Справа № 562/2261/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.09.2015 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000508 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гільча Перша, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , весною 2015 року за усною домовленістю із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , про користування її земельною ділянкою, яка відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №059751 від 18.12.2008р. та серія ЯЗ №210750 від 18.12.2008р. належать останній та розташована неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 34377814 від 05.06.2012р. також належить ОСОБА_7 , незаконно посіяв та вирощував 51 рослину конопель без мети збуту для власних потреб, тобто вчинив дії спрямовані на висів насіння рослин без належного дозволу та доглядав за посівами та сходами шляхом рихлення міжряддя даних посівів з метою доведення їх до стадії дозрівання.

15 серпня 2015 року, близько 17год. 50хв., працівниками міліції на земельній ділянці, яка розташована неподалік житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено 51 рослину конопель, які в присутності понятих працівниками міліції були вилучені та поміщені в картонну коробку, яку скріплено биркою з написом та підписом слідчого і понятих.

Згідно висновку есперта №2.1 541/15 від 26.08.2015 р. рослини вилучені 15.08.2015р. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 є рослинами роду коноплі, які згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 р. (список №3 таблиці1) відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей за наявності ліцензії на відповідні види діяльності.

Крім того, ОСОБА_4 в підсобному приміщенні розташованому на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №34377814 від 05.06.2012р. належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , діючи в порушення Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на зберігання психотропної речовини без мети збуту, незаконно зберігав висушену рослину коноплі у вищевказаному підсобному приміщенні без мети збуту.

15 серпня 2015 року, близько 17год. 50хв. в підсобному приміщенні розташованому на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 працівниками міліції під шиферним покриттям даху даного приміщення було виявлено та вилучено висушену рослину коноплі, яка згідно висновку есперта №2.1 542/15 від 26.08.2015р. є наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 17,9 гр., яку ОСОБА_4 зберігав без мети збуту.

28 серпня 2015 року в приміщенні прокуратури Здолбунівського району Рівненської області прокурор прокуратури Здолбунівського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку та обвинувачений ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України, які виразилися в незаконному посіві та вирощуванні конопель в кількості від від п`ятдесят і більше рослин, без мети збуту та за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованих йому злочинах і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.310 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі та за ч.1 ст.309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 (чотири) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язку згідно ст.76 КК України: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст угоди про визнання винуватості, наслідки її укладення та затвердження відповідно до ст.473 КПК України. Обвинуваченому роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та відмову від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит свідків обвинувачення у судовому засіданні, заявлення клопотань про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь (п.1 ч.4 ст.474 КПК України) та, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право протягом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду даного кримінального провадження в загальному порядку.

Усвідомивши вказані обставини, обвинувачений в судовому засіданні наполягає на істинності своєї позиції у визнанні винуватості та запевнив суд, що укладення угоди є добровільним.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України, які виразилися в незаконному посіві та вирощуванні конопель в кількості від п`ятдесят і більше рослин, без мети збуту та за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч.2 ст.310 КК України, ч.1 ст.309 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність закону, суд переконався, що умови угоди не суперечать вимогам ст.ст.470, 472 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладання угоди було добровільним; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення вироку з призначенням міри покарання узгодженої сторонами угоди.

Керуючись ст.ст.474, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 серпня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні № 0000508, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України в приміщенні прокуратури Здолбунівського району Рівненської області.

ОСОБА_4 визнати винним по ч.2 ст.310, ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.310 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.1 ст.309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 4 (чотири) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 (два) роки, зобов`язавши його згідно вимог ст.76 КК України не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1228грн.80коп. на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя