АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1980/15 Справа № 185/366/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши 16 грудня 2015 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003235 щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_12 та в її інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого:
18.08.1994 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 141 ч.2, 140 ч. З, 140 ч.2, 42, КК України / в редакції 1960 року / до 5 років 4 місяців позбавлення волі;
21.09.1999 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 142 ч.2, 117 ч.І, 42, КК України / в редакції 1960 року/ до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
30.07.2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 187 ч.2, 289 ч. 3, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.04.2013 року по відбуттю строку покарання,
-за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років;
-за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 призначено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку села Вежайка Усть - Вимського району Комі РФ, громадянки України, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має,
-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 11 315 грн, та моральну шкоду в сумі 200 000 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави за проведення експертиз по справі кошти у сумі 786 грн. 24 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_11 , 20.10.2014 року, приблизно о 01.00 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Мономах», розташованого по вул. Садовніченка в м. Павлограді Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_14 . Після чого, у ОСОБА_11 виник злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .
ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_14 , та тримаючи в руках дерев`яний предмет (біту), який вирішив використати у якості знаряддя злочину, і застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, умисно наніс битою не менше двох ударів по лівій руці та голови ОСОБА_14 , в наслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому 2-4 п`ясних кісток лівої руки; відкритої черепно-мозкової травми, уламкового перелому правої скроневої кісті з переходом на основу черепу, крововиливу (епідуральна гематома) в об`ємі 175 мл., крововиливу в м`які покривні тканини голови та під м`які мозкові оболонки, які утворилися, від чого остання впала на землю.
Далі ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, оглянувши особисті речі ОСОБА_14 , відкрито заволодів майном, а саме мобільним телефоном марки "Нокиа 5228", вартістю 345 грн. 83 коп., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 345/38 від 24.11.2014 року, в середині якого знаходилася сім - картка мобільного оператора "МТС" вартістю 10 грн., на рахунку якої була сума 10 грн., яка матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_7 не представляла. Таким чином ОСОБА_11 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 345 грн. 83 коп., після чого з місця події зник.
Крім того, під час скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до останньої, та тримаючи в руках дерев`яний предмет (биту), який вирішив використати в якості знаряддя злочину, і застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, умисно наніс удар битою по лівій руці ОСОБА_14 в наслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2 - 4 п`ясних кісток лівої руки, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс не менше двох ударів в область голови ОСОБА_14 , в наслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; уламкового перелому правої скроневої кісті з переходом на основу черепу; крововиливу (епідуральна гематома) в об`ємі 175мл.; крововиливу в м`які покривні тканини голови та під м`які мозкові оболонки, які утворилися, від чого остання впала на землю.
Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; уламкового перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепу; крововиливу (епідуральна гематома) в об`ємі 175 мл.; крововилив в м`які покривні тканини голови та під м`які мозкові оболонки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Закритий перелом 2-4 п`ясних кісток лівої кісті має ознаки пошкоджень середнього ступеню тяжкості відносно живих осіб. 21.10.2014 року о 15 годині 10 хвилин в реанімаційному відділенні КЗ «Павлоградської міської лікарні №4» ДОР, від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_14 . Смерть ОСОБА_14 настала від тяжкого забою головного мозку, в наслідок черепно-мозкової травми.
Між описаною травмою та настанням смерті ОСОБА_14 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
ОСОБА_12 , 20.10.2014 року, приблизно о 01.00 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «Мономах», розташованого по вул. Сташкова в м. Павлограді Дніпропетровської області, де звернула увагу на двох раніше незнайомих їй ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Після чого, у ОСОБА_12 виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 .
ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно із корисних спонукань, підійшла до ОСОБА_7 та, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, нанесла удар кулаком правої руки в область голови потерпілої ОСОБА_7 , чим завдала їй фізичного болю, від чого остання впала на землю, та в наслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглобу. Після чого, ОСОБА_12 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, направленого на відкрите викрадення майна, оглянувши особисті речі ОСОБА_7 , відкрито викрала майно останньої, а саме: цигарки марки «Бонд» в кількості 10 шт. вартістю 6 грн. 50 коп., запальничку вартістю 3 грн. 80 коп., чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 10 грн. 30 коп. Після чого ОСОБА_12 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла.
