11-кп/775/381/2015(м)

Категорія ст. 28 ч.1 ,115 ч.2,п.7, ст.15 ч.2,
115 ч.2 п.п.1,7,13, 187 ч.3 КК України Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ленінграда РФ, громадянин Росії, маючий середньо-спеціальну освіту, не непрацюючий, одружений, раніше не судимий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 28 ч.1, 115 ч.2 п.7 КК України та засуджений до покарання у виді 11 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, не працюючий, маючий середню освіту, неодружений, раніше судимий:
1) 10.04.2003 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 185 ч.3, 69 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 12.02.2004 р. звільнений умовно-достроково на 8 місяців 6 днів на підставі постанови Іллічівського райсуду від 04.02.2004 р.
2) 03.05.2006 р. Жовтневим райсудом м. Маріуполя Донецької області за ст.185 ч.2,186 ч.2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Апеляційного суду Донецької області вирок змінено, засуджений до 4 років позбавлення волі, звільнений 23.062009 р. за відбуттям покарання.
3) 07.02.2011 р. Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 395, 186 ч.2, 70,72 КК України до 4 років позбавлення волі,
4) 03.03.2011 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.395, 186 ч.2, 70,72 КК України до 4 років позбавлення волі;
5) 11.05.2011 р. Приморським районним судом м. Маріуполя за ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 23.08.2013 р. умовно - достроково на 1 рік 4 місяця 6 днів на підставі постанови Селідівського міського суду Донецької області від 23.08.2013 р.,
мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.3, 28 ч.1, 115 ч.2 п.7, 15 ч.2, ст115 ч.2 п.п.1,7,13 КК України, та призначено покарання за ст.187 ч.3 КК України в виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченому, за ст. 28 ч.1, 115 ч.2 п.7 КК України в виді довічного позбавлення волі, за ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.п.1,7,13 КК України в виді позбавлення волі строком на 10 років.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким призначено ОСОБА_9 покарання в виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.
На підставі ст. 71 ч.2 КК України за сукупністю вироків не відбуту частину покарання, призначеного 11.05.11 року за вироком Приморського райсуду м. Маріуполя поглинути покаранням, призначеним за даним вироком і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання в виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2015 р. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 визнані винними за вчинення кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
02.08.2014 р., приблизно о 07.00 год., ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету нападу з метою заволодіння чужим майном, шляхом вибивання вхідної двері в квартирі АДРЕСА_3 , проник у зазначену квартиру, в якій в цей час знаходилась його знайома ОСОБА_12 , де з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, погрожуючи ножем, який утримував в лівій руці, став висловлювати на адресу ОСОБА_12 погрози вбивством, які остання сприймала реально. Тим самим, подавивши волю потерпілої до опору, заволодів її майном, а саме: ноутбуком «Toshiba PSL» із зарядним пристроєм та мишею, загальною вартістю 1500 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим зник з місця скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 03.08.2014 р., в період часу приблизно з 01-30 до 01.45 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, групою осіб без попередньої змови між собою, з раніше знайомим ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме незнайомого їм ОСОБА_13 , діючи спільно з єдиним умислом на досягнення зазначеної мети, знаходячись в громадському місці, тобто на ділянці відкритої місцевості з торця будинку АДРЕСА_4 , умисно, з хуліганського мотиву - із спонукань, позбавлених будь-якої необхідності, із розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужого ставлення до законів і правил поведінки, бажаючи фізичним шляхом розправитись з раніше незнайомими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , безпричинно, нібито за те, що останні голосно виражали радість щодо свята повітрянодесантних військ, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, спочатку спостерігав, як
ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_13 , що безконфліктно спілкувався з ОСОБА_16 , і який висловлювався на адресу ОСОБА_13 нецензурною лайкою, ображаючи і принижуючи його честь і гідність, не заважав ОСОБА_10 нанести ОСОБА_13 декілька ударів руками по різних частинах тіла та стискати і здавлювати шию, таким чином, утримувати останнього, обмежуючи його рух і створюючи неможливість потерпілому ОСОБА_13 повноцінно дихати киснем, не даючи можливості до опору і самооборони.
Потерпілий ОСОБА_15 , який знаходився поруч, з метою припинення злочинних дій ОСОБА_10 , підбіг до них, де відтягуючи ОСОБА_10 , спробував звільнити від утримання останнім ОСОБА_13 .
В цей час ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати єдиний спільний з ОСОБА_17 злочинний умисел, підібравши на місці порожню скляну пляшку з-під шампанського, утримуючи в руці за горловину, безпричинно наніс нею удар по голові потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лобної області, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликає за собою короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6-ти, але не більше 21-го дня, від якого останній втратив координацію руху, припинив звільнення ОСОБА_13 від ОСОБА_10 , та відійшов убік.
При цьому ОСОБА_10 , продовжував утримувати потерпілого ОСОБА_13 , здавлюючи йому шию, обмежуючи його рух та створюючи можливість ОСОБА_9 завершити умисел на умисне вбивство останнього.
ОСОБА_9 , скориставшись співвиконанням ОСОБА_10 вказаного умислу, складним ножем, який заздалегідь мав при собі, утримуючи його в правій руці, умисно наніс два удари в область грудної клітки зліва, усвідомлюючи, що наносить їх в життєво-важливі органи ОСОБА_13 , тим самим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото - різаного поранення передньої поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням підшкірно - жирової клітковини, проникаюче поранення у плевральну порожнину зліва, з ушкодженням серцевої сорочки, висхідний відділ дуги аорти, де сліпо закінчується в її просвіті; проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини лівої бокової поверхні грудної клітини, з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів у 6-му міжреберному простої, проникає у ліву плевральну порожнину, ушкоджує нижню долю лівої легені, де сліпо закінчуються, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя під час їх спричинення, які призвели до смерті потерпілого ОСОБА_13 .. Причиною смерті ОСОБА_13 стали проникаючі колото - різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням висхідного відділу дуги аорти, лівої легені, які призвели до внутрішньої кровотечі та ускладнилися гострим недокрів`ям внутрішніх органів.
ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.08.2014р., після 01.45 год., перебуваючи з торця будинку АДРЕСА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ОСОБА_13 групою осіб з ОСОБА_10 без попередньої змови між собою, продовжуючи діяти зі злочинним умислом, направленим на позбавленням життя двох і більше осіб, підбіг до незнайомого йому ОСОБА_15 , із хуліганського мотиву - із спонукань, позбавлених будь-якої необхідності, із бажання показати свою нібито вищість (винятковість), з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужого ставлення до законів і правил поведінки, бажаючи фізичним шляхом розправитись з раніше незнайомими ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , безпричинно, з метою позбавлення життя ОСОБА_15 складним ножем, який заздалегідь мав при собі, утримуючи його в правій руці, наніс один удар, усвідомлюючи, що наносить його в життєво-важливі органи ОСОБА_15 - в область черевної порожнини спереду, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням сальникової сумки, брижі тонкої кишки і паранефральної клітковини, що ускладнилися внутрішньочеревною кровотечею, які віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Підозрюваний ОСОБА_9 вважав, що виконав усі дії, які були необхідними для доведення злочину - умисного вбивства ОСОБА_15 - до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 - своєчасного надання медичної допомоги працівниками бригади швидкої допомоги та госпіталізації до лікарні, де йому була надана своєчасна медична допомога.
ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.08.2014 р., після 01.45 год., перебуваючи з торця будинку АДРЕСА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ОСОБА_13 групою осіб з ОСОБА_10 без попередньої змови між собою та закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_15 , продовжуючи діяти зі злочинним умислом, направленим на позбавлення життя двох і більше осіб, підбіг до незнайомого йому ОСОБА_14 , із хуліганського мотиву - із спонукань, позбавлених будь-якої необхідності, із бажання показати свою нібито вищість (винятковість), з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужого ставлення до законів і правил поведінки, бажаючи фізичним шляхом розправитись з раніше незнайомим ОСОБА_14 , безпричинно, з метою позбавлення життя ОСОБА_14 , складним ножем, який заздалегідь мав при собі, утримуючи його в правій руці, наніс два удари, усвідомлюючи, що наносить їх в життєво - важливі органи ОСОБА_14 - в область грудної клітини справа, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: двох колото-різаних ран з пошкодженням діафрагми і печінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння. ОСОБА_9 вважав, що виконав усі дії, які були необхідними для доведення злочину - умисного вбивства ОСОБА_14 - до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 - своєчасного надання медичної допомоги працівниками бригади швидкої допомоги та госпіталізації до лікарні, де йому була надана своєчасна медична допомога.
Не погодившись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням ЗУ про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ст.28 ч.1, 115 ч.2 п.7 КК України у виді 15 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що судом достатньо не було враховано, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Також, не надано належної оцінки й конкретним обставинам кримінального провадження, а саме тому, що ОСОБА_10 не зважаючи на достатність доказів його вини, намагаючись уникнути відповідальність за більш тяжке кримінальне правопорушення, заперечував наявність у нього умислу на вбивство потерпілого. Також, судом не було враховане, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, обтяжуючою покарання, в той час як обставин, пом`якшуючих його покарання під час судового розгляду встановлено не було. Крім того, судом при призначенні покарання не повною мірою враховані негативні характеризуючи дані ОСОБА_10 , а саме те, що незважаючи на працездатний вік він на час вчинення злочину не працював, соціально корисною працею не займався, негативно характеризується за місцем проживання.
В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції вів судовий розгляд з обвинувальним уклоном, поверхньо та односторонньо розглянув матеріали кримінального провадження, взяв до уваги та оцінив лише докази обвинувачення.
Вважає що слідством та судом не правильно кваліфікував його дії, які слід було кваліфікувати за ст.121 КК України. Умислу ні в нього, ні в ОСОБА_10 на вчинення вбивства, та замаху на вбивство не було, як і змови між ними на вчинення таких дій.
ОСОБА_9 зазначає, що ініціювали конфлікт саме потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які будучі в стані алкогольного сп`яніння, 03.08.14 року о другій годині ночі самі прийшли до їх кампанії у двір будинку АДРЕСА_4 , хоча шли в інший бік по пр. Леніна. ОСОБА_18 почав сваритися з ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , потім ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перші почали бити ОСОБА_10 , який присів, тому він змушений був захищав друга та опасався за своє життя. Тому він спершу вдарив ОСОБА_23 по голові пустою пляшкою від шампанського, а коли побачив ОСОБА_24 , який також наблизився до них, та намагався достати з кишені зброю, він двічі вдарив ОСОБА_24 ножем. Побачивши, що до нього наближається ОСОБА_22 , який вже отямився, він також вдарив його ножем. Удари він наносив не прицільно, бажаючи відбитися від нападу потерпілих, які після його дій убігли в сторону дороги. Потім він повернувся в бік ОСОБА_10 , якого продовжував бити ОСОБА_18 , підійшов до них та наніс ОСОБА_25 хаотично два удари ножем. Вважає, що потерпілі спровокували з ним та ОСОБА_10 бійку, що підтверджували свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Суд не усунув суперечності в поясненнях потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_28 щодо обставин події злочину, оскільки ОСОБА_20 на відмінність від ОСОБА_23 пояснював, що не бачив ОСОБА_10 поряд з ним, коли він наносив ОСОБА_25 удари ножем, що з урахуванням висновку судової медичної експертизи про час заподіяння тілесних ушкоджень кожному з потерпілих через хвилину, на його думку, неможливо було не помітити потерпілим ОСОБА_29 . Вважає, що обставини захвата ОСОБА_30 за шию ОСОБА_10 спростовуються і висновком судово-медичної експертизи, за яким тілесних ушкоджень на шиї потерпілого не виявлено.
Вважає, що під час слідства слідчий незаконно не забезпечив належну процесуальну поведінку свідка ОСОБА_16 , яка була очевидцем події злочину та побоюючись відповідальності за фактичну співучасть у злочині, втекла. Належних даних про її перебування за межами України суду обвинуваченням надано не було.
В своїй апеляційній скарзі та в доповненнях до неї ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, суд першої інстанції взяв за основу обвинувального вироку суперечливі пояснення свідків та потерпілих. Критикує пояснення свідка ОСОБА_16 на досудовому слідстві, вважає їх неправдою те, що він просив ОСОБА_9 вбити хлопців, ніби то хапав за шию потерпілого ОСОБА_30 , що не відповідає дійсності, та суперечить поясненням зокрема потерпілого ОСОБА_31 . Вказує, що ОСОБА_16 з метою уникнення від кримінальної відповідальності обмовила його, що призвело до неправильного встановлення обставин вчинення злочину під час досудового слідства та його обвинувачення. Вказує також і на те, що ОСОБА_16 безпідставно не була допитана в суді під час розгляду справи. Умислу на вбивство ОСОБА_30 або змови з ОСОБА_9 на вбивство потерпілого у нього не було. Про те, що він не утримував ОСОБА_30 за шию, на його думку, свідчить і висновок судово-медичної експертизи, за яким у потерпілого в області ключиці виявлені садна, які могли утворитися від двократних дій тупих предметів, на шиї ушкоджень не виявлено. Наголошує на тому, що потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 спровокували з ними бійку, в якій всі приймали участь, що підтверджують свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , поясненням яких суд не дав належної правової оцінки.
ОСОБА_10 зауважує на тому, що судом було проігноровано його клопотання про призначення йому перекладача, чим було порушено його право на захист. В своєму доповненні до апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутній відеозапис з камер спостереження магазина « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зафіксована бійка між обвинуваченими та потерпілими, що був переглянутий в суді, що є порушенням вимог кримінального-процесуального закону.

В своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_32 наводять обставини, аналогічні викладеним в їх апеляційних скаргах, крім іншого ОСОБА_10 вказує на необ`єктивність його негативної характеристики за місцем проживання, видану дільничим інспектором, який співпрацював із загиблим ОСОБА_33 та ніколи на спілкувався з ОСОБА_10 . Обвинувачені просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії зі ст. 28 ч.1, 115 ч.2 п.7, 15 ч.2, 115 ч.2 п.1,7,13, 187 ч.3 КК України на ст.115 ч.1, 121, 187 ч.3 КК України та призначити йому покарання у межах санкції зазначених статей з урахуванням положень ст.70 ч.1 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що дії ОСОБА_9 були кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, вчинене з хуліганських мотивів, проте зазначені обставини не підтверджені доказами по справі, внаслідок чого суд першої інстанції безпідставно вважав їх встановленими.
На думку захисника, суд проігнорував висновки судово-медичних експертиз з яких виходить, що тілесні ушкодження у ОСОБА_23 та ОСОБА_28 могли виникнути під час боротьби, а також пояснення свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , які бачили та чули обставини бійки 03.08.14 р. та ОСОБА_36 і ОСОБА_37 , яким відомо про бійку зі слів обвинувачених, запис камер відео спостереження з магазину «Щирий кум», на якому зафіксовані силуети осіб, суперечка та бійка між ними. Вважає, що потерпілі спровокували бійку з Коротіним та ОСОБА_38 , приймали в ній активну участь, заподіяли ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що виключає кваліфікацію дій обвинувачених за ст. 115 ч.2 п. 7 КК України. Безпосереднього очевидця конфлікту ОСОБА_39 суд не допитав у якості свідка, що свідчить про неповноту судового розгляду справи. Вважає не доведеною і участь обвинуваченого ОСОБА_10 у вбивстві ОСОБА_30 , оскільки доказів того, що він утримував потерпілого за шию, коли ОСОБА_9 наносив ОСОБА_25 удари ножем слідством та судом не здобуто. Пояснення потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_28 в цій частині істотно різняться, ці суперечності не були узгоджені судом.
