Справа № 750/7754/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/888/2015
Категорія - ч. 1 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004290 від 03 серпня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.03.2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.307, ч. 2 ст.311, ст.ст.69, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15.05.2014 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання - 1 рік 8 місяців,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить пом`якшити покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Даним вироком:

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2011 року у виді 1 року позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишено без змін.

Судом встановлено, що 14 червня 2015 року, приблизно о 20 год 14 хв, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 35 по вул. Київській у м. Чернігові, відкрито заволодів, шляхом зірвання з шиї, двома ланцюжками та хрестиком з металу жовтого кольору, загальною вагою 13 г, вартістю 5918 грн. 25 коп., що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останній шкоду на вказану суму.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити йому покарання, оскільки вважає вирок суду занадто суворим, адже він хворіє на тяжкі хвороби. Зазначає, що хоча він офіційно не працює, проте працює у приватних підприємців і готовий виплачувати матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 .

В запереченні на апеляційну скаргу старший прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2015 року без змін.

У судове засідання обвинувачений не прибув, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, не повідомив про поважні причини свого неприбуття, а тому, апеляційний суд, керуючись ч.4 ст.405 КПК України вважає можливим розглянути кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами.

Сам обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав повністю та докладно розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі обвинуваченим не оспорювались і згідно ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

У відповідності з встановленими судом фактичними обставинами подій кримінального правопорушення правильно застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляційній скарзі. Тобто дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, як грабіж, а саме умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, вартість викраденого, відсутність цивільного позову потерпілої, особу обвинуваченого, а саме, його вік, сімейний та майновий стан, наявність матері-пенсіонера, освіту, стан здоров`я, те, що він не працює, те, що він раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності і нове кримінальне правопорушення вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його прохання пом`якшити покарання в зв`язку із станом здоровя не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду матеріалів кримінального провадження достатніх підстав для зменшення йому покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено, а вказані причини не можуть впливати на розмір призначеного покарання та тягнути за собою зміну вироку суду вцілому.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

З огляду на це, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченого, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 426 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4