Справа № 1-130/2010рік
ВИРОК

ІМЯМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Янка Б .Я.;

при секретарі Павкевич Н.Я.;

з участю прокурора Танської М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, військовозобовязаного, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 впродовж тривалого часу - з січня 2010 року по червень 2010 року, злісно ухилявся від сплати аліментів встановлених рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12.05.2010 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в сумі по 500 гривень щомісячно починаючи з 21.01.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином ОСОБА_1 своїми умисними діями злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей - /аліментів/, та станом на 01.07.2010 року допустив заборгованість, яка становить 2650,00 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджена іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, і фактичні обставини справи ніким не оспорювались.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки він вчинив злісне ухиляння від сплати встановлених рішенням суду коштів /аліментів/ на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих вину підсудного у вчиненні злочину обставин суд не вбачає.

При визначенні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також той факт, що злочин ним вчинено вперше, і підсудний позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього при обранні міри покарання ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обовязки.

Керуючись ст. ст. 323-324 КГЖ України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України до одного року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися у вказані органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Б.Я.Янко