Справа № 755/5039/15-к
В И Р О К
іменем України
м. Київ "29" грудня 2015 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судимої 10.11.2000 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 140 ч.2, ст. 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 21.11.2005 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 30.11.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.01.2013 року звільнилась з Чернігівмької виправної колонії (№44) по відбуттю строку покарання, 29.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК україни до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 29.01.2014 року Дарницьким районним судом м . Києва за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 17.06.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва звільненна від покарання на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію»; 31.10.2014 року Соломянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 05.02.2015 року, приблизно о 08-45 год., знаходячись на зупинці громадського транспорту «вулиця Брацславська» в м. Києві, сіла у маршрутне таксі № 45 в напрямку станції метро «Дарниця» в м. Києві.
Під час зупинки маршрутного таксі № 45, на зупинці громадського транспорту «вулиця Ярослава Гашека», приблизно о 09 год. 15 хв., до салону даного маршрутного таксі № 45, зайшла ОСОБА_5 , яка в руці тримала сумку, і в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Здійснюючи свої наміри, приблизно о 09 год. 20 хв., ОСОБА_4 знаходячись в салоні маршрутного таксі № 45, під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Дарницький універмаг» в м. Києві, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, та великою скупченістю людей, відкрила сумку потерпілої ОСОБА_5 , звідки повторно, таємно викрала особисте майно, яке належить останній, а саме: гаманець «Mauro Maskarro», шкіряний, червоного кольору, вартістю 300 грн., в якому знаходилися: одна пара золотих сережок «Italina», вартістю 3500 грн.; іконка, візитна картка на імя ОСОБА_6 , візитна картка на імя ОСОБА_7 , картка «Скарбниця», три однакові картки «Фора» №765, банківська картка «Русский Стандарт» № НОМЕР_1 , на якій грошей не було, які матеріальної цінності не становлять.
Після чого на зупинці громадського транспорту «Дарницький універмаг» в м. Києві, ОСОБА_4 , вийшла з маршрутного таксі № 45 та, разом з викраденим з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3800 грн.
В подальшому, приблизно о 09 год. 25 хвилин, за адресою в м. Києві по проспекту Возз`єднання, 1, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном була затримана потерпілою ОСОБА_5 .
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, та пояснила, що 05.02.2015 року в салоні маршрутного таксі № 45 побачила потерпілу ОСОБА_5 , яка в руці тримала сумку. ОСОБА_4 скористалась великою скупченістю людей, відкрила сумку потерпілої звідки таємно викрала майно, яке належало потерпілій.
Щиро розкаюється у скоєному, жалкує про свої дії, просить суворо його не карати та запевнила суд, що більше не повторить подібного. При призначенні покарання просить врахувати її стан здоров`я, а саме наявність у неї тяжких захворювань.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадені чужого майна (крадіжці) вчиненої повторно та кваліфікує такі її дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, не одружена, маюча на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, її майновий стан, стан здоров`я, а саме наявність у обвинуваченої тяжких хвороб, а саме: ВІЛ-інфекція, тяжкість клінічного перебігу якої відповідає IV клінічній стадії, в т.ч. з наявністю поза легеневого туберкульозу поперекового відділу хребта.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченої, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на неї, її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вичинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, відповідно до ст.71 КК України, суд частково приєднує до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2014 року.

Враховуючи щире каяття обвинуваченої, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення,стан здоров`я, обумовлений тяжким захворюваннями, що підтверджено документально, а саме висновком експертизи № 153-2015/о, відповідно до якого захворювання ОСОБА_4 (ВІЛ-інфекція, тяжкість клінічного перебігу якої відповідає IV клінічній стадії, в т.ч. з наявністю поза легеневого туберкульозу поперекового відділу хребта) відповідають пункту 2.1. «Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», а тому відповідно до ч.2 ст. 84 КК України, підлягає звільненню від відбування покарання.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся, оскільки викрадене майно було повернуто потерпілий.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 84, 71КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2014 року 3 місяці позбавлення волі, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків 2 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 84 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з захворюванням тяжкою хворобою.

Запобіжний захід засудженій залишити без змін домашній арешт.

Речовий докази: гаманець «Mauro Maskarro», шкіряний, червоного кольору, вартістю 300 грн., в якому знаходилися: одна пара золотих сережок «Italina», вартістю 3500 грн.; іконка, візитна картка на імя ОСОБА_6 , візитна картка на імя ОСОБА_7 , картка «Скарбниця», три однакові картки «Фора» № НОМЕР_2 , банківська картка «Русский Стандарт» № НОМЕР_1 залишити на зберіганні у володінні потерпілої.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: