Справа № 1/487/128/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2013 р. Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого-судді Кузьменко В.В.

при секретарі Каламурза О.В.

за участю прокурора Непомнющої Н.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Миколаїв, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, судимого 16.11.2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 191, ч.1 ст.357 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 05.02.2007 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 263, ст.. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі,

у скоєні злочину , передбаченого ч.2 ст. 185, ч.1 ст.187 КК України ,

встановив:

28.07.2011 року о 23.30 год. підсудний ОСОБА_1 знаходячись в стані алкогольного спяніння в АДРЕСА_1, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав мобільний телефон Нокія С-1, чим причинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальний збиток на 560 грн.

Крім того, 19.07.2012 р. о 19.00 год. ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного спяніння, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, в приміщенні квартири АДРЕСА_2, здійснив напад на ОСОБА_4, під час якого, застосувавши насильство небезпечне для життя чи здоров'я потерпілої, що виразилася в нанесені численних ударів руками та ногами по різним частинам тіла, заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді злому кісток носу, забою головного мозку 1 ступеню, синців, крововиливів очних яблук, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, опіку правого плеча, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 1867/619-12 від 04.09.2012 р. відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, та заволодів її мобільним телефоном Нокія Е-51, вартістю 3450 грн., флеш картою на 4 гб яка була у комплекті з телефоном, карткою мобільного оператора МТС, вартістю 50 грн., чим причинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3500 грн.

В судовому засіданні підсудний не визнав себе винним в предявленому йому обвинуваченні та пояснив:

по епізоду від 28.07.2011 року в той день у вечорі він знаходився в дворі будинку 11 по вул.. Червоних Майовщиков там він зустрів наглядно знайомого потерпілого ОСОБА_5 з двома дівчатами, одну з яких звали ОСОБА_6, як звали іншу він не памятає. Вони разом випили в дворі приблизно 300-400 грамів горілки, після чого ОСОБА_7 запросив їх до дому, де вони продовжили вживати горілку. Приблизно через 30 хвилин потерпілий став шукати свій телефон, знайшли його на мікрохвильовій печі. Через деякий час вони вирішили разом піти на річку. При виході з квартири потерпілий його обшукав. ОСОБА_8 спустився до низу та став чекати інших, оскільки ніхто не вийшов він пішов до дому. Наступного дня він побачив ОСОБА_7 який повідомив йому, що в нього викрали телефон. Також він бачив, як потерпілий звинувачував у крадіжці ОСОБА_6. На досудовому слідстві він визнав вину оскільки дільничний пригрозив йому, що підкине йому наркотики та його посадять. Гроші за телефон він повернув потерпілому, щоб уникнути скандалу;

по епізоду від 19.07.2012 року в той день у вечорі, він разом з ОСОБА_9 знаходились дома у його співмешканки ОСОБА_10 де разом вживали алкогольні напої. Приблизно о 18.00 -19.00 годині до них прийшла ОСОБА_8. Вони раніше її шукали, оскільки у ОСОБА_9 з

карточки пропали гроші і вони вирішили, що їх вкрала ОСОБА_4 ОСОБА_8 була в стані алкогольного спяніння. На їх запитання де їх гроші, ОСОБА_8 визнала, що могла взяти гроші, оскільки в той момент була пяна та обіцяла їх повернути. Під час бесіди у них з ОСОБА_8 виникла суперечка, тут зайшов ОСОБА_9 та відразу вдарив потерпілу по обличчю від чого вона впала на підлогу. ОСОБА_8 став між ними, ОСОБА_9 штовхнув його і він впав на ОСОБА_10, після чого вона відвела його в кімнату. В кімнаті вони були приблизно хвилин 10 15 при цьому чули крики і удари. Коли вони повернулися в кухню, ОСОБА_10 сиділа біля батареї вся в крові. ОСОБА_10 відвела ОСОБА_8 до ванної кімнати вмитися. Коли вони повернулися ОСОБА_9 знову став сперечатися з ОСОБА_9. Потерпіла дістала свій мобільний телефон, з якого дістала сім карту, і віддала його йому на зберігання, як гарантію того, що вона поверне гроші ОСОБА_9. Потім ОСОБА_8 пішла додому. Після її уходу ОСОБА_9 запропонував йому продати її телефон і відсвяткувати його День народження. На наступний день він пішов до матері, телефон він взяв з собою, щоб його не забрав ОСОБА_9. Коли він прийшов додому то ліг спати. Приблизно о другій годині дня приїхали працівники міліції і забрали його до райвідділу де били вимагаючи визнання. ОСОБА_8 підписав заяву де визнав свою вину після чого його відпустили на підписку про невиїзд, але наступного дня його забрали до ІВС, де теж погрожували.

Не зважаючи на не визнання вини підсудним його вина повністю підтверджується дослідженими в суді доказами.

По епізоду від 28.07.2011 року

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 28.07.2011 року у вечорі він знаходився в дворі будинку 11 по вул.. Червоних Майовщиков з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 там до них підійшов ОСОБА_3. Приблизно о 20.00 годині він запросив всіх присутніх додому. Дома він поклав телефон на мікрохвильову піч. Через деякий час підсудний пішов додому. Після його уходу він звернув увагу на те, що його телефон зник. ОСОБА_8 відразу викликав міліцію. Дівчата до прибуття працівників міліції постійно були в нього на очах. Після прибуття працівники міліції оглянули дівчат, але телефон не знайшли. Заперечує, що обшукував ОСОБА_3 при виході з квартири та те, що обвинувачував ОСОБА_12 в крадіжці телефону. Гроші за викрадений телефон йому повернули підсудний та його мати.

Допитана на досудовому слідстві ОСОБА_11 пояснила, що 28.07.2011 року у вечорі її, ОСОБА_12 та ОСОБА_1 додому запросив ОСОБА_7 Через деякий час підсудний пішов до дому. Після його уходу потерпілий побачив, що зник його телефон і він викликав міліцію. (т.1 а.с.136-137)

Свідок ОСОБА_13 дала на досудовому слідстві свідчення аналогічні свідченням ОСОБА_11 (т.1 а.с. 138-139).

Протоколом допиту підсудного ОСОБА_1 від 18.07.2012 р., в якому підсудний визнав свою вину в скоєнні крадіжки телефону у потерпілого ОСОБА_7 при вищевикладених обставинах. (т.1 а.с.158-159)

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ДІМ ОСОБА_14 за фактом перевищення ним службових повноважень шляхом здійснення психологічного насильства відносно ОСОБА_15 від 26.10.2012 р.

Суд вважає доведеною вину підсудного у скоєнні крадіжки у потерпілого ОСОБА_7, оскільки вони підтверджуються показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11 та узгоджуються з показаннями підсудного даними на досудовому слідстві 18.07.2012 року, які суд вважає правдивими та кладе в обґрунтування вироку.

Суд критично відноситься до пояснень підсудного в суді з вище наведених підстав.

По епізоду від 19.07.2012 р.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що в той день у вечері в квартирі АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_10 вона була звинувачена останньою в крадіжці грошей з банківської картки яка належала ОСОБА_9 та їй була предявлена вимога по поверненню 400 грн. Відразу після цього Грожанкін став її бити зі словами відай гроші. Удари він їй наносив по всім частинам тіла. ОСОБА_8 побоїв вона неодноразово втрачала свідомість, а тому не може пояснити всіх деталей. Періодично підсудний тушив об неї цигарки зі словами чтоб она раздуплилась. ОСОБА_10 була присутня під час її побиття, періодично вона предявляла вимогу про передачу грошей та один раз розбила в неї на голові тарілку. ОСОБА_9 в цей час сидів у кімнаті та не приймав участі в нападі на неї. Під час побиття ОСОБА_15 погрожував їй ножем та підтягував до краю балкону погрожуючи кинути до низу з 8 поверху, потім він сказав, що вона повинна відпрацювати 400 грн у ОСОБА_9 сексуальним шляхом, після чого останній зґвалтував її на очах ОСОБА_15 та ОСОБА_10. Коли підсудний її бив по ниркам в неї з кишені випав телефон. Хто забрав в неї його чи вона відала його сама вона не памятає, оскільки під кінець побиття вона вже нічого не відчувала через побої. Вона погодилась, щоб телефон залишився в ОСОБА_15, оскільки злякалась, що він забє її до смерті, та бажала любим шляхом вирватись з квартири.

Вона заперечує те, що нібито викрала з картки ОСОБА_9 гроші. Пін-код картки вона не знала, а знала ОСОБА_10, яка перед тим знімала з неї гроші, вважає, що саме вона і могла їх викрасти.

Допитаний на досудовому слідстві ОСОБА_9 пояснив, що в той день він спільно з ОСОБА_15 прийшов до його співмешканки ОСОБА_10, там вони вжили горілки та він ліг спати у кімнаті, приблизно о 19.00 він почув крики на кухні. Там він побачив потерпілу яка лежала на підлозі. ОСОБА_10 сказала йому, що ОСОБА_8 вкрала в нього гроші з банківської картки та не збирається їх повертати, в той момент він побачив як ОСОБА_15 підняв з полу телефон потