Дата документу Справа № 318/1649/15-к
Верховний Суд України

Апеляційний суд Запорізької області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Єдиний унікальний №318/1649/15-к

№ провадження11-кп/778/1751/15 Головуючий 1 інст. ОСОБА_1

Категорія ч.2 ст.191 КК України Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

16 вересня 2015 р. м. Запоріжжя

Судова колегія по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.07.2015 року відносно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, заміжня, не працююча, раніше не судима,

яку засуджено

за ч.2 ст.191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладанням обов`язків: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь центру поштового зв`язку №3 м.Васильвка Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» 14526, 31 грн.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнано винною в тому, що вона в період з 06 січня по 28 лютого 2015 року, перебуваючи на посаді начальника відділу с.Новоукраїнка Центру поштового зв`язку №3 м.Васильвка Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», будучи наділена повноваженнями щодо розпорядження, управління та зберігання майна, в порушення п.п.2.1.3, 2.1.4, 2.1.6 посадової інструкції, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа грошовими коштами на загальну суму 16526, 31 грн., які були їй ввірені, чим заподіяла матеріальну шкоду державному підприємству на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування судового рішення в частині призначеного покарання, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.75 КК України та неправильним призначенням додаткового покарання. Прокурор просить винести новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.191 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з розпорядженням, управлінням та зберіганням майна і коштів строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ст.76 КК України.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, розглянув матеріали кримінального провадження, судова колегія знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала вину у інкримінованому їй правопорушенні, доведеність її вини не оспорюється, у зв`язку з чим кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Місцевий суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що відповідає матеріалам справи.

Згідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, частиною 1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування тільки основного покарання з випробуванням.

У п.17 зазначеної вище постанови Пленуму вказується, що рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку.

Керуючись вимогами ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.07.2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

за ч.2 ст.191 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з розпорядженням, управлінням та зберіганням майна і коштів строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у Вищому спеціалізований суд України з розгляду цивільний і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: