Дата документу Справа № 1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 330/1432/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/736 /15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 04 вересня 2015року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року про відмову в продовженні строку тримання під вартою і обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки м. Дніпропетровськ, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

адвокат ОСОБА_8 ,

підозрювана ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що вона 24 червня 2015 року приблизно о 02 год. 30 хв., знаходячиьс біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом ривку відкрито викрала з шиї ОСОБА_10 два золотих ланцюжки з кулонами, загальнавартість яких складає 7000 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вкаазну суму. Після цього ОСОБА_9 продовжуючи злочинні дії, шляхом ривку, відкрито викрав з лівої руки ОСОБА_10 срібний браслет, вартістю 200 грн., а з правого передпліччя відкрито викрав жіночу сумочку синього кольору, в якій знаходились паперовий конверт із сумою 2100 грн., водійське посвідчення на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , грошові кошти на суму 200 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10

24 червня 2015 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000611 за ознаками ч.2 ст. 186 КК України.

25 червня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

27 червня 2015 року ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області підозрюваній ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 серпня 2015 року.

18 серпня 2015 року слідчий СВ Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування до 18 листопада 2015 року в обгрунтування якого вказав на обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її підтвердження доказами наявними в матеріалах провадження, неможливістю закінчення всіх необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередної ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою і неможливістю змінити або скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з подальшим існуванням ризиків, передбачених п.п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний момент не зменшились.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя вказав на продовження строку досудового розслідування та подання клопотання про продовження строку тримання підозрюваної під вартою з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та порушенням права сторони захисту подати свої заперечення щодо продовження строку досудового розслідування та строку тримання під вартою. Крім того, суд звернув увагу на той факт, що слідчі дії на необхідність проведення яких посилається слідчий, як на одну з підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою востаннє проводились ще 14 серпня 2015 року, а дактилоскопічна експертиза впродовж двох місяців досудового розслідування взагалі навіть не призначалась.

Водночас, суд погодився з неможливістю застосування до підозрюваної запобіжних заходів у виді застави та особистої поруки через відсутність осіб, здатних поручитись за підозрювану, відсутність у неї місця роботи та постійного джерела прибутку, а також осіб здатних внести за неї заставу. Разом з тим, врахувавши надані стороною захисту докази наявності в ОСОБА_6 постійного місця проживання, матері, яка перебуває в підозрюваної на утриманні, докуметів, що підтверджують погіршення здоров`я підозрюваної, прийняв рішення про можливість застосування до неї домашнього арешту з 20 год.00 хв. до 07 год. 00 хв. за місцем її проживання з 23 серпня 2015 року до 25 вересня 2015 року.

В апеляційній скарзі, прокурор посилається на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді , невідповідність викладених в ній висновків фактичним обставинам провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, наявність ризиків, передбачених п.п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не були прийняті судом до уваги, неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого і продовжити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.09.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши матеріали провадження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на наявність процедурних порушень щодо продовження строків досудового розслідування, сумнівність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу, недоведеність обставини неможливості застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2015 року до ОСОБА_6 було застосований запобіжний захід у виді взяття під варту.
Питання продовження строку досудового слідства, в контексті вимог ч.3 ст. 197, ст. 199 КПК України, має значення для вирішення питання про продовження строку тримання особи під вартою на стадії досудового розслідування, вирішенню якого передує розгляд прокурором клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування (ст.ст. 294-296 КПК України).
Отже питання продовження особі строку тримання під вартою є взаємопов`язаним із продовженням строку досудового розслідування, яке має вирішуватись із чітким дотриманням вимог КПК України.
Згідно ч.3 ст. 295 КПК України, копія клопотання до прокурора про продовження строку досудового розслідування має бути вручена підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до подання даного клопотання прокурору.
Строк дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою був визначений до 22.08.2015 року.
З клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий звернувся 18.08.2015 року. При цьому не надавши до відповідного клопотання постанови прокурора щодо продовження строку досудового розслідування, яке за відсутності іншого, закінчувалось 25.08.2015 року.
Відповідно до наданої постанови, прокурором Якимівського району Запорізької області питання продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 25.09.2015 року вирішено 19.08.2015 року, тобто у день прийняття суддею оскаржуваного рішення.
Копія клопотання слідчого до прокурора про продовження строку досудового розслідування ні підозрюваній, ні адвокату не надавалась, що фактично позбавило ОСОБА_6 права, у порядку ч. 3 ст. 295 КПК України, надати слідчому чи прокурору свої письмові заперечення з цього приводу.
ОСОБА_6 висунута підозра у вчиненні одного епізоду злочинної діяльності, розслідування якого, з огляду на дату внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, розпочалось 24.06.2015 року.
Об`єктивних факторів, підтверджуючих надмірну складність провадження не вбачається.
У клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою обставинами, які перешкоджають закінченню досудового слідства слідчий вказує на необхідність проведення дактилоскопічної експертизи, допиту в якості свідків понятих, присутніх під час огляду місця події, відкриття матеріали провадження, складення реєстру та обвинувального акту.
Заявлені слідчим обставини засвідчують, що слідчі дії, на які може вплинути ОСОБА_6 , відсутні.
Слідчим суддею встановлені певні недоліки в оперативності розслідування даного кримінального провадження, що не оспорюється в апеляції, які на думку колегії, не можуть бути, шляхом продовження строку утримання особи під вартою, перекладені на підозрювану.
За таких обставин слідчий суддя обґрунтовано виконав вимогу ч. 5 ст. 199 КПК України щодо зобов`язання відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
З цього приводу судова колегія вважає необхідним відмітити практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, є частиною національного законодавства.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 листопада 2010 року у справі Руденко проти України зазначив, що підхід до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу.
Доводи прокурора про порушення слідчим суддею вимог ст. 372 КПК України щодо змісту ухвали при відсутності вказівки на конкретну посадову особу, на яку покладений контроль за виконанням ухвали, колегія суддів знаходить безпідставним та таким що, з урахуванням вимог ст. ст. 409, 411, 412 КПК України, не може слугувати безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки не впливає на його правильність.
Крім того, резолютивна частина судового рішення містить вказівку про осіб, яким рішення передається для виконання, а також про покладення контролю за виконанням ухвали на слідчого.
Доводи апеляції щодо ігнорування слідчим суддею наявності, визначених ст. 177 КПК України, ризиків є безпідставним, оскільки зазначене було враховано слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який на думку колегії суддів, з урахуванням встановлених обставин та явки підозрюваної до суду апеляційної інстанції, що поряд зі знаходженням паспорту підозрюваної у слідчого, зменшує ризик переховування та здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .
Слідчим суддею вірно були враховані обставини, що підтверджуються матеріалами провадження, а саме: наявність у підозрюваної постійного місця проживання, утриманця (матері), погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , що стало перепоною в етапуванні підозрюваної.
Колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дав оцінку наявним у справі доказам, через що дійшов обгрунтованого висновку про недоцільність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою.
Таким чином, ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 196, 197,199 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року про відмову в продовженні строку тримання під вартою і обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 25 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4