АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/112/16 Справа № 200/484/16-к Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, громадянин України, працює: юристом ВАТ «АССА-ІНВЕСТ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що матеріали кримінального провадження містять постанову слідчого про припинення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_7 за недоведеністю вини останнього в скоєнні злочину, передбаченого ст. 94 КК України (в ред. 1960 року) (заподіяння смерті ОСОБА_8 ). Крім того, суд зазначає, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що підозрюваний від органів досудового розслідування та суду на протязі майже 15 років, не ухилявся, своєчасно з`являвся за викликами слідчого для проведення слідчих дій. Також суд першої інстанції при ухваленні рішення послався на те, що з огляду на характеризуючи підозрюваного риси, міцні соціальні зв`язки, відповідно до матеріалів кримінального провадження, підстав вважати, що ОСОБА_7 вчинить дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду не має, ризики у вигляді інших перепон досудовому розслідуванню та вчинення іншого злочину не доведені. Спростовуючи доводи слідчого щодо того, що підозрюваний буде впливати на свідків, сторону обвинувачення, суд першої інстанції зазначив, що з наданих свідком ОСОБА_9 пояснень вбачається, що такі спроби впливу мали місце ще у 2001 році, з того часу вона жодного разу Супрун не бачила та погроз від нього не отримувала. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 18 березня 2014 року, він хвилюється за життя та здоров`я своїх родичів, оскільки ОСОБА_7 перебуває на волі, однак вказаний протокол допиту свідка не містить жодних обставин погроз свідку з боку ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_7 вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї скарги, прокурор посилається на те, що Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та прийнято рішення про скасування постанови слідчого прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 та є в наявності в матеріалах кримінального провадження. Також апелянт вказує, що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 розуміючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення покарання, будучи не ізольованим від суспільства, зможе переховуватися від органів досудового розслідування, крім того шляхом підкупу та погроз впливати на свідків, це підтверджується протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , яка у зв`язку з погрозами та з метою збереження свого життя змінила місце мешкання, а свідок ОСОБА_10 підтвердив факт підкупу та показав це під час допиту в якості свідка. Під час судового розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується розглядом обвинувального акту за ч.1 ст. 263 КК України відносно останнього у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора який підтримав клопотання слідчого, подане до суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Виходячи з положень ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовано прийняв до уваги тривалість досудового розслідування та його ефективність, а також те що до ОСОБА_7 30.05.2001р. обиралась міра запобіжного заходу тримання під вартою, в продовжені якої надалі судом було відмовлено. Кримінальна справа з обвинувальним висновком 30 грудня 2001року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.94 КК України (в ред.1960р) направилось до суду для розгляду по сутті. Постановою суду першої інстанції від 12.03.2002р. дана кримінальна справа була повернута прокурору для організації додаткового розслідування. За цей час ОСОБА_7 з`являвся на всі виклики до слідчих органів та суду, більшість слідчих дій було проведено протягом року з часу порушення кримінальної справи та після повернення кримінальної справи на додаткове розслідування на початку 2002року. Також слідчий суддя врахував, що саме по собі повідомлення ОСОБА_7 підозри 15 січня 2016року у скоєнні особливо тяжкого правопорушення, а саме передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке мало місце 26 травня 2001р, не є підставами щодо обрання найсуворішої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так як вона повинна бути обґрунтованою. Крім того, ризики які визначені у ст.ст.177, 178 КПК України, що дають достатні підстави для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено. З урахування вищевикладеного, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про ще ставить питання прокурор у своїй апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , відмовлено залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2