Дата документу Справа № 336/2796/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/2796/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1611/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000323 від 24 січня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 , звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року, остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого - з 25 січня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 7179,65 грн, та моральної шкоди 150 000 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити та стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 614 грн 40 коп. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд в мотивувальній частині вироку зазначив про необхідність стягнення з ОСОБА_6 на користь держави зазначених витрат, проте у резолютивній частині вироку вказані витрати не стягнув з обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на незгоду з вироком суду першої інстанції у частині кваліфікації його дій та призначеного йому покарання. Зазначає про те, що кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковане слідчим. Суд допустив однобічність і неповноту, оскільки не врахував того факту, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_11 , а він лише намагався його заспокоїти і захищався від його дій. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції призначив йому надто суворе покарання.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 23 січня 2015 року в період часу з 20-00 до 23-00 години, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, вул.Фабрична,5, під час вживання спиртних напоїв, у ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_11 , утримуючи ніж у лівій руці, наніс останньому в область голови, шиї та тулубу множинні удари ножем, чим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку із його смертю.

Окрім того, в ході своїх злочинних дій ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_11 та вони разом впали на підлогу, чим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, не визнав, проте не заперечував, що за викладених в обвинуваченні обставин він спричинив ОСОБА_11 ножем тілесні ушкодження, в тому числі ті, від яких настала смерть потерпілого. Обвинувачений зазначив, що ввечері 23 січня 2015 року він прийшов за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_11 . Із собою він приніс спирт та два флакони настойки глоду. В будинку на момент його приходу знаходився ОСОБА_11 з раніше незнайомим йому чоловіком. Всі разом вони сиділи на кухні, вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_6 вирішив піти відпочивати, а ОСОБА_11 разом з незнайомим чоловіком залишились на кухні. Через деякий час чоловік пішов, а ОСОБА_11 почав вимагати щоб ОСОБА_6 підіймався та йшов з ним ще вживати спиртне, на що обвинувачений відмовлявся. Відмова ОСОБА_6 дратувала ОСОБА_11 , у зв`язку з чим останній взяв дерев`яну ніжку від табурету квадратної форми та вдарив його по правій нозі в область гомілки, потім знову вдарив у те ж саме місце, при цьому постійно повторюючи, щоб ОСОБА_6 вставав. Коли ОСОБА_11 вийшов з кімнати, ОСОБА_6 намагався піти з будинку, але вхідні двері були замкнені, відчинити їх йому не вдалося. Згодом ОСОБА_11 повернувся з кухні та в обох руках тримав по ножу. Потім ОСОБА_11 ножем із клинком з односторонньою заточкою наніс йому удар в область правого плеча, при цьому порізав йому плече, та наніс ще один удар ножем в бік, при цьому порізав куртку, в яку він був одягнений. Далі він схопив лівою рукою ножа за лезо та вирвав його із руки ОСОБА_11 , після чого вдарив декілька разів в область шиї ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 повалився на нього та вони разом впали на підлогу. При цьому він лежав на спині, а ОСОБА_11 лежав на ньому. В цей час він наніс ОСОБА_11 ще декілька ударів ножем в область спини. Потім він скинув ОСОБА_11 з себе. ОСОБА_11 ще подавав ознаки життя. Він побіг до ванної кімнати, взяв ганчірку, якою затулив ОСОБА_11 рану. Після цього він вибіг на вулицю за межі двору, помітив незнайомого чоловіка, якого попросив викликати швидку допомогу, пояснивши, що поранив господаря будинку. Незнайомець пообіцяв викликати швидку, після чого втік. Він повернувся до будинку, побачив ОСОБА_11 , який сидів, спершись на стіну будинку. Він, злякавшись, покинув будинок, прихопивши із собою ножі, які викинув десь по дорозі. Куртку, яку йому порізав ОСОБА_11 , він викинув у річку Московку. Переночував він в під`їзді одного з будинків, а 25 січня 2015 року був затриманий співробітниками міліції, яким зізнався у вчиненому.

Також ОСОБА_6 зазначив, що умислу на вбивство ОСОБА_11 він не мав, а застосував ніж, оскільки потерпілий був більш фізично розвинений, тому мав перевагу над ним. Крім того, потерпілий першим з ножем напав на нього. Він захищався від дій потерпілого. Його умисел був спрямований на припинення насильницьких дій з боку ОСОБА_11 , а не на позбавлення останнього життя.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 при судовому розгляді зазначила, що вони разом з її сином - ОСОБА_11 , проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . 23 січня 2015 року приблизно о 14.30-15.00 годині, вона пішла з дому, щоб відвідати свого старшого сина, де і заночувала. Вранці 24 січня 2015 року ОСОБА_10 повернулась додому. Коли заходила до будинку, помітила, що вхідні двері були відчинені, в замковій щілині був ключ. Зайшовши до будинку, ОСОБА_10 помітила калюжу крові, скривавлену ганчірку та ножа. Коли пройшла далі в кімнату, двері якої були підперті мискою з водою, виявила труп сина. Після того, як оглянула будинок, з`ясувала, що з будинку зникла пічка, обігрівач, куртка та чоботи сина.

Згідно з протоколом огляду місця події від 24 січня 2015 року із схемою будинку, територія домоволодіння, будинок АДРЕСА_1 , а також виявлений в цьому ж будинку труп ОСОБА_11 , був оглянутий слідчим СВ Шевченківського РВ за участю судово-медичного експерта. В процесі огляду на тілі ОСОБА_11 були виявлені тілесні пошкодження. В ході огляду місця події виявлено та вилучено: 8 слідів папілярних узорів; накладний замок з ключем; металеві миски з РБК; фрагмент гумового шлангу; фрагмент розбитої пляшки; 2 скляні чарки; фрагмент вати з нашаруванням РБК; фрагмент тканини з РБК; осип скла; 2 чоботи; скляна чарка; ніж з РБК; фрагмент та частини телефону «Нокіа»; циліндровий механізм замка з ключем; недопалки цигарок; сім-карту; фрагмент ганчірки з РБК; мікрооб`єкти; змиви та зіскоби РБК; комбінезон камуфляжного кольору (т.1 а.п.65-96).

Згідно з висновком експерта №323 від 20 лютого 2015 року, смерть ОСОБА_11 настала від колото-різаного сліпого поранення шиї з пошкодженням зовнішньої яремної вени, колото-різаного сліпого поранення грудної клітини зліва, яке проникає в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої легені, колото-різане сліпе поранення грудної клітини зліва, що проникає в черевну порожнину з пошкодженням шлунку, що ускладнились розвитком гострої крововтрати. Поранення, виявлені у ОСОБА_11 є колото-різаними, утворились від дії плаского колото-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Колото-різані поранення у ОСОБА_11 , як небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю. Окрім описаних вище поранень, при експертизі трупа ОСОБА_11 було виявлено низку тілесних ушкоджень, які утворились незадовго до смерті, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, могли утворитись, наприклад, від дії рук, ніг або при падінні. При судово-токсикологічній експертизі, в крові від трупа ОСОБА_11 виявлено 2,9 проміле, така концентрація етилового спирту при житті могла відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.99-106).

Згідно з висновком експерта №125 від 24 березня 2015 року, 7 слідів пальців рук, вилучених з місця скоєння злочину, придатні для ідентифікації, з яких 6 слідів залишені пальцями рук ОСОБА_11 , та 1 слід залишений долонною поверхнею руки ОСОБА_6 (т.1 а.п.141-154).

Згідно з висновком експерта №202 від 20 квітня 2015 року, рани на клаптях з шиї та задньої поверхні грудної клітини від трупу ОСОБА_11 є колото-різаними, були заподіяні пласким одностороннє гострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, найбільша ширина зануреної частини якого становила близько 21-24 мм. Результати проведеної експертизи не виключають можливість їх заподіяння клинком ножа, подібним зображеному на ескізі ОСОБА_6 (т.1 а.п.196-199).

Згідно з висновком експерта №1359 від 20 квітня 2015 року, враховуючи локалізацію та характер пошкоджень, не виключено, що весь комплекс пошкоджень міг утворитись в умовах, вказаних підозрюваним ОСОБА_6 в ході його допиту у якості підозрюваного (т.1 а.п.200-201).

Під час проведення слідчого експерименту 20 квітня 2015 року з фото таблицями до нього ОСОБА_6 пояснив, що 23 січня 2015 року між ним та ОСОБА_11 після розпиття спиртних напоїв виник конфлікт, в процесі чого, захищаючись, він наніс потерпілому тілесні ушкодження, від яких сталася смерть останнього. З використанням статиста, показав яким чином він відібрав ніж у ОСОБА_11 , після чого показав як вдарив ножем ОСОБА_11 в шию декілька разів, після чого вони впали на підлогу, при чому ОСОБА_11 опинився зверху, тоді він наніс декілька ударів ножем в область спини ОСОБА_11 (т.1 а.п.211-216).

Згідно з актом судово-психіатричної експертизи №239 від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованого йому правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно, він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т.2 а.п.7-13).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані, а також інші досліджені судом докази, у своїй сукупності підтверджують наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_11 за обставин, вказаних у вироку.

Про це свідчать: механізм, кількість та локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, знаряддя та обстановка злочину.

Доводи обвинуваченого про те, що він, спричиняючи потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких останній помер, знаходився у стані необхідної оборони, суд першої інстанції перевірив належним чином та спростував у вироку.

При цьому суд вмотивував свої висновки, обґрунтовано зазначивши у вироку про те, що виходячи із сукупності всіх обставин правопорушення, враховуючи спосіб, знаряддя злочинну, кількість, характер та локалізацію поранень у шию та грудну клітину ОСОБА_11 , які протягом певного часу обвинувачений наносив, знаходячись впритул до потерпілого, розуміючи, що його удари поцілили у верхню частину тіла останнього, дії обвинуваченого не можна розцінювати як такі, що були вчинені в межах необхідної оброни або з перевищенням її меж.

З показань самого обвинуваченого вбачається, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер, вже після того, як забрав в нього ніж.

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що ці висновки відповідають фактичним обставинам провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі докази у кримінальному провадженні, дав їм правильну оцінку та дійшов вірного висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вказаними у вироку обставинами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо невірної кваліфікації його дій є необґрунтованими і спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, зазначеними у вироку, відповідно до яких смерть ОСОБА_11 є закономірним результатом умисних дій обвинуваченого.

Разом з цим колегія суддів погоджується з доводами обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо суворості призначеного йому покарання, через наступне.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, наслідки злочину настання смерті потерпілого, які є невідворотними, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, не працевлаштований, не має постійного місця проживання та перебуває на обліку у нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.

Разом з цим, на думку колегії суддів, при визначенні строку покарання, суд, хоч і послався на встановлені при судовому розгляді фактичні обставини провадження, в т.ч. на поведінку самого потерпілого ОСОБА_11 , який, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, проявляв зневажливе ставлення до обвинуваченого, що сприяло розвитку конфлікту між ним та обвинуваченим та виникненню у останнього раптового умислу на його вбивство, але не в достатній мірі врахував ці обставини при призначенні покарання.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суд не в достатній мірі врахував при призначенні покарання стан здоров`я обвинуваченого, а саме те, що останній має психічні вади, у зв`язку з чим навчався у школі-інтернаті для дітей із затримкою психічного розвитку, ріс у неблагополучній сім`ї, через що з підліткового віку вживає алкогольні напої /т.2, а.п.7-13/.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання тяжкі наслідки вчиненого правопорушення у виді смерті потерпілого.

Проте, ця обставина вплинула на кваліфікацію дій обвинуваченого, тому не може ще раз враховуватися і при призначенні покарання.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що на підставі ст.408 КПК України, оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання підлягає зміні, а призначене ОСОБА_6 покарання - пом`якшенню.

Приймаючи до уваги всі обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, зазначені вище, колегія суддів вважає за можливе призначити останньому покарання за ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком щодо нього Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці.

На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат на проведення дактилоскопічної експертизи, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження і узгоджуються з положеннями ч.2 ст.124 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407-409, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України, в частині призначеного покарання, змінити, пом`якшивши його.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком щодо нього Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4