Справа № 461/3326/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/862/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Станимир, Перемишлянського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ч.2 ст. 355 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

апелянта ОСОБА_9

та його захисника адвоката ОСОБА_10 ,
захисника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,
за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком затверджено угоду про примирення, укладену 19 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 березня 2015 року покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням одного року іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання.
Затверджено угоду про примирення, укладену 19 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 березня 2015 року покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням одного року іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання.
Не погоджуючись із вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Зазначає, що із оскаржуваного вироку вбачається, що під час досудового розслідування встановлено факт вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України. Проте стосовно нього судом і на даний час не ухвалено жодного судового рішення за обвинуваченням за ч.2 ст. 355 КК України, оскільки він вини не визнає. Покликається на вимоги ч.1 ст. 17 КПК України, згідно яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, зазначає про невідповідність покарання, визначеного угодою про примирення, покаранню, визначеному в оскаржуваному вироку, про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо територіальної підсудності.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги не заперечила, думку захисника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , яка просить апеляційну скаргу задоволити частково лише в частині виключення покликання на те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин із ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

19 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 50000902.

Також 19 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 50000902.

Затверджуючи угоду про примирення, суд першої інстанції зазначив, що дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.2 ст. 355 КК України кваліфіковано правильно, злочин, передбачений ч.2 ст. 355 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, обвинувачені свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнали беззастережно, сторони примирилися добровільно.

Відповідно до ч. ст. 474 КПК України, при вирішенні питання про затвердження чи відмову в затвердженні угоди, суд перевіряє угоду на відповідність її вимогам КПК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вище вимог, врахувавши доводи обвинувачених, позицію потерпілого, а також думку прокурора, дійшов вірного висновку про те, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_6 , а також угода про примирення між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 підлягали затвердженню.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_9 про порушення судом загальних засад кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, особу, за попередньою змовою з якою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з грудня 2014 року по 17.03.2015 року вчинили примушування потерпілого ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобов`язання ( ОСОБА_9 ), на час ухвалення вироку до кримінальної відповідальності не притягнуто, а матеріали відносно нього виділено в окреме провадження.

Таким чином, у судовому рішенні констатується факт вчинення злочину ОСОБА_9 , хоча він при розгляді провадження присутнім не був, що обмежило його права, передбачені ст. 42 КПК України, якими ОСОБА_9 не мав змоги скористатись, а тому судом порушено право на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

Крім того, винесення вироку із зазначенням у фабулі обвинувачення стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинення злочину ОСОБА_9 суперечить вимогам ч.1 ст. 17 КПК України, згідно якої особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України і встановлено вироком суду, що набрав законної сили. А тому, оскільки обвинувачення стосовно ОСОБА_9 не розглядалось, обвинувальний вирок відносно нього не ухвалювався, його не можна вважати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 355 КПК України.

Враховуючи викладене, підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку покликання суду першої інстанції на прізвище ОСОБА_9 , як на особу, яка за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинила примушування потерпілого ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобов`язання. Замість слів «у групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 » зазначити «у групі з ОСОБА_7 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження».
Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 , то в тій частині апеляційна скарга не підлягає розгляду виходячи з наступного.

Так, ч.3 ст. 394 КПК України визначено вичерпний перелік осіб та підстави оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим в апеляційному порядку.

Виходячи із вказаних вимог, вищезазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 не підлягають розгляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 394, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволити частково.

ВирокГалицького районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити.
У мотивувальній частині вироку суду при викладенні фактичних обставин справи замість слів «у групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 » зазначити «у групі з ОСОБА_7 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження».
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14