У Х В А Л А

Справа № 183/7792/15

№ 1-кс/183/1205/15

18 грудня 2015 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:

- 24.02.2014 р. Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

- 30.09.2015 р. Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 15 грудня 2015 р. приблизно о 12 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , попередньо вступивши у злочинну змову, маючи єдиний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, подзвонили у дзвінок до квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, де їм відчинила двері раніше незнайома потерпіла ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , визначивши спосіб свого проникнення до квартири, шляхом обману потерпілої ОСОБА_8 , представилися останній представниками газової служби, та продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на проникнення до житла потерпілої ОСОБА_8 , під приводом оглядання газової плити, проникли до квартири АДРЕСА_4 . Перебуваючи у приміщенні квартири, діючи згідно відведених злочинних ролей, відповідно до яких ОСОБА_6 з метою відволікання уваги потерпілої ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, оглядав газову пічку за її участю, а ОСОБА_7 в цей час попросився до приміщення туалету, на що потерпіла вказала останньому напрямок по коридору у квартирі АДРЕСА_4 .

Після чого, ОСОБА_7 знаходячись у квартирі, будучи впевненим, що потерпіла ОСОБА_8 знаходиться на кухні разом з ОСОБА_6 , який відволікає її увагу, зайшов до зальної кімнати кв. АДРЕСА_4 , де з шафи таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме золотим ланцюжок з хрестиком 585 проби загальною вагою 1,45 грам, вартістю за 1 грам 480 грн., загальною вартістю 696 грн., та золоту обручку 585 проби загальною вагою 1 грам загальною вартістю 480 грн., після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном пішли, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд. Заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1176 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0002887 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенню підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідча ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , яке підтримала, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Про наявність ризиків, передбаченого п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, може вплинути на потерпілу та свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування, не має постійного місця мешкання, є особою раніше судимою, на шлях виправлення не став. Тому ніякий запобіжний захід крім тримання під вартою обрати не можливо, просить обрати запобіжний захід на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вважає, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України та вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання і своєчасно буде з`являтися до слідчого, злочин вчинив не навмисно, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.

Дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши, доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії".

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчої про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше судимою, учинив злочин в період відбування покарання за вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 р., яке було призначено з випробуванням, та підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в короткий період часу після вироку суду, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Ці ж самі підстави є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд встановив відсутність ризику передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідча посилалася у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчої без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також і те, що постійного місця роботи він не має, дана обставина не дає підстав суду для призначення мінімального розміру застави, оскільки відсутність роботи та постійного доходу не пов`язані з фізичними вадами або хворобою підозрюваного. При цьому, враховуючи наявні дані про особу ОСОБА_6 , його попередню судимість, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у вигляді 80 мінімальних заробітних плат, тобто 110240 грн. (1378х80), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчої ОСОБА_5 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 14 год. 35 хв. 15 лютого 2016 року включно.

Встановити розмір застави ОСОБА_6 110240 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати :

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

-не відлучатися із с. Олександрівка, Покровського району Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення покладених на ОСОБА_6 обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ізолятора тимчасового утримання Новомосковського відділу поліції головного управління поліції у Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора №3.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя