В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2015 Справа №607/10177/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000090 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 03 березня 2015 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.358, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Так, в середині січня 2013 року в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у квартирі АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж, знаходячись в коридорі даної квартири, скориставшись тим, що в квартирі немає власників та переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав звідти належний ОСОБА_5 велосипед торгової марки «Ардіс», вартістю 880 грн., з яким з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, 13 лютого 2013 року в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у квартирі АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж, не будучи власником квартири АДРЕСА_3 , маючи вільний доступ до неї, 14 лютого 2013 року подав оголошення через декілька агенцій з нерухомості м.Тернополя про те, що він нібито є власником вищевказаної квартири та хоче здати її в найом.

Надалі, 14 лютого 2013 року обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, використовуючи підроблену копію договору із забудовником квартири АДРЕСА_3 від 22 вересня 2010 року, уклав від свого імені договір про оренду даної квартири, власником якої є ОСОБА_8 , із ОСОБА_6 , отримавши від останньої, як завдаток, грошові кошти в сумі 5000 грн. за оренду вказаної квартири з 01 березня 2013 року упродовж наступних трьох місяців, однак квартиру їй в оренду не передав, а отримавши від неї наведену вище суму грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, 15 лютого 2013 року обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи прав на користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_8 , переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, використовуючи копію підробленого договору із забудовником від 22 вересня 2010 року, уклав від свого імені договір про оренду вищевказаної квартири із ОСОБА_9 , отримавши від останнього, як завдаток, грошові кошти в сумі 5 000 грн. за оренду квартири з 01 березня 2013 року упродовж наступних трьох місяців, однак квартиру останньому в оренду не передав, а отримавши від нього наведену вище суму грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

У подальшому, 16 лютого 2013 року ОСОБА_3 , не маючи прав на користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_8 , переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, використовуючи копію підробленого договору із забудовником від 22 вересня 2010 року, уклав від свого імені договір про оренду вищевказаної квартири із ОСОБА_10 , отримавши від останньої, як завдаток, грошові кошти в сумі 3000 грн. за оренду вказаної квартири з 01 березня 2013 року упродовж наступних трьох місяців, однак квартиру останній в оренду не передав, а отримавши від неї наведену вище суму грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, в березні 2013 року, в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_5 , що належить його знайомому ОСОБА_11 , виник злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж і в тому ж місці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, повторно, з корисливих мотивів із шухляди письмового стола даної кімнати викрав належний вказаному потерпілому цифровий фотоапарат торгової марки «Кенон Павер Шот ЕсІкс 150 ІС (Canon Power Shot SX 150 IS)», вартістю 1 375 грн., з яким з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 29 березня 2013 року в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні квартири, що по АДРЕСА_6 , яку він орендував разом із ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, обвинувачений в тому ж місці близько 05 год. ночі, підійшов до ліжка, де, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, оскільки потерпілий спав, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав належні ОСОБА_12 нетбук торгової марки «Самсунг (Samsung)», вартістю 2 280 грн. і мобільний телефон торгової марки «Самсунг ДЖІ ТІ ЕС5610 (Samsung GT S5610)», вартістю 613, 86 грн., з якими, поклавши попередньо їх у пакет, який мав із собою, з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2 893, 86 грн.

У подальшому, 15 квітня 2013 року близько 11 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні торгового кіоску, що знаходиться в м.Тернополі по вул.Живова, 9, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж і в тому ж місці, перебуваючи там із своїм знайомим ОСОБА_13 , переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, із столу, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_13 мобільний телефон торгової марки «Нокія 6700 ТіВі (Nokia 6700TV)», вартістю 700 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, 16 квітня 2013 року близько 01 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні бару «Оріон», що по вул.Петлюри в м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж, знаходячись у даному барі разом із своїм знайомим ОСОБА_14 , запропонував останньому допомогти почистити його куртку, яку останній забруднив, після чого, взявши у свої руки вказану куртку, обвинувачений ОСОБА_3 почав її трусити, в процесі чого із правої її кишені випало 2 мобільні телефони, на що обвинувачений, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, скориставшись також і тим, що ОСОБА_14 перебував у стані алкогольного сп`яніння, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав належні наведеному потерпілому мобільний телефон торгової марки «Самсунг Є-210 (Samsung Е-210)», вартістю 800 грн. із стартовим пакетом оператора «Київстар», вартістю 10 грн., мобільний телефон торгової марки «Соні Еріксон дабл`ю 205 (Sony Ericson W205)» з карткою пам`яті «СанДіск (SanDisk)» М2, об`ємом 1 Гб, вартістю 190 грн., після чого з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 грн.

Допитаний в процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно він, в середині січня 2013 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , з коридору даної квартири таємно викрав належний ОСОБА_5 велосипед торгової марки «Ардіс». Крім цього, 13 лютого 2013 року в нього, обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він перебував у квартирі АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, він тоді ж, не будучи власником квартири АДРЕСА_3 , маючи вільний доступ до неї, 14 лютого 2013 року подав оголошення через декілька агенцій з нерухомості м.Тернополя про те, що нібито він, ОСОБА_3 , є власником вищевказаної квартири та хоче здати її в найом. Надалі, 14 лютого 2013 року він, обвинувачений, продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи підроблену копію договору із забудовником квартири АДРЕСА_3 від 22 вересня 2010 року, уклав від свого імені договір про оренду даної квартири, власником якої є ОСОБА_8 , із ОСОБА_6 , отримавши від останньої, як завдаток, грошові кошти в сумі 5000 грн. за оренду вказаної квартири з 01 березня 2013 року упродовж наступних трьох місяців, однак квартиру їй в оренду не передав, а отримавши від неї наведену вище суму грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд. Аналогічним чином, шляхом обману, він, обвинувачений, уклав такі ж договори оренди вказаної квартири 15 лютого 2013 року із ОСОБА_9 , отримавши від останнього, як завдаток, грошові кошти в сумі 5 000 грн. та 16 лютого 2013 року із ОСОБА_10 , отримавши від останньої, як завдаток, грошові кошти в сумі 3000 грн. за оренду квартири з 01 березня 2013 року упродовж наступних трьох місяців, однак квартиру їм в оренду не передавав, а отримавши від них наведені вище суми грошових коштів, розпорядився ними на власний розсуд. Крім цього, в березні 2013 року, в нього, обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він перебував в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_5 , що належить його знайомому ОСОБА_11 , виник злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він, ОСОБА_3 , тоді ж і в тому ж місці, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, із шухляди письмового стола даної кімнати викрав належний вказаному потерпілому цифровий фотоапарат торгової марки «Кенон Павер Шот ЕсІкс 150 ІС (Canon Power Shot SX 150 IS)». Також, 29 березня 2013 року в нього, обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він перебував у приміщенні квартири, що по АДРЕСА_6 , яку орендував разом із ОСОБА_12 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він, обвинувачений, в тому ж місці близько 05 год. ночі, підійшов до ліжка, де, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, оскільки потерпілий спав, таємно викрав належні ОСОБА_12 нетбук торгової марки «Самсунг (Samsung)» і мобільний телефон торгової марки « Самсунг ДЖІ ТІ ЕС5610 (Samsung GT S5610)». У подальшому, 15 квітня 2013 року близько 11 год. в нього, обвинуваченого, коли він перебував у приміщенні торгового кіоску, що знаходиться в м.Тернополі по вул.Живова, 9, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він, ОСОБА_3 , тоді ж і в тому ж місці, перебуваючи там із своїм знайомим ОСОБА_13 , переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, із столу таємно викрав належний ОСОБА_13 мобільний телефон торгової марки «Нокія 6700 ТіВі (Nokia 6700TV)». Крім цього, 16 квітня 2013 року близько 01 год. в нього, обвинуваченого, коли він перебував у приміщенні бару «Оріон», що по вул.Петлюри в м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він, ОСОБА_3 , тоді ж, знаходячись у даному барі разом із своїм знайомим ОСОБА_14 , запропонував йому допомогти почистити його куртку, яку останній забруднив, після чого, взявши у свої руки вказану куртку, обвинувачений ОСОБА_3 почав її трусити, в процесі чого із правої її кишені випало 2 мобільні телефони, на що він, обвинувачений, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та, що його дії не будуть ніким помічені, скориставшись також і тим, що ОСОБА_14 перебував у стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав належні наведеному потерпілому мобільний телефон торгової марки «Самсунг Є-210 (Samsung Е-210)» із стартовим пакетом оператора «Київстар», мобільний телефон торгової марки «Соні Еріксон дабл`ю 205 (Sony Ericson НОМЕР_1 )» з карткою пам`яті «СанДіск (SanDisk)» М2, об`ємом 1 Гб. Також він, обвинувачений, в судовому засіданні доповнив, що про вчинені ним кримінальні правопорушення щиро шкодує, заявлені до нього потерпілими цивільні позови визнає у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, його молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_15 , 2008 року народження, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів, а також часткове добровільне усунення заподіяної шкоди.