В апеляціях:
Прокурор, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, не оскаржуючи вирок щодо ОСОБА_11 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_12 через м якість.
Вказує на те, що судом не враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також те, що вона вже була засуджена за вчинення грабежу та жодних висновків не зробила.
Просить, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року, скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_12 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
В своїй апеляції та доповненнях до неї, обвинувачений ОСОБА_11 не погоджуючись із вироком суду просить його скасувати та призначити додаткове розслідування та новий розгляд провадження у суді.
Мотивує свою апеляцію тим, що судовий розгляд, на його думку, проводився неповно та односторонньо, оскільки судом не взяті до уваги докази які суттєво могли вплинути на висновки суду. Так зазначає, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на досудовому слідстві давали одні показання, а під час судового розгляду їх змінили.
Крім того, звертає увагу на той факт, що судово-медичним експертом на його речах не було виявлено слідів крові потерпілої ОСОБА_14 , а також не відкидає випадку, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження під час падіння з висоти власного росту.
В своєму останньому доповненні до апеляції просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 в своїй апеляції вказує на те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що в обвинуваченні відсутня об`єктивна сторона, а його підзахисному взагалі не зрозуміла суть обвинувачення. Так зазначає, що мають місце протиріччя щодо місця події злочинів, які інкримінуються ОСОБА_11 , оскільки з показів свідків та потерпілої не можливо зрозуміти на якій саме вулиці знаходиться магазин «Мономах» на вулиці Сташкова чи ОСОБА_18 , що має істотне значення для справи, адже відсутність вказівки конкретного місця події порушує право на захист обвинуваченого.
Просить вирок суду скасувати та призначити навий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачена ОСОБА_12 в своїй основній апеляцій та доповненнях до неї вказує на те, що має місце невірна кваліфікація її дій, оскільки, на її думку, не дана належна оцінка усім обставинам по справі, показам потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона не забирала у потерпілої мобільний телефон, висновкам товарознавчої експертизи, згідно якої сума нанесеної матеріальної шкоди менша від неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а тому вона вважає, що її дії мають бути кваліфіковані тільки за ч.1 ст.125 КК України. Також вважає, що призначене їй покарання надмірно суворе, оскільки судом не взято до уваги пом`якшуючи обставини.
В своєму останньому доповнені до апеляції просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року відносно неї скасувати, постановити новий вирок, яким призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. неправильному застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також через невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої, через його суворість.
Так зазначає, що висновки суду викладені у вироку містять істотні суперечності, а саме не відповідність, на його думку, порядку вчинення дій обвинуваченою ОСОБА_12 встановлений у ході судового розгляду та зазначений у тексті вироку. Вважає, що дії його підзахисної необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, оскільки у даному випадку застосування насильства, на його думку, мало місце лише з метою уникнення затримання.
Також вважає, що судом при призначенні покарання його підзахисній не достатньо враховано всі пом`якшуючі обставини по справі.
Просить вирок суду скасувати та ухвалити, з урахуванням наведеного, новий вирок.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти апеляцій інших учасників провадження, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їх захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляції та заперечували проти апеляції прокурора, думку потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які просили залишити вирок без змін, вважаючи вирок законним, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
При апеляційному розгляді колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції та, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій обвинувачених., відсутні. Тому твердження в скаргах обвинувачених та їх захисників про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, або про те, що докази сфальсифіковані стороною обвинувачення, необґрунтоване.
Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, підтверджений показаннями:
- потерпілої ОСОБА_7 , про те, за яких обставин 20 жовтня 2014 року приблизно о 01.00 годині, коли вона разом з ОСОБА_14 йшли до магазину «Мономах», розташованого по вул. Садовніченка в м. Павлограді, їм дорогу перегородила обвинувачена ОСОБА_12 , яка на її погляд била в наркотичному стані, та приказала, щоб вони дістали усе з кишень. Вона віддала ОСОБА_14 свій мобільний телефон марки "Нокиа 5228" та попрохала останню втекти. Після цього віддала ОСОБА_12 цигарки марки «Бонд» в кількості приблизно 10 шт. та запальничку, які забрала остання, погрожуючи фізичною розправою, а потім нанесла їй удар рукою у висок, схопила її за волосся, повалила на землю, та стала перевіряти її кишені. У цей час вона почула голос ОСОБА_14 , яка кричала «Будь ласка не треба» та побачила біля неї якогось чоловіка з накинутим на голову капюшоном темного кольору, схожого на обвинуваченого ОСОБА_11 . Потім вона відштовхнула від себе ОСОБА_12 , можливо від цього у останній і стався забій грудної клітки. У цей час до ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_11 , схожий на чоловіка, який був поруч із ОСОБА_14 , та вони пішли швидким шагом в сторону СШ №6, розташованої по вул. Садовніченко м. Павлограда. ОСОБА_19 їй сказала, що її два рази вдарили по голові битою та вкрали телефон;
- свідка ОСОБА_20 про те, що він працює таксистом та приблизно о 01.00 годині знаходився в своєму автомобілі на вул. Сташкова м. Павлограда неподалік від магазину «Лакомка». Повз нього пройшли дві дівчини у напрямку магазину «Мономах». Приблизно через 5 хвилин він почув крики. У дзеркало заднього виду він побачив, що на відстані приблизно одного метру від його машини впала дівчина до якої підбіг чоловік, нагнувся до неї та декілька разів вдарив її, та так, що в неї з легень виходило повітря. Лице чоловіка він побачив завдяки світлу із автомобіля, яке включилось, коли він відкрив двері. Це був раніше йому не знайомий ОСОБА_11 . Коли він вийшов із машини, ОСОБА_11 відразу побіг у сторону магазину «Мономах». Запевнив суд, що саме ОСОБА_11 наносив ОСОБА_14 тілесні ушкодження;
- свідка ОСОБА_21 про те, що він працює таксистом, знає обвинувачених як клієнтів. Восени 2014 року, більш точного часу він не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_12 та попросила відвезти їх до кафе «Норма», а потім на селище «хімзавод» м. Павлограда. У машині ОСОБА_11 показував йому биту, довжиною приблизно 40 см. світлого кольору. На вул. Сташкова,23 м. Павлограда обвинувачені вийшли із автомобіля;
- свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про те, що восени 2014 року, більш точного часу вони не пам`ятають, на перехресті вулиць Інтернаціональна та Карла Маркса м. Павлограда у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вони придбали мобільний телефон за 200 грн. Через два дні цей телефон був вилучений у ОСОБА_22 працівниками міліції. В судовому засіданні телефон, який був їм пред`явлений є тим, що вони отримали від ОСОБА_11
- експерта ОСОБА_24 про те, що він повністю підтримує висновок проведеної ним судово-медичної експертизи. Точно не може сказати, яким саме предметом були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_14 , тому що індивідуальні особливості травмуючого предмету у досліджених пошкодженнях не відображені, але може сказати, що травми були нанесені предметом з обмеженою травмуючою поверхнею у ділянку правого виска. До цих предметів може відноситись торцова частина дерев`яної палиці, молоток, каміння, тощо. Рукою неможливо спричинити такі тілесні ушкодження. Від ударів стався перелом у ділянці голови, та перелом кисті руки. Тілесні ушкодження на руці теж спричинені тупим предметом. Сила удару була достатньою для перелому черепу. Було спричинено не менш 2-х травматичних дій. Були травмовані ділянки мозку, які відповідають за дихання, сосудо-руховий центр, який відповідає за роботу важливих органів перекачування крові. Не можна виключити те, що ОСОБА_14 після нанесення їй таких тілесних ушкоджень могла щось говорити та ходити, тому, що набряк мозку наступає поступово. В подальшому ОСОБА_14 не могла дихати без застосування апарату штучного дихання. У таких випадках людині надається медична допомога до настання смерті мозку. Тяжкість стану ОСОБА_14 не дозволяла транспортувати її у інші лікарні. Спричинені тілесні ушкодження у ділянці голови знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_14 .
Як видно з мотивувальної частини вироку, суд визнав ці показання достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, в ході кримінального провадження були послідовними, суттєвих протиріч не містять та повною мірою узгоджуються і підтверджуються зібраними доказами.