Також захисник зазначає, що призначаючи ОСОБА_9 покарання у вигляді довічного позбавлення волі, суд не достатньо врахував, що це покарання є занадто суворою та жорсткою мірою покарання, фактично суд позбавив обвинуваченого можливості виправитись та виконувати права та обов`язки громадянина України,
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_10 зі ст.28 ч.1, 115 ч.2 п.7 КК України на ст. 296 ч.1 КК України та призначити покарання у межах санкції зазначеної статті з випробуванням, застосувати ст.75 КК України. Наводить доводи аналогічні доводам захисника ОСОБА_8 та окрім іншого зазначає, що судом були суттєво порушені вимоги кримінального процесуального закону, оскільки ОСОБА_10 є громадянином Росії, тому суд повинен був залучити до участі у справі перекладача. В цій вимозі ОСОБА_10 було відмовлено, чим були порушено його право на захист.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та їх захисників, які підтримали доводи викладені в їх апеляційних скаргах, заперечували проти апеляції прокурора, прокурора який не підтримав апеляційних вимог, викладених в апеляції прокурора, вважав, що вирок суду підлягає скасуванню, через істотні порушення вимог КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши апеляційні доводи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги всіх апелянтів підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Підставами для скасування вироку чи ухвали суду є істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, тобто таких порушень вимог ст. 412 КПК України, які перешкоджають або могли б перешкодити суду винести законне та обґрунтоване рішення.
За результатами апеляційного провадження колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню нового судового розгляду з огляду на таке.
Виходячи з вимог ст. 29 ч. 3 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя або суд, забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати пояснення, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою якою вони володіють , користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку передбаченому КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 є уродженцем м. Ленінград РФ, на час розгляду справи є громадянином Російської Федерації, прибув на територію України 26.06.14 року та оселився в м. Маріуполі. ( а/с 184,185,191 т.3).
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник заявляли суду, що ОСОБА_10 не володіє українською мовою та потребує послуг перекладача на російську мову, проте ці клопотання безпідставно були залишені судом без уваги, провадження в суді здійснювалося на українській мові, пам`ятка про права та обов`язки обвинуваченого під час судового розгляду справи була надана ОСОБА_10 на російській мові (а/с 42 т.4). Між тим, обвинувальний акт та вирок суду були перекладені на російську мову, завірені перекладачем та вручені обвинуваченому ОСОБА_10 (а/с 177-190 т.5), з чого виходить, що суд фактично визнав, що ОСОБА_10 потребує послуг перекладача.
З наведеного виходить, що обвинувачений ОСОБА_10 під час судового провадження був позбавлений права користуватися послугами перекладача та ефективно здійснювати свій захист від висунутого йому обвинувачення, яке він не визнає, тому колегія суддів вважає, що судом не були додержані загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.20, 29 КПК України. Тому апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника в частині скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду підлягають задоволенню.
При новому судовому розгляді суду слід перевірити доводи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стосовно обставин вчинення інкримінованих ним кримінальних правопорушень, усунути розбіжності в поясненнях потерпілих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 про обставини події злочину, зокрема участі ОСОБА_10 у його вчиненні, більш ретельно проаналізувати проведені судово-медичні дослідження тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_13 з іншими зібраними по справі доказами та мотивувати відповідні висновки у вироку у спростування або підтвердження обвинувачення.
При вирішенні питання про продовження строку перебування під вартою щодо обох обвинувачених, суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Суд враховує і сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень в умовах і часі їх вчинення, тяжкість покарання що загрожує у разі визнання їх винуватими, вік та стан здоров`я обвинувачених. Враховуючи наведене, суд вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому вважає доцільним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою до двох місяців.
Керуючись вимогами ст. 405,407,412,415 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити в частині скасування вироку.
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого райсуду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2015 року, постановлений щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст. 28 ч.1, 115 ч.2 п.7 КК України та ОСОБА_9 за ст.ст.187 ч.3, 28 ч.1, 115 ч.2 п.7, 15 ч.2, ст115 ч.2 п.п.1,7,13 КК України в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі строком на два місяці - до 28 грудня 2015 року включно.

Судді: