Справа № 2519/986/1-93/2012р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2012 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

прокурора Лисенка Д. Л.,

захисника ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, працюючого трактористом в публічному акціонерному товаристві Млибор(місто Чернігів), проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

13 липня 2006 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 187, ст. 69 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений 16 січня 2009 року з кримінально-виконавчої установи на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України за постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 січня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 09 місяців 13 днів;

судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Семенівським РВ УМВС України в Чернігівській області та прокурором Семенівського району Чернігівської області за протокольною формою досудової підготовки матеріалів ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що згідно виконавчого листа Семенівського районного суду Чернігівської області № 2-789/05 від 14 листопада 2005 року ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. З часу відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати аліментів, за 2011-2012 роки взагалі жодного разу аліменти не сплачував. Він був неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за несплату аліментів, але всі попередження державного виконавця ним було проігноровано. Останній раз ОСОБА_2 отримав попередження під підпис 05 травня 2011 року, але жодної гривні аліментів не сплатив. Було встановлено, що ОСОБА_2, з січня по квітень 2012 р. працював в товаристві з обмеженою відповідальністю Поліський виробничо-експериментальний заводі отримував за вказаний період на руки доход в розмірі 3572 гривні 62 копійки, з якого жодної гривні аліментів не сплатив та виконавчу службу про влаштування на роботу не повідомив, хоча знав про свій обов'язок зі сплати аліментів, тобто злісно ухилявся від сплати аліментів. Станом на 01 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 21035 гривень 94 копійки.

У судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу поставлене клопотання захисника ОСОБА_1, викладене у письмовій заяві до суду від 07 листопада 2012 року (а.с. 55), із приводу відсутності необхідності тримання підсудного ОСОБА_2 під вартою.

Захисник ОСОБА_1 у судовому засіданні вищезазначене клопотання підтримав, уточнив, що його суду слід розцінювати як клопотання про зміну підсудному ОСОБА_2 запобіжного заходу з взяття під варту на підписку про невиїзд, та пояснив про те, що, на його думку, у справі відсутні істотні підстави для тримання ОСОБА_2 під вартою.

Прокурор Лисенко Д. Л. у судовому засіданні висловив думку про безпідставність клопотання захисника ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу підсудному ОСОБА_2.

Підсудний ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_1 підтримав та пояснив про те, що він згоден із думкою захисника.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, вважає за необхідне вищезазначене клопотання захисника відхилити через те, що підстав для зміни обраного судом підсудному запобіжного заходу у виді взяття під варту немає, позаяк тримання під вартою раніше судимого ОСОБА_2 щодо якого оголошувався розшук, кореспондується з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 155 Кримінально-процесуального кодексу України за змістом якого взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено менш суворі покарання ніж покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років, у разі, коли раніше судимий підсудний, перебуваючи на волі, переховувався від суду. Крім цього, суд вважає, що ні підписка про невиїзд, ні інші обумовлені ст. 149 Кримінально-процесуального кодексу України менш суворі запобіжні заходи ніж взяття під варту, при проживанні підсудного у місті Чернігові і наявних обставинах справи, які вказують на систематичне не прибуття ОСОБА_2 до суду без сповіщення поважних причин, не зможуть належним чином запобігти спробам підсудного ухилитися від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 273 Кримінально-процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 про зміну підсудному ОСОБА_2 запобіжного заходу з взяття під варту на підписку про невиїзд відхилити.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити попередній взяття під варту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О. І. Гнип