Справа № 336/204/16-к
Пр. 1-кс/336/12/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 , про встановлення процесуальних строків, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:
14.01.2016 року заявник звернувся до суду із клопотанням про встановлення процесуального строку, просить постановити ухвалу, якою встановити строк в 2 місяці з моменту ухвалення рішення та надходження до провадження слідчого матеріалів для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

За змістом, заявник фактично оскаржує бездіяльністю слідчого у кримінальному провадженні, наполягає на тому, що слідчому необхідно встановити строк для проведення та закінчення досудового розслідування. Зазначає, що відомості про вчинення кримінального правопорушення щодо нього внесені до ЄРДР 11.01.2015 року, проте підозра винній особі до цього часу не пред`явлена, хоча він неодноразово повідомляв про те, що тілесні ушкодження йому спричинені ОСОБА_3 .

Вивчивши клопотання, суддя приходить до висновку про те, що зазначене клопотання підлягає поверненню заявнику у зв`язку із таким.

Так, у відповідності до правового змісту ст. 114 КПК України, слідчий суддя, серед інших уповноважених посадових осіб, може встановлювати процесуальні строки, проте, строки встановлюються для проведення конкретних процесуальних дій та у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, законом не передбачено вирішення слідчим суддею клопотань про встановлення процесуальних строків проведення досудового розслідування, граничні строки якого встановлені самим Кодексом. Крім того, у відповідності до правил ст. 28 КПК України контроль за проведенням досудового розслідування у розумні строки забезпечує відповідний прокурор.

Відтак, слідчий суддя діє виключно у межах своїх повноважень і не вправі встановлювати загальний строк досудового розслідування в цілому, оскільки строки для проведення окремих конкретних процесуальних дій встановлені КПК України. Статтею 28 КПК України унормовані строки кримінального провадження.

Водночас ч. 2 зазначеної норми права встановлює, що слідчий суддя вирішує питання процесуальних строків виключно у межах своєї компетенції.

Компетенція слідчого судді у сенсі судового контролі за дотриманням процесуальних строків передбачена ст. 303 КПК України, якою встановлено, що під час досудового розслідування сторонами кримінального провадження можуть оскаржуватися:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Цей перелік є вичерпним, зазначені скарги розглядаються слідчим суддею в порядку та у строк, передбачені ст.ст. 304, 306 КПК України.

Бездіяльність органу досудового розслідування або невиправдана тяганина оскаржується у порядку ст. 308 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (не передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Крім того, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З звернення убачається, що рішення про пред`явлення обвинувачення конкретній особі не приймалося, а відтак усі строки досудового розслідування, які чітко встановлені ст. 219 КПК України, не можуть бути застосовані.

Фактично від слідчого судді заявник жадає спонукання органу досудового розслідування прийняти конкретні процесуальні рішення, які заявник вважає очевидними.

Проте, така дія слідчого судді суперечить вимогам закону та порушує принцип диспозитивності, крім того, встановлення строків які прописані у ст. 219 КПК України, слідчим суддею не передбачено чинним законодавством.

Так, повернення поданого заявником клопотання не позбавляє його судового захисту, він вправі звернутися до суду в порядку ст. 303 КПК України, або до прокурора у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 2, 28, 38, 114, 214, 219, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1