Кримінальне провадження № 1-КП/243/416/2015
Справа № 243/5238/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у м. Слов`янську Донецької області у режимі відеоконференції із Харківським слідчим ізолятором УДПСУ України в Харківській області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05 березня 2002 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком та випробуванням 1 рік;
04 лютого 2004 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 6 міс.;
15 лютого 2007 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На початку квітня 2014 року на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких злочинів. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. В період часу з кінця червня 2014 року та до 07 лютого 2015 року, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, прибув до блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташовувався у м. Горлівці Донецької області, де добровільно надав анкетні дані, тим самим вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної, так званої, «Донецької народної республіки».
Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні під командуванням невстановленої особи, в період часу з кінця червня 2014 року до 07 лютого 2015 року ОСОБА_5 на час несення служби на вказаному блок-посту видавалась вогнепальна зброя, а саме: автомат «Калашникова», та набої до неї.
Продовжуючи протиправну діяльність, у період часу з кінця червня 2014 року до 07 лютого 2015 року, ОСОБА_5 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, особа якої не встановлена, по здійсненню визначених йому завдань, а саме: охорона блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташовувався у м. Горлівці Донецької області, де здійснював контрольно-перепускний режим та охорону вищезазначеного блок-посту із зазначеною вище автоматичною зброєю у руках.
Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 носили тривалий характер, а саме в період часу з кінця червня 2014 року до 07 лютого 2015 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
1.Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, і зобов`язується:
а)беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
2.Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК. України у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 03 листопада 2011 року у виді позбавлення волі строком на один місяць визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та 1 місяць без конфіскації майна.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.
Судом оглянуті представлені в судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 06 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор під час судового розгляду досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, причому ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 03 листопада 2011 року у виді позбавлення волі строком на один місяць визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та 1 місяць без конфіскації майна, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Речові докази у проваджені відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Розв`язуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у відповідності до п. 14 ст. 368 КПК України, суд виходить з наступного.
Під час досудового розслідування, обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений ухвалою суду від 10 вересня 2015 року до 08 листопада 2015 року.
Аналізуючи наведені правові позиції ЄСПЛ, можна дійти висновку про те, що зазначення у вироку строку шляхом настання певної події, а саме набрання цим вироком законної сили не суперечитиме п. 74 рішення у справі «Харченко проти України». Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. Правова позиція зазначена в узагальненнях ВССУ від 19 грудня 2014 року.
Отже з врахуванням наведеного, при вирішенні питання що належить вчинити із заходами кримінального провадження, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на думку суду слід залишити до набрання вироку законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 , частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 03 листопада 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 10-ти місяців 10-ти дніві остаточно призначити ОСОБА_5 до відбування покарання у виді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з моменту затримання 28 квітня 2015 року.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Згідно ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.
Головуюча-суддя: ОСОБА_1