АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001277 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання йому вирішено обчислювати з 27 серпня 2015 року.
На цей вирок захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просили змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити призначене останньому покарання, визначивши його в розмірі один рік позбавлення волі.
При цьому апелянти вказували, що вирок суду є не зовсім справедливим, оскільки обвинуваченому призначено надто суворе покарання. Вказували, що суд першої інстанції, хоча і призначив покарання в межах санкції ст.185 ч.2 КК України, але на їх думку, останнє не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку в наркологічному та психіатричному
провадження №11кп/794/362/15 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8
диспансерах не перебуває, матеріальна шкода, завдана злочином, є незначною.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянтів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, 24.04.2015 року приблизно о 15.35 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні відділення «А-Банк», що знаходиться на вул. Героїв Майдану, 4 в м. Чернівці, шляхом вільного доступу повторно, викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Леново 8-820» вартістю 3600 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар» вартістю 10 грн. на рахунку якої знаходилось 10 грн. та сім-карта оператора "МТС" вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось 10 грн. та флеш картка «microsd» на 2 гігабайти вартістю 80 грн., чим спричинив останній шкоду на загальну суму 3720 грн.
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Оскільки в апеляційних скаргах не оспорюється винність обвинуваченого, обсяг обвинувачення, кваліфікація дій винного, розмір заподіяної шкоди, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду, які ніким не оспорено.
Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши те, що вчинений злочин є злочином середньої тяжкості, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, завдану злочином шкоду не відшкодував, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення винному покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що при визначенні міри покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не в достатній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме активне сприяння його в розкритті злочину, що саме завдяки його показанням злочин було розкрито, що він розкаявся у вчиненому, а також те, що санкція за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України передбачає і інші, більш м`які, види покарання.

За таких обставин призначення обвинуваченому найбільш суворого покарання в тому розмірі, що визначив суд першої інстанції, на думку колегії суддів, є несправедливим внаслідок суворості.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.
Враховуючи обставини вчинення злочину, а також сприяння обвинуваченого в розкритті злочину і обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого і вартість викраденого майна, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання необхідно змінити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 16 жовтня 2015 р. щодо ОСОБА_6 змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді два роки позбавлення волі.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_10

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2
Копія вірна: суддя