Так, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_7 заявила, що дівчину під № 2 - ОСОБА_12 упізнає як особу, яка 20 жовтня 2014 року об 01 годині, скоїла відносно неї грабіж. ОСОБА_12 впізнала по кольору волосся, зросту, голосу, по профілю обличчя /т. 1 а. с. 26-27/.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2014 року, ОСОБА_25 заявив, що чоловіка під № 4, а саме ОСОБА_11 , він впізнав як особу, який в ніч на 20.10.2014 року по вул. Сташкова м. Павлограда Дніпропетровської області, знаходячись біля його машини, побив ОСОБА_14 . ОСОБА_11 упізнав за загальними рисами обличчя / т. 1 а. с. 210-212 /.
Згідно висновку експерта № 462 від 23.10.2014 року, потерпілій ОСОБА_7 спричинені механічні тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглобу, яке по своєму характеру відноситься до ступеню легких тілесних ушкоджень, та утворилося від дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, можливо при падінні, та час його спричинення може відповідати 20.10.2014 року / т.1 а. с. 68 /.
Згідно висновку експерта № 565 від 06.11.2014 року та фото-таблиці до нього, при експертизі трупа ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та могли бути заподіяні при нанесенні ударів тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, чи при ударі об такі. Між описаною у висновку травмою та настанням смерті ОСОБА_14 є прямий причинно-наслідковий зв`язок / т. 1 а. с. 242-246 /.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 354/38 від 24.11.2014 року та фото-таблиці до нього, залишкова вартість мобільного телефону марки «NOKIA» моделі №5228 станом на 20.10.2014 року могла становити 345 грн. /триста сорок п`ять / 83 коп. / том 2 а. с. 52-57 /.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 417/38 від 12.01.2015 року та фото таблиці до нього ринкова вартість запальнички чорного кольору станом на 20.10.2014 року могла складати 3 / три / грн. 80 коп.; ринкова вартість пачки цигарок марки «BOND» на момент вчинення кримінального правопорушення 20.10.2014 року, становить 13 / тринадцять / грн. / т. 2 а. с. 125-130 /.
Згідно довідки комунального закладу "Павлоградська міська станція швидкої медичної допомоги" за № 527 від 02.06.2015 року, до диспетчерської Павлоградської підстанції надійшов виклик за № 34837 о 01 годині 09 хвилин зі скаргами на побиття людей за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Сташкова, магазин "Лакомка", та згідно картки виклику повідомлення надійшло з мобільного телефону № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_20 .
Таким чином, ці та інші докази, досліджені в ході судового слідства і наведені у вироку, свідчать про правильність висновку суду, що вина ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчинені злочинів, за обставин вказаних у вироку, доведена.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинувачених, не встановлено.
Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 зводяться фактично до того, що злочин, за який його засуджено, він не скоював, а судом, при розгляді справи, допущені порушення кримінального процесуального закону. Зокрема, вважає, що йому незаконно відмовлено у відводі судді ОСОБА_26 , яка виносила відносно нього попередній вирок, який був скасований апеляційним судом та незаконно відмовили у повторному допиті свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Що стосується доведеності вини обвинуваченого то вона підтверджується наведеними та іншими доказами дослідженими судом та змістовно викладеними у вироку.
Крім того, аналізуючи показання, дані ОСОБА_12 у ході судового слідства, у сукупності з іншими доказами у справі, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на той факт, що свідчення обвинуваченої, незважаючи на те, що вона намагалась перекласти вину з себе на потерпілу та в знак солідарності не давала пояснення, стосовно дій обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо висвітлення основних подій та обставин злочинів в повній мірі відповідали іншим доказам кримінального провадження, дослідженим під час судового розгляду, а саме те що вона та ОСОБА_11 20.10.2014 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, після вживання спиртних напоїв гуляли біля магазину «Мономах», що ОСОБА_11 підбігав до неї, запитував про сварку з ОСОБА_7 , також не оспорює той факт, що ОСОБА_11 в центрі м. Павлограда з кимось розмовляв з приводу продажу мобільного телефону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, ухвалою від 24 березня 2015 року суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_11 про відвід судді ОСОБА_26 , оскільки доводи, на які посилається обвинувачений, не є обставинами, передбаченими ст.75 КПК України, які виключають участь судді у кримінальному провадженні(т.3 а.п.109).