Враховуючи наведене, а також пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих його, думку потерпілих, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, за кожною, та на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Приходячи до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке належить відбувати реально, суд виходить із того, що обвинувачений раніше судимий за вчинення, у тому числі, тяжкого злочину проти власності, ніде не працює, ухилявся від суду у даному кримінальному провадженні, унаслідок чого оголошувався у розшук, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки, а також про його підвищену суспільну небезпечність, а тому вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливі без його ізоляції від суспільства і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 згідно вироку від 03 березня 2015 року був засудженим Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.358, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Таким чином, оскільки кримінальні правопорушення за цим вироком ОСОБА_3 було вчинено до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за попереднім вироком згідно ч.4 ст.70 КК України, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на певний строк, зарахувавши в строк відбування покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.

У кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 заявлено цивільні позови до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінальних правопорушень на суми 3 000 грн., 1875 грн. та 11 013, 37 грн., відповідно, та ОСОБА_6 моральної 5 000 грн., які підлягають до повного задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з положень ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , суд виходить з того, що дані позовні вимоги є повністю підтвердженими матеріалами кримінального провадження, а також враховує позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який беззаперечно визнав дані позовні вимоги потерпілих до нього, зобов`язавшись відшкодувати вказану шкоду, а тому приходить до переконання про необхідність стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілих: ОСОБА_10 3 000 грн., ОСОБА_11 1875 грн. та ОСОБА_6 11 013, 37 грн. завданої унаслідок кримінальних правопорушень матеріальної та на користь потерпілої ОСОБА_6 5 000 грн. моральної шкоди.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведені товарознавчі експертизи №6-189/13 від 03 травня 2013 року, №6-187/13 від 09 травня 2013 року, №6-190/13 від 10 травня 2013 року, №6-202/13 від 27 травня 2013 року в сумі по 342, 3 грн. за кожну, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме ксерокопії договорів на будівництво, що знаходяться при ньому необхідно зберігати там же.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2013 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з відповідними обов`язками слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, зарахувавши в цей строк термін відбування ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком, а саме з 24 січня 2015 року.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 судом покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінальних правопорушень на суми 3 000 грн., 1875 грн. та 11 013, 37 грн., відповідно, та ОСОБА_6 моральної 5 000 грн. задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 3 000 грн., 1875 грн. та 11 013, 37 грн., відповідно, на відшкодування завданої унаслідок кримінальних правопорушень матеріальної шкоди, а також на користь потерпілої ОСОБА_6 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведені товарознавчі експертизи №6-189/13 від 03 травня 2013 року, №6-187/13 від 09 травня 2013 року, №6-190/13 від 10 травня 2013 року, №6-202/13 від 27 травня 2013 року в сумі по 342, 3 грн. за кожну, в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме ксерокопії договорів на будівництво, що знаходяться при ньому зберігати там же.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2013 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з відповідними обов`язками залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді

Головуючий ОСОБА_1