печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., за участю секретаря Руденко Ю.О., особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1, представника особи, яка подала скаргу - ОСОБА_2, прокурорів - Льошенка Я.В., Оніксеєнка С.М., Рудика К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Печерського району м. Києва, Генеральної прокуратури України, прокуратури міста Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2013 року, на підставі доповідної слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Пилаєвої М.К. було вирішено питання про подальшу реєстрацію скарги ОСОБА_1, предметом оскарження якої є бездіяльність слідчого та прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей по заявах ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами МВС України, службовими особами МО України, СБУ та Адміністрації Президента України, так як вказана скарга не стосувалася предмету оскарження у провадженні №757/8168/13-к, у слідчого судді Пилаєвої М.К. відсутні повноваження для її розгляду. Зазначена скарга в подальшому надійшла в провадження слідчого судді Ільєвої Т.Г.

Посилаючись на положення ст.ст.303, 304 КПК України ОСОБА_1 просить зобов'язати слідчого та прокурора внести до ЄРДР відомості про заявлені ним кримінальні правопорушення, вчинені службовими особами МВС України ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інших, передбачених ч.3 ст.364, ст.ст.365-366,368,384-385 КК України; зобов'язати слідчого та прокурора внести до ЄРДР відомості про виявлені кримінальні правопорушення, вчиненні службовими особами міністерства Оборони, СБУ та Адміністрації Президента (ОСОБА_12.), які перебували у короткострокових відрядженнях в колишній Югославії та незаконно визнанні учасниками бойових дій

04 червня 2013 року за вищезазначеною скаргою слідчим суддею Ільєвою Т.Г. було відкрито провадження.

В судовому зсіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив її задовольнити, при цьому зазначив, що він оскаржує саме те, що слідчим прокуратури м. Києва Неділько О.В. до ЄРДР були занесені не всі відомості щодо поданих заяв та те, що його не було зазначено в якості заявника та не визнано потерпілим.

Представник особи, яка подала скаргу, ОСОБА_2 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні прокурори Льошенко Я.В., Оніксеєнко С.М., Рудик К.М. доводи скарги не визнали, пославшись на необгрутованість та не конкретизацію вимог скарги, просили відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, представника особи, яка подала скаргу, прокурорів, вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України 2012 року передбачено право на оскарження на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Виходячи з змісту ч.1 ст.214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Аналізуючи норми ст.ст.214,303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР, крім того містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні на те, що він не зобов'язаний звертатися з такими заявами після прийняття КПК України (2012 р.) є безпідставним, виходячи з наступного.

Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням кримінального процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст.3 КПК України 1960р., ст.5 КПК України 2012р.).

Так, звертаючись зі скаргою на бездіяльність та зобов'язання вчинення відповідні дії, та посилаючись на норми Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, ОСОБА_1 по своєї сутті оскаржує бездіяльність, яка виникла в період дії КПК України 1960 року, яким встановлювався інший порядок подання заяв та повідомлень про злочин (ст.95 КПК), порядок їх розгляду (ст.97 КПК).

У відповідності до положень ст.97 КПК 1960 р. дослідча перевірка за заявою чи повідомленням про злочин з прийняттям одного із рішень, передбачених ч.2 ст.97 КПК, проводилася протягом десяти діб. При цьому, виходячи з положень ст.95 КПК України 1960 р., заяви чи повідомлення, як привід для проведення дослідчої перевірки, визнавались такими лише за умови наявності в них об'єктивних даних (доказів) про реальність події злочину, в іншому випадку прийняття по таким заявам чи повідомленням рішення в порядку ст.97 КПК України було не обов'язковим і це питання вирішувалось уповноваженим органом в залежності від конкретних обставин справи.

Таким чином, відповідно до п.3 Перехідних положень КПК України 2012р. в ЄРДР підлягають внесенню лише ті заяви і повідомлення про кримінальні правопорушення, по яким визначений ст.97 КПК України 1960 р. десятиденний строк дослідчої перевірки на момент набрання чинності КПК України 2012р., не закінчився, а рішення про порушення або відмову в порушенні кримінальної справи в межах цього строку не прийнято. Заяви та повідомлення, що подані за межами десятиденного строку дослідчої перевірки, не охоплюються п. 3 Перехідних положень КПК України, оскільки могли бути розглянуті в іншому порядку, як такі, що не містили достатніх даних про наявність ознак злочину.

Також, слідчий суддя не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо невнесення слідчим прокуратури м. Києва Неділько О.В. до ЄРДР всіх відомостей по його заявам, оскільки правоохоронні органи при внесенні відомостей в ЄРДР не позбавлені можливості дати власну правову оцінку фактичним обставинам, на які посилається заявник.

Відсутність у витязі з ЄРДР вказівки на те, що заявником є певна особа, не впливає на правильність фактичних обставин і не перешкоджає подальшому проведенню досудового розслідування в кримінальному провадженню за заявою ОСОБА_1

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачена можливість розгляду скарг про зобов'язання прокурора (слідчого) розглянути клопотання про визнання особи потерпілою, а оскарженню підлягає лише рішення про відмову у визнанні особи потерпілою, яке в матеріалах скарги відсутнє.

Керуючись п.1 ч.1 ст.303, ч.2 ст.305, ст.306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Печерського району м. Києва, Генеральної прокуратури України, прокуратури міста Києва щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: Т.Г. Ільєва

.