Також, суд обґрунтовано відмовив у повторному допиті свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , оскільки у обвинуваченого була можливість задавати питання до кожного із свідків, та крім того, вони не були безпосередніми свідками досліджуваних подій. Стосовно свідка ОСОБА_25 , то клопотання обвинуваченого було задоволене та цей свідок був додатково допитаний.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_10 про те, що судом фактично не встановлено місце скоєння правопорушення, колегія суддів вважає їх такими, що не відповідають дійсності.
Так з журналу судового засідання вбачається, що шляхом ретельного допиту потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_25 , судом встановлено, що розбійний напад на потерпілу ОСОБА_19 був здійснений на вулиці Сташкова в 2-3 мерах від перехрестя з вулицею Заводською, а грабіж відносно ОСОБА_7 - через перехрестя, біля будинку, в якому знаходиться магазин «Мономах». Крім того, це підтверджується як схемою наданою свідком ОСОБА_25 на досудовому слідстві та в судовому засіданні, так і ксерокопією карти долученої до апеляційної скарги захисником ОСОБА_10 , з якої вбачається, що будинок в якому знаходиться магазин «Мономах», займає всю площу кварталу та виходить з одного боку на вулицю Сташкова, а з іншої сторони на вулицю ОСОБА_18 .
Тому колегія суддів, не вбачає протиріччя щодо місця події злочинів, які інкримінуються ОСОБА_11 .
З апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_12 та її захисника вбачається, що їх доводи зводяться до того, що цигарки та запальничку потерпіла ОСОБА_7 передала ОСОБА_12 добровільно, після чого, між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_12 були також спричинені тілесні ушкодження. Крім того, обвинувачена звертає увагу на незначну шкоду спричинену її діями потерпілій.
Суд дав належну оцінку як поясненням ОСОБА_12 та і показам потерпілої ОСОБА_7 , яким у суду не було підстав не довіряти та які співпадають з висновками слово-медичних експертиз, протоколами проведення інших слідчих дій та прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачена ОСОБА_12 винна у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Отже, наведені у вироку докази підтверджують правильність висновку суду про вчинення ОСОБА_11 злочинів, які підлягають кваліфікації за ч.4 ст.187, КК України, як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкоджені, небезпечному для життя в момент заподіяння, як таке, що спричинило смерть потерпілого.
Судом правильно кваліфіковані дії і обвинуваченої ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд врахував характер вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме те, що останній вчинив тяжке і особливо тяжке кримінальне правопорушення, наслідки таких кримінальних правопорушень, а саме те, що настала смерть молодої за віком людини, особу обвинуваченого, який раніше судимий та відбував покарання за розбійний напад, його відношення до скоєного, думку потерпілої ОСОБА_8 по мірі покарання, а саме те, що остання просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_11 саме суворе покарання, та призначив обвинуваченому ОСОБА_11 максимальне покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Колегія суддів, вважає, що таке покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , з урахуванням вище вказаних обставин, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , суд врахував характер вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме те, що остання вчинила злочин який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченої, а саме те, що остання раніше притягалась до кримінальної відповідальності, вину визнала частково, думку потерпілої ОСОБА_7 по мірі покарання, а саме те, що остання просила призначити обвинуваченій ОСОБА_12 покарання, пов`язане з позбавленням волі, та призначив останній покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі,
Колегія суддів, також вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею злочинів.
Посилання в апеляції обвинуваченої, як на пом`якшуючу обставину, на наявність у неї малолітньої дитини, колегія суддів вважає недоречним, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження та вироку, судом встановлено, що свою дитину 2013 року народження ОСОБА_12 покинула 4 місяці від роду та на протязі півтора роки не спілкується з нею, вихованням не займається та матеріальної допомоги не надає, дитина проживає з батьком ОСОБА_27 .
Тому підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_12 , як про це ставиться питання в її апеляції та апеляції захисника, колегія суддів не знаходить, як і не вбачає підстав для призначення обвинуваченій більш суворого покарання, про що йдеться в апеляції прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_12 та в її інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року, щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які тримаються під вартою - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді: