АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
адвокатів ОСОБА_7
ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9
ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_10 , на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, дітей не має, не працюючого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-28.01.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України був звільнений з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, остаточне покарання визначено на підставі ст.71 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.

Цим же вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, розлученого, має сина ОСОБА_11 2008 року народження, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Цим же вироком

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, маючого сина ОСОБА_13 2009 року народження, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимого, засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, та покладені обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну міста проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію - вирок відносно якого не оскаржується.

Вироком суду встановлено, що 06.05.2015 року близько 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_9 , будучи раніше судимим 28.01.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, разом з раніше йому знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_5 , побачивши раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_14 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, вступив у попередню змову з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , розподіливши між собою ролі у вчиненні злочину.

Після чого ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з співучасниками ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , зайшов за потерпілим ОСОБА_14 до під`їзду будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, наблизився до потерпілого ОСОБА_14 , який в той час знаходився на майданчику першого поверху даного будинку, та наніс йому один удар кулаком в область голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синця пароорбітальної області з переходом в скроневу та виличну область ліворуч, ділянки осаднення з поверхневою забійною раною на її тлі у зовнішнього кута лівої брові, 5-ти саден на тильний поверхні лівої кісті на проксимальних фалангах 4-го та 5 -го пальців та нігтьовій фаланзі 4-го пальця, які за своїм характером, як кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В цей час співучасники злочину ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , діючи згідно відведеної їм ролі у скоєнні злочину, знаходилися на майданчику, розташованому між першим та другим поверхом вищезазначеного будинку та спостерігали за навколишньою обстановкою, з метою попередити останнього про можливу появу громадян або працівників міліції і, таким чином, перешкодити їх затриманню.

Після чого співучасники злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , побачивши, що воля потерпілого подавлена, діючи за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшли до останнього, та відкрито, з корисливих мотивів заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14 , а саме грошовими коштами у сумі 400 гривень.

Вчинивши злочин ОСОБА_9 , спільно з співучасниками ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , із викраденим майном втекли з місця вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційною скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Так він вказує, що грабувати потерпілого він не хотів, а лише побив його, так як між ними виник конфлікт, а пограбували потерпілого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу в який просить вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року в частині призначеного покарання змінити, звільнивши ОСОБА_10 від відбуття покарання, на підставі ст.75 КК України, призначивши ОСОБА_10 іспитовий строк.

В обґрунтування своєї апеляційною скарги, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_10 , вказує на те що вказаний вирок підлягає зміни у зв`язку з істотним порушенням кримінального-процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом не враховано те, що ОСОБА_16 приймав участь в відшкодуванні заподіяної потерпілому шкоди, має сина ОСОБА_11 2008 року народження та матір інваліда 2-ї групи.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , та просили їх задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , вжавши вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Посилання в апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що грабувати потерпілого він не хотів, а лише побив його, так як між ними виник конфлікт, а пограбували потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , та на те, що судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та оціненими у вироку доказами.

На думку судової колегії суд 1-ї інстанції обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що грабувати потерпілого він не хотів, а лише побив його, так як між ними виник конфлікт, а пограбували потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , так як вони спростовуються показами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які підтвердили суду, що домовилися з ОСОБА_9 про пограбування потерпілого. Крім того потерпілий ОСОБА_14 , свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_19 показали суду, що між потерпілим та ОСОБА_9 ніякої сварки не було, ці ж обставини підтвердили і обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_12 ..

Аналізуючи наведене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що грабувати потерпілого він не хотів, а лише побив його, так як між ними виник конфлікт, а пограбували потерпілого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не відповідають дійсності, та вважає їх необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційних скарг ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони теж є обґрунтованими.

Вирішуючи зазначене питання, суд першої інстанції з дотриманням вимог закону взявши до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили умисні дії, що виразилися у відкритому викрадені чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_9 повторно, поєднані з насиллям, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

До того ж при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд вважав за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки, з врахуванням особистості обвинуваченого, тієї обставини, що даний злочин ним вчинено під час відбуття покарання з іспитовим строком за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2014 року, саме таке покарання буде достатнім для його виправлення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд вважав за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки з врахуванням особистості обвинуваченого, його ролі у вчиненні злочину, саме таке покарання буде достатнім для його виправлення.

Проаналізувавши ці та інші обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про можливість досягнення мети кримінального судочинства щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом призначення їм покарання у виді позбавлення волі, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах. Крім того судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 про те, що на його утриманні знаходяться неповнолітній син ОСОБА_11 , 2008 року народження та матір інвалід 2-ї групи, так як при апеляційному розгляді справи встановлено, що ОСОБА_20 розлучений і його син проживає зі своєю матір`ю, він не працює, бо звільнився за власним бажанням, внаслідок чого не має можливості когось утримувати.

Таким чином доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , про те, що призначене судом покарання не відповідає ступені тяжкості злочину та особі засудженого, колегія судів вважає не обґрунтованими та такими які не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що постановлений щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вирок є законним і обґрунтованим, а тому будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для його скасування чи зміни, при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , засуджених за ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді