АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/5500/13-к, Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/1053/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1ст.185, ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А

31 липня 2014 року м.Харків

Суддя судової палати по розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаним вироком,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 і ч.1 ст. 122 КК України і призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України -2 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 122 КК України 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, а за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання 2 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Згідно пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_3 звільнений від призначеного йому покарання.

Вироком присуджено стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 14548 грн. шкоди, а також 2000 грн. компенсації спричиненою злочином моральної шкоди.

На вирок подана апеляційна скарга прокурором у кримінальному провадженні.

Під час підготовки до апеляційного розгляду встановлено, що вказана апеляційна скарга не в повному обсязі відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Так, в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор посилається на необґрунтоване визнання судом обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , його щире каяття у скоєному і неправильно, всупереч вимогам ст. 69 КК України, призначення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КК України покарання 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, оскільки відповідно до вимог ст. 69 КК України міг призначити це покарання в межах 2/3 максимальної санкції цього закону, яким передбачена можливість призначення максимального покарання 3 роки позбавлення волі.

Прокурор вважає, що ця обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

В той же час, в резолютивній частині апеляційної скарги, прокурор, окрім прохання виключити з мотивувальної части вироку висновок про пом`якшуючу обставину щире каяття ОСОБА_5 , просить призначити йому за ч.1 ст. 122 КК України покарання 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, тобто покарання, яке, відповідно до ст.69 КК України, на 6 місяців позбавлення волі, перевищує гранично допустиме покарання.

При цьому апелянт, будь-яким чином не посилається на те, що за вироком суду обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 визнано часткове відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.

З наведених формулювань в мотивувальній і резолютивній частинах апеляційної скарги незрозуміло, які обставини повинна враховувати колегія суддів, яке рішення з точки зору апелянта в частині призначення покарання за ч.1 ст. 122 КК України повинно бути призначене обвинуваченому.

Прокурор в мотивувальній частині апеляційної скарги посилається на безпідставність лише часткового задоволення позовних вимог потерпілого, оскільки заявлена ним сума позову в 15848 грн. є об`єктивною та підлягає задоволенню.

З аналізу наведеного доводу апелянта незрозуміло, яку суму цивільного позову вважає необхідним стягнути прокурор, оскільки зі змісту мотивувальної і резолютивної частини вироку вбачається, що потерпілому відшкодовано 1300 грн. і присуджено стягнути 14548 грн.

Також, прокурор, в резолютивній частині апеляційної скарги просить вирок суду за ч.1 ст. 185 і ч.1 ст. 122 КК України змінити і одночасно постановити свій вирок за вказаними статтями КК України.

Наведений зміст апеляційної скарги прокурора свідчить про взаємовиключні вимоги, які не враховують зміст повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, передбачений ст. 407 КПК України.

Наведені недоліки апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні унеможливлюють прийняття судом апеляційної інстанції законного і обґрунтованого рішення, свідчать про порушення апелянтом вимог, передбачених п.4 ч.2 ст.396 КПК України і, відповідно до ст. 399 КПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Беручи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.399 Кримінального процесуального кодексу України,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху.

Встановити десятиденний термін для усунення апелянтом недоліків його апеляційної скарги.

Копію ухвали надіслати сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_2