12.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/9312/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження (об`єднані № 0002356, № 90002997, № 0003571) за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1)вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2005 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік на підставі ст. 75 КК України;

2)вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2006 року за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3)вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2008 року за ст.ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

4)вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2011 року за ст.ст. 187 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 08 січня 2014 року після відбуття строку покарання;

проживаючого в АДРЕСА_1 , тримається під вартою з 05 вересня 2014 року, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України, -

- ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , тримається під вартою з 05 вересня 2014 року, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 187 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 27 червня 2014 року, близько 00.30, знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 ,маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, наблизився до ОСОБА_8 та, діючи повторно, з корисливої зацікавленості, шляхом ривку відкрито викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_8 , - сумку, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якій знаходились мобільний телефон «НТС one X s720e» вартістю 4 535 грн., а також технічний паспорт на автомобіль «Део Ланос» д/н НОМЕР_1 , водійське посвідчення, паспорт громадянки України, довідка про присвоєння облікового номеру картки платника податків на їм`я потерпілої, ключі від автомобіля, які не представляють матеріальної цінності, а всього на загальну суму 4 535 грн., після чого з викраденим з місця злочину зник.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність свою визнав повністю та підтвердив, що відкрито викрав вказане майно, належне потерпілій ОСОБА_8 , вихопивши у неї з рук сумку.

Винність ОСОБА_6 у вчиненому злочині, поряд з його показаннями, підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 27 червня 2014 року, близько 00.30, коли вона знаходилась біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , до неї наблизився раніше незнайомий ОСОБА_6 та вихопив у не з рук сумку, в якій знаходились вказані належні їй документи та мобільний телефон «НТС one X s720e» вартістю 4 535 грн.

Копіями документів про придбання потерпілою ОСОБА_8 мобільного телефону «НТС one X s720e» підтверджено належність їй вказаного майна (Т.4, а.с.13-14).

З протоколу огляду від 09 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_9 добровільно видав працівникам міліції придбаний ним мобільний телефон «НТС one X s720e», належний потерпілій (Т.4, а.с. 27).

В ході пред`явлення особи для впізнання від 16 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_8 вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка відкрито заволоділа належним їй майном (Т.4, а.с. 51-53).

Під час слідчого експерименту від 16 вересня 2014 року ОСОБА_6 на місці вчинення злочину вказав спосіб та обставини відкритого викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_8 (Т.4, а.с. 54-60), що об`єктивно узгоджується з показаннями потерпілої.

Довідкою УОІ УМВС України і Дніпропетровській області підтверджено, що ОСОБА_6 має судимості за однорідні та тотожні протиправні дії, тобто вчинив злочин повторно (Т.4, а.с. 37-38).

Аналізуючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно; а його умисні дії правильно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 07 серпня 2014 року, близько 16.45, знаходячись біля будинку № 4, розташованого по вул. Шелгунова в м. Дніпропетровську, незаконно придбав без мети збуту, купивши у невстановленої слідством особи, наркотичний засіб «канабіс» масою не менше ніж 7, 551 г., який незаконно зберігав при собі без мети збуту до 17.15 того ж дня, коли, знаходячись біля вищевказаного будинку, він був затриманий працівниками міліції, які виявили та вилучили у нього речовину масою 7, 551 г., що є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 7, 173 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винність свою визнав повністю та пояснив, що з метою особистого вживання дійсно придбав та зберігав вказаний наркотичний засіб.

Винність ОСОБА_7 у вчиненому злочині, поряд з його показаннями, підтверджується наступними доказами.

Рапортом працівника міліції від 07 серпня 2014 року підтверджено, що ОСОБА_7 був затриманий біля будинку № 4, розташованого по вул. Шелгунова в м. Дніпропетровську (Т.3, а.с. 4).

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що у його присутності у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, що також вбачається з протоколу особистого огляду ОСОБА_7 від 07 серпня 2014 року, проведеного в ході його адміністративного затримання (Т.3, а.с. 5-7).

Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 70/10-1953 від 16 серпня 2014 року, речовина масою 7, 551 г., вилучена у ОСОБА_7 , є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 7, 173 г. (Т.1, а.с. 10-12).

Аналіз сукупності наведених доказів свідчить про винність ОСОБА_7 у незаконних придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту; а його умисні дії правильно кваліфіковано за ст. 309 ч. 1 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 05 вересня 2014 року, близько 01.00, вступивши в попередню змову, спрямовану на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі три складних ножі, прибули до будинку АДРЕСА_3 .

Реалізуючи умови попередньої змови, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 наблизились до ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які знаходились біля вищевказаного будинку, і почали вимагати у останніх грошові кошти та інші матеріальні цінності. Після того, як потерпілі відповіли їм, що в них немає грошей, ОСОБА_7 , діючи узгоджено, у групі з ОСОБА_6 , завдав ОСОБА_12 удар рукою в обличчя, від чого останній впав на землю та втратив свідомо свідомість, а ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 , намагався завдати ОСОБА_11 удар, але останній, вчиняючи опір, ухилився від ударів та відштовхнув ОСОБА_6 від себе, від чого той впав на землю.

В цей час ОСОБА_7 , діючи узгоджено із співучасником злочину, з метою подолання опору з боку потерпілого ОСОБА_11 , дістав з карману ніж та, утримуючи його у правій руці, наблизився спереду до ОСОБА_11 та підставив йому ніж до горла, висловлюючи погрози його застосувати, тобто погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, чим подолав його волю до вчинення опору, після чого штовхнув ОСОБА_11 на землю та почав завдавати удари ногами по різних частинах тіла останнього. ОСОБА_6 , діючи узгоджено із співучасником злочину, також наблизився до ОСОБА_11 та почав спільно з ОСОБА_7 завдавати удари ногами по різних частинах тіла потерпілого.

Своїми спільними умисними діями ОСОБА_6 і ОСОБА_7 остаточно подолали волю потерпілого до опору, після чого ОСОБА_6 , діючи відповідно до умов попередньої змови, реалізуючи спільний злочинний намір на заволодіння чужим майном, дістав з карманів одягу ОСОБА_11 належне останньому майно - мобільний телефон «Ел Джі Е 510» вартістю 1808, 10 грн., в якому знаходились картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» та карта пам`яті об`ємом 2 гб., які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, три ключі від квартири, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, а також грошові кошти у розмірі 510 грн.

В цей час ОСОБА_7 , діючи відповідно до умов попередньої змови, реалізуючи спільний злочинний намір на заволодіння чужим майном, наблизився до ОСОБА_12 , який лежав на землі, та дістав з карманів його одягу належне останньому майно пластикову картку ПАТ «КБ «ПриватБанк», яка не становить матеріальної цінності для потерпілого, грошові кошти у розмірі 1300 грн., а також зняв з безіменного пальця правої руки обручку з золота 585 проби вагою 1, 5 г. вартістю 675 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в результаті вчинення нападу заволоділи майном, належним потерпілому ОСОБА_11 , на загальну суму 2318, 10 грн. та майном, належним потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 1975 грн., після чого з викраденим з місця злочину зникли.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою не визнав та пояснив, що у вказаний час вони з ОСОБА_7 зустріли раніше незнайомих потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , в яких попросили цигарки. Потерпілі їм грубо відповіли, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в процесі якого вони з ОСОБА_7 завдали удари ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_7 пішов, а він вирішив щось викрасти у потерпілих та дістав з карманів їх одежі вказане майно.

Він дійсно мав при собі ножі, але потерпілим застосуванням ножа взагалі не погрожував.

Обвинувачений ОСОБА_7 винність свою не визнав та пояснив, що він разом з ОСОБА_6 звернувся до потерпілих, з якими у них виник конфлікт, та вони разом завдали удари ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , після чого він пішов і участі у викраденні належного потерпілим майна не брав.

Ножем він нікому з потерпілих не погрожував.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 винність свою не визнали, винність кожного з них у злочині, вчиненому за викладених обставин, підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 05 вересня 2014 року, приблизно після 00.30, вони разом з ОСОБА_12 прямували за місцем проживання і біля будинку АДРЕСА_3 , їх наздогнали двоє раніше незнайомих чоловіків ( ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ). Чоловіки попросили у них цигарки, і він дав їм пачку цигарок, при цьому ОСОБА_6 запитав, чи є в них гроші, на що від відповів, що немає. В цей час ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_12 кулаком в обличчя, від чого останній впав на землю. А ОСОБА_6 намагався вдарити його ( ОСОБА_13 ) в обличчя, але він відштовхнув його та почав захищатися. ОСОБА_7 в ході цього різко підбіг до нього та підставив до горло розкладний ніж, погрожуючи порізати його, якщо він не дасть грошей. Після цього ОСОБА_7 і ОСОБА_6 разом штовхнули його на землю та почали завдавати удари по різним частинам тіла, після чого він побачив, що ОСОБА_7 знов повернувся до ОСОБА_12 , який намагався піднятись, декілька разів вдарив його ногою по тулубу та став діставати речі з карманів. Одночасно з цим, ОСОБА_6 дістав у нього з карманів вказаний належний йому мобільний телефон з карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. та картою пам`яті вартістю 50 грн., а також паспорт та набір ключів.

Після цього нападники зникли, а він, піднявшись та переконавшись, що ОСОБА_12 втратив свідомість, пішов додому, де повідомив про подію дружині та викликав працівників міліції. Потім разом з дружиною пішли на місце нападу, куди також прибули працівники міліції, які згодом затримали нападників неподалік від місця події.

Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що у вказаний час біля будинку АДРЕСА_3 , їх наздогнали ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , яким ОСОБА_11 , за проханням останнім, дав пачку цигарок. І в цей час ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_11 про грошові кошти, на що той відповів, що грошей в них немає, після чого ОСОБА_7 вдарив його ( ОСОБА_12 ) кулаком в обличчя, від чого він впав на землю та побачив, що ОСОБА_6 намагався вдарити ОСОБА_11 кулаком в обличчя, а ОСОБА_11 став чинити йому опір. В цей час ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_11 та приставив йому до горла ніж, погрожуючи порізати та вимагаючи дати гроші. Також він побачив, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 разом штовхнули ОСОБА_11 на землю та почали завдавати удари. Після цього ОСОБА_7 знов підбіг до нього, завдав йому по різних частинах тіла декілька ударів ногою та став витягати з карманів його речі, викравши пластикову картку ПАТ «КБ «ПриватБанк», грошові кошти в сумі 1300 грн. та стягнув з безіменного пальця золоту обручку, під час чого він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, пішов за місцем проживання.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 пояснили, що 05 вересня 2014 року, близько 01.00, під час несення патрульної служби вони отримали виклик про вчинення розбійного нападу та прибули на вул. Комунарівську в м. Дніпропетровську. На місці до них підійшли ОСОБА_11 та дружина останнього, після чого, відпрацьовуючи місцевість, вони затримали двох чоловіків, на яких вказав потерпілий, у яких були виявлені мобільний телефон «Ел Джі» і ножі, що було оформлено відповідними протоколами учасників слідчо-оперативної служби, які прибули на місце після затримання нападників.

Правомірність дій вказаних інспекторів патрульної служби № 7 полку ПС ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в свою чергу, підтверджено висновком службового розслідування від 07 жовтня 2014 року, проведеного за заявою ОСОБА_6 , під час якого не підтвердилось факту наявності будь-яких заходів незаконного впливу під час затримання (Т.1, а.с. 136-137).

Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що зі слів її співмешканця ОСОБА_11 вона дізналась про вчинення нападу на останнього та на її батька ОСОБА_12 , після чого були викликані працівники міліції та під час відпрацювання місцевості затримані обидва нападника, у яких був виявлений мобільний телефон, викрадений ОСОБА_11 .

Оглядом місця події від 05 вересня 2014 року зафіксовано ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_4 (Т.1, а.с. 7).

З протоколу огляду від 05 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 , який знаходився біля магазину «Сільпо», розташованого по вул. Комунарівській, 4 в м. Дніпропетровську, добровільно видав працівникам міліції два ножі, зокрема, ніж з металевою рукояткою та дерев`яною вставкою, у отвір якої протягнута нитка червоного кольору, а також у нього виявлено та вилучено мобільний телефон «Ел Джі Е 510» з карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», пластикову карту ПАТ «КБ «ПриватБанк» (Т.1, а.с. 8).

В ході огляду від 05 вересня 2014 року у ОСОБА_7 виявлено та вилучено ніж з металевою рукояткою (Т.1, а.с. 9).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3437е від 09 вересня 2014 року, потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді 6-ти саден по задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, задній поверхні правого ліктьового суглобу, тильній поверхні лівої кисті в проекції голівок середніх фаланг 3-го, 4-го, 5-го пальців, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (Т.1, а.с. 32-34).

Згідно до висновку судово-медичної експертизи № 3434е від 09 вересня 2014 року, потерпілому ОСОБА_12 заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу правого ока, саден виличної області праворуч, скроневої області ліворуч, зовнішньо-задньої поверхні правого плеча, передпліччя та ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні лівого променево-п`ясного суглобу, тильної поверхні лівої кисті, синців тильної та долонної поверхні правої кисті, двох саден передньо-зовнішньої поверхні обох колінних суглобів (Т.1, а.с. 36-37).

Висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-4353 від 26 вересня 2014 року встановлено ринкову вартість золотого кільця 585 проби вагою 1, 5 г. у розмірі 675 грн. (Т.1, а.с. 40-41).

За висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-4352 від 26 вересня 2014 року, ринкова вартість мобільного телефону «Ел Джі Е 510» склала 1808, 10 грн. (Т.1, а.с. 44-46).

Під час пред`явлення осіб для впізнання від 05 вересня 2014 року потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 і ОСОБА_7 як осіб, які вчинили розбійний напад; потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка брала участь у нападі (Т.1, а.с. 64-65, 66-67, 68-69).

Належність потерпілому ОСОБА_11 вилученого мобільного телефону «Ел Джі Е 510» підтверджено протоколами його огляду та впізнання від 10 вересня 2014 року (Т.1, а.с. 153-155, 157-158).

Під час пред`явлення речей для впізнання потерпілий ОСОБА_12 впізнав ніж з ниттю червоного кольору, яким ОСОБА_7 погрожував потерпілому ОСОБА_11 під час розбійного нападу (Т.1, а.с.163-165).

Обставини вчинення розбійного нападу, зокрема, обставини погрози застосування ножа з боку ОСОБА_7 вказав потерпілий ОСОБА_12 на місці вчинення злочину під час проведення слідчого експерименту від 13 вересня 2014 року (Т.1, а.с. 172-172-176) та слідчого експерименту від 28 серпня 2015 року, проведеного на підставі доручення за ухвалою суду від 14 липня 2015 року (протокол на 8 арк. долучено до матеріалів судового провадження), і вказані потерпілим обставини не викликають сумніву щодо його в них обізнаності, послідовності та достовірності його показань.

Оглядом дисків з інформації, знятої з каналів зв`язку від 10 жовтня 2014 року підтверджено використання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 засобів мобільного зв`язку на ділянці місцевості, прилеглій до місця вчинення розбійного нападу на потерпілих (Т.1, а.с. 211-216, 220-225).

Переглядом відеозапису з камер спостереження магазину «М`ясолюб» підтверджено факт затримання працівниками патрульної служби ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на місцевості неподалік від місця вчинення розбійного нападу, про що також вбачається і з протоколу огляду відеозапису від 12 вересня 2014 року, добровільно виданого керівником магазину (Т.1, а.с. 167-168), - і ці обставини об`єктивно узгоджуються з показаннями потерпілих та свідків.

Досліджуючи наведені докази, суд вважає за необхідне звернути увагу на безпідставність доводів сторони захисту про недопустимість у якості доказів протоколів огляду ножів і мобільних телефонів у ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , оскільки, як видно зі змісту досліджених протоколів, вони складені з дотриманням вимог ст.ст. 104, 237 КПК України.

Не є обґрунтованими і зауваження захисту щодо відсутності у потерпілого ОСОБА_12 можливості розрізнити колір нитки на ножі, яким погрожував ОСОБА_7 під час вчинення розбійного нападу, оскільки подібні спостереження пов`язані з виключно суб`єктивними можливостями потерпілого, який піддався нападу; і отже невизнання даного факту стороною захисту не виключає обізнаності потерпілого ОСОБА_12 щодо характеристик предмету, використаного під час розбійного нападу, які він вказав в ході пред`явлення речей для впізнання щодо вилученого у ОСОБА_6 ножу.

Наведеними доказами спростовуються твердження обвинувачених про відсутність погрози ножем під час вчинення протиправних дій, а також про те, що ініціатива заволодіти майном, належним потерпілим, була обумовлена лише бажанням ОСОБА_6 , і такі дії були вчинені за відсутності ОСОБА_7 .

При цьому, наявність на момент затримання ножів у користуванні як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , у порівнянні цієї обставини з показаннями потерпілих та свідків, об`єктивно свідчить про спільність дій ОСОБА_6 і ОСОБА_7 як до, так і під час вчинення розбійного нападу, а також після нього, обумовлену наявністю між ними попередньої змови на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, забезпеченого відповідною погрозою до потерпілих з метою подолання опору.

У такому разі у кримінальному провадженні відсутні обставини, які б могли вказувати на можливість здійснення ОСОБА_6 протиправних дій поза межами попередньої змови з ОСОБА_7 як зі співучасником злочину.

Показання обвинувачених у судовому засіданні щодо заперечення своєї винуватості у вчиненні розбійного нападу не можливо розцінювати іншим чином, аніж як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений ними тяжкий злочин.

Копією вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2011 року підтверджено наявність у ОСОБА_6 судимості за розбій (Т.1, а.с. 108-109).

Аналізуючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_6 - і як особою, яка раніше вчинила розбій.

Умисні дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за відповідними вказаними ознаками, правильно кваліфіковано за ст. 187 ч. 2 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчинених ними злочинів, зокрема тяжких; а також дані, що характеризують їх особу, а саме, що вони посередньо характеризуються, суспільно корисною працею не займались, ОСОБА_7 юридично не судимий, але фактично схильний до продовження протиправної поведінки, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий.

Обставин, як таких, що обтяжують, так і що пом`якшують покарання, у судовому провадження не встановлено.

З огляду на це, виходячи з обставин вчинення злочинів, покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 має бути призначене у вигляді позбавлення волі, в межах санкцій законів, що передбачають кримінальну відповідальність за вчинені діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі;

- за ст. 187 ч. 2 КК України у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, та остаточно ОСОБА_6 до відбування призначити покарання у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з 05 вересня 2014 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 187 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст. 309 ч. 1 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

- за ст. 187 ч. 2 КК України у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, та остаточно ОСОБА_7 до відбування призначити покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з 05 вересня 2014 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон «НТС», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 (Т.4, а.с. 29), - вважати їй повернутим;

- наркотичний засіб, ножі, які знаходяться у камері схову Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (Т.3, а.с. 14; Т.1, а.с. 53, 61), - знищити;

- мобільний телефон «Ел Джі Е 510», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 (Т.1, а.с. 60), - вважати йому повернутим;

- диски з відеозаписами (Т.1, а.с. 170, 207, 210, 219), - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 солідарно на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 80 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення, а засудженими в той самий строк з моменту вручення кожному копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1