ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.10.2015 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

за участю обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучі відповідачем у цивільний справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди, отримала рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року, згідно якого за ОСОБА_7 було визнано право власності на ювелірні вироби, які знаходились в її незаконному володінні та остання була зобов`язана їх повернути.

Рішення Московського районного суду м. Харкова набрало законної сили, однак ОСОБА_6 , надала до суду довідку КЗОЗ « Харківська обласна клінічна багатопрофільна лікарня № 25» від 25.06.2011 року, видану лікарем травматологом ОСОБА_8 , про те, що вона 03.06.2011 року зверталася до вищевказаного лікувального закладу та їй було поставлено діагноз: травма хребта, у зв`язку з чим вона не могла звернутися до суду з апеляційною скаргою в установлений законодавством строк.

Згідно довідки № 660 від 27.06.2011 року наданої головним лікарем КЗОЗ « Харківська обласна клінічна багатопрофільна лікарня № 25» ОСОБА_9 , всі відділення лікарняного закладу згідно наказу Харківського ГЗО № 351 від 18.05.2011 року були закрити на ремонт з 01.06.2011 року по 04.07.2011 рік, а лікар травматолог ОСОБА_8 , яким видано довідку про стан здоров`я ОСОБА_6 , перебував у щорічній відпустці. Згідно висновку судово почеркознавчої експертизи № 337 від 07.11.2014 року рукописні записи від імені ОСОБА_10 в довідці № 34 від 25.06.2011 року виконані не ОСОБА_10 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_10 в довідці № 34 від 34 від 25.06.2011 року виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою.

ОСОБА_6 , отримала від ОСОБА_11 довідку КЗОЗ « Харківська обласна клінічна багатопрофільна лікарня № 25» від 25.06.2011 року, про стан здоров`я, знаючи при цьому, що вона не відповідає дійсності та містила неправдиві дані, так як сама не зверталася за медичною допомогою до лікаря ОСОБА_10 , після чого 05.10.2011 року, надала зазначену довідку в апеляційному суді Харківської області, тим самим використала завідомо підроблений документ

Допитана в ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, не визнала та пояснила, що 03 червня 2011 року вона звернулася до лікаря ОСОБА_10 з приводу болів у спині, осатаній сказав її що нічого страшного нема, прописав уколи та рекомендував постільний режим потягом семі діб. 25.06.2011 року ОСОБА_6 попросила свого знайомого ОСОБА_11 подзвонити лікарю Письмаку, для того щоб той надав її довідку про те, що вона знаходилась у нього на прийомі. ОСОБА_11 подзвонив Письмаку та повідомив ОСОБА_6 про те, що лікар надаст її довідку, але датовану не 03.06.2011 року, а 25.06.2011 року. Після чого ОСОБА_11 привіз ОСОБА_6 довідку на роботу, дану довідку вона надала до Апеляційного суду Харківської області, однак дана довідка не була підставою для поновлення строків на апеляційне оскарження. Стверджує, що була 25.06.2011 року на прийомі у лікаря ОСОБА_10 .

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними по справі доказами, які перевірені в ході судового слідства.

Свідок ОСОБА_10 пояснив що він працював лікарем травматологом у КЗОЗ « Харківська обласна клінічна багатопрофільна лікарня № 25», 25.06.2011 року він знаходився у щорічній відпустці на не приймав хворих. Стверджує, що з ОСОБА_6 ніколи знайом не був, за медичною допомогою до нього вона не зверталася. До виданої ОСОБА_6 довідки про стан її здоров`я, він не якого відношення не має, підпис в даній довідки виконана не ним, крім того в довідці не дотримано формат документу .

Свідок ОСОБА_12 , який був допитаний за клопотанням ОСОБА_6 , пояснив, що він працює директором ТОВ Оріон, на даному підприємстві ОСОБА_6 працює за сумісництвом головним бухгалтером. В червні місяці 2011 року, точної дати він не пам`ятає ОСОБА_6 прийшла на роботу та повідомила, що у неї болить спина. Їх знайомий ОСОБА_11 повідомив, що у нього є знайомий лікар травматолог, якому він подзвонив та домовився поро зустріч, після цього ОСОБА_12 відвіз ОСОБА_6 в лікарню № 25, яка знаходиться в районі ХТЗ, однак з нею до лікаря не пішов, а залишився чикати її у машині. ОСОБА_6 вийшла з лікарні десь через годину та повідомила, що лікар прописав ліки та сказав декілька днів полежати. Через декілька днів ОСОБА_6 знадобилася довідка про стан здоров`я, але так як це був період бухгалтерської звітності, він попросив ОСОБА_11 забрати дану довідку та привести її на роботу. Коли ОСОБА_11 привіз та віддавав довідку ОСОБА_6 він не бачив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що, в зв`язку з відміною апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2011 року, згідно якого за ОСОБА_7 було визнано право власності на ювелірні вироби, які знаходились в незаконному володінні ОСОБА_6 та остання була зобов`язана їх повернути, він звернувся до 25 лікарні з запитом про те, чи зверталася ОСОБА_6 до лікарні за медичною допомогою, на який йому було надано відповідь, про те що остання до лікарні № 25 м. Харкова за медичною допомогою не зверталася.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується:

- оригіналом довідки про стан здоров`я ОСОБА_6 , яку остання надала до апеляційного суду Харківської області;

- відповіддю Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25, з якої вбачається, що ОСОБА_6 в лікарню 03.06.2011 року не зверталася;

- відповіддю Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25, з якої вбачається, що згідно наказу Харківського ГЗО № 351 від 18.05.2011 року всі відділення стаціонару були закриті на ремонт, а лікар травматолог ОСОБА_10 з 01.06.2011 року по 04.07.2011 рік знаходився в щорічній відпустці;

- витягом з наказу № 70-к від 17.05.2011 року, відповідно до якого вбачається, що лікарю травматологу травматологічного відділення ОСОБА_10 було надано щорічну відпустку з 01.06.2011 року по 03.07.2011 року протягом 31 календарних днів;

- висновком почеркознавчої експертизи № 377 від 07.11.2014 року, в якому зазначено, що рукописні записи від імені ОСОБА_10 в довідці № 34 від 25.06.2011 року виконані не ОСОБА_10 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_10 в довідці № 34 від 34 від 25.06.2011 року виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою;

К показанням обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона була на прийомі у лікаря травматолога ОСОБА_10 та про те що ії знайомий ОСОБА_11 25.06.2011 року взяв у нього довідку про стан здоров`я ОСОБА_6 суд відноситься критично. Дані показання спростовуються висновками почеркознавчих експертиз, свідченнями ОСОБА_10 , відповідями Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25.

Заперечення вини обвинуваченою ОСОБА_6 суд розцінює як обраний нею спосіб захисту з метою уникнути передбаченої кримінальним законом відповідальності за вчинювані злочинні дії.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Вивченням особистості ОСОБА_6 встановлено, що вона працює, раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра на нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченої, обставин що пом`якшують і обтяжують її покарання та призначає його у виді обмеження волі.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді штрафу, арешту, або обмеження волі .

Згідно п.2 ч.1 статті 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах передбачених ст. 49 КК україни.

Судом встановлено з моменту вчинення даного злочину, тобто з 2011 року минуло більше трьох років, отже строки притягнення до кримінальної відповідальності винної особи сплили і перебіг їх давності не зупинявся та не переривався, тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного пкарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373 - 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити ій покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

ОСОБА_6 в силу ст.49 КК України звільнити від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-почеркознавчих експертиз в сумі 1228,50 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1