307 Кримінального процесуального кодексу України, -
п о с т а н о в и в :
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області ОСОБА_1