ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 561/1021/15-к

29 жовтня 2015 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження № 0000246 від 30.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серники Зарічненського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -
в с т а н о в и в:
30 серпня 2015 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Зарічне-Рівне. Під час руху, в с. Бродниця Зарічненського району Рівненської області, з другорядної дороги на його смугу руху виїхав ОСОБА_8 , який керував автомобілем марки «Форд-Транзит», державний номерний знак НОМЕР_2 , типу бус. Розцінюючи рух автомобіля «Форд-Транзит» як небезпеку для власного руху, ОСОБА_6 здійснив екстрене гальмування. Після чого, перебуваючи у збудженому стані, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , який також вийшов з автомобіля, та почав з ним з`ясовувати стосунки з приводу керування автомобілем останнім, при цьому наніс йому один удар рукою в область шиї. Коли ОСОБА_8 сів за кермо свого автомобіля, ОСОБА_6 , вважаючи, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не має права керувати транспортним засобом, знову підійшов до автомобіля останнього. При цьому ОСОБА_6 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій для життя ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг їх передбачити, схопив ОСОБА_8 за одяг та потягнув його на себе, в результаті чого ОСОБА_8 впав на проїзну частину дороги і вдарився головою об тверде покриття, отримавши при цьому тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку базальних відділів головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, та від отримання яких ОСОБА_8 помер на місці події.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Разом з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні до суду надійшла угода про примирення між потерпілим та підозрюваним від 23.10.2015р., за умовами якої підозрюваний ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, примирився з потерпілим, повністю відшкодував завдану шкоду, сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді трьох років обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, покладенням обов`язків, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного злочину визнав, просить затвердити угоду про примирення від 23 жовтня 2015 року, досягнуту між ним та потерпілим. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє надані йому права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_6 та просить суд її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України йому зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним не заперечував, вважав її такою, що відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілго, представника потерпілого, обвинуваченого, його захисника, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 119 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема, його позитивну характеристику, те, що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також повне визнання ОСОБА_6 своєї вини, його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання та відповідно до ст. 75 КК України вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про долю речових доказів, розподіл процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 469, ст. 471, ч. 1, ч. 2, ч. 5-7 ст. 474, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 23 жовтня 2015 року.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: штани чорного кольору, спортивну кофту, футболку білого кольору, шкарпетки, кросівки, які належать обвинуваченому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути останньому; штани, сорочку, труси, шкарпетки, належні потерпілому ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили знищити; грунт з залишками крові, зрізи нігтів з трупа ОСОБА_8 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Зарічненського РВ УМВС України в Рівненській області, шкіряний лоскут з трупа ОСОБА_8 , який зберігається в бюро СМЕ м. Рівне, після набрання вироком законної сили знищити; папілярні узори пальців рук, вилучені з автомобіля «Форд-Транзит», залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1