Справа № 345/3990/15-к
Провадження № 11-сс/779/213/2015
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 . Звільнено ОСОБА_8 з-під варти у залі суду. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого за першою вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, однак ним не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї ж статті, зокрема, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні. Крім того, суд врахував, що у підозрюваного на утриманні знаходиться неповнолітня дитина віком 6 років, він має постійне місце роботи, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, являється інвалідом 3-ої групи.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду є незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог процесуального права. Судом не враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює неминучість покарання, що спонукатиме його переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, наведена обставина у сукупності з наявністю у нього утриманців, необхідністю додаткових джерел фінансування, які у сім`ї підозрюваного відсутні, що він сам визнав, спонукатиме його до пошуку роботи, у тому числі і за межами м. Калуша, чи навіть вчинити нові корисливі злочини. Також, слідчим суддею не враховано той факт, що на даний час органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення факту і розкриття аналогічної крадіжки, вчиненої у серпні 2015 року, про що у своїх показах вказав підозрюваний ОСОБА_11 . ОСОБА_8 матиме можливість знищити сліди цього злочину або вплинути на свідків. В той же час, проживає підозрюваний у житлі, яке йому не належить, без належного оформлення договору найму і власник житла у будь який час може зобов`язати його звільнити, чим унеможливить виконання ухвали суду та покладених на нього заборон. Водночас, слідчий суддя прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 з-під варти у залі суду, що суперечить вимогам п.1 ч.3 ст.202 КПК України. У зв`язку із цим, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду кримінального провадження прокурор подав додаткові письмові матеріали, що стосуються ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора, який просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу, доводи захисника, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

На думку колегії суддів, при застосуванні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик спроби ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Разом із тим, колегія суддів погоджується, що ступінь цього ризику не є таким істотним, що потребує обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та з доводами слідчого судді на обґрунтування свого рішення даними про особу підозрюваного, зокрема, що він має міцні соціальні зв`язки дружина та неповнолітня дитина; являється інвалідом 3 групи; раніше не судимий; офіційно працевлаштований; позитивну характеристику з місця проживання та роботи; його поведінку після повідомлення про підозру, а саме те, що він визнає себе винним у скоєному злочину та розуміє наслідки своїх дій.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про достатність обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, м`якшого, ніж зазначено у клопотанні слідчого домашній арешт (ст.181 КПК України), та покладення на нього відповідних обов`язків, відповідають обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного, тяжкості обвинувачення, ступеню наявного ризику та положенням кримінально-процесуального закону.

В той же час, доводи апелянта з приводу необхідності обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із: бажання підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; необхідність пошуку джерел фінансування сім`ї, що може призвести до виїзду за межі м. Калуша чи навіть скоєння нових корисливих злочинів; можливість знищити сліди злочину або вплинути на свідків в іншій справі, яка розслідується органами слідства щодо аналогічної крадіжки; проживання в квартирі, яка не належить підозрюваному, що може призвести до його виселення; - носять гіпотетичний характер та нічим не підтверджені, що в свою чергу виключає можливість їх врахування, як підстав для обрання запобіжного заходу.

Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найсуворішим заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та належній процесуальній поведінці підозрюваного. Тільки те, що санкція статті за злочин по якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років не дає підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Що стосується доводів прокурора з приводу порушення слідчим суддею вимог процесуального права, а саме звільнення ОСОБА_8 з-під варти у залі суду, що суперечить вимогам п.1 ч.3 ст.202 КПК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Слідчий суддя дійсно помилково звільнив ОСОБА_8 у залі суду, оскільки, згідно п.1 ч.3 ст.202 КПК України, підозрюваний, який був затриманий і якому застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повинен був негайно доставлений до місця проживання і лише тоді звільнений з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово. Однак, таке порушення вимог процесуального закону, на думку колегії суддів, не можна вважати істотним в розумінні ст.412 КПК України, оскільки воно не перешкодило і не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, на даний час ОСОБА_8 виконує обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді з приводу умов домашнього арешту, а тому скасовувати чи змінювати судове рішення з цих підстав є недоцільним.

Таким чином, судом прийняте рішення, яке відповідає вимогам КПК України, підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами, які свідчать, що обраний запобіжний захід, як домашній арешт, може запобігти зазначеним ризикам, тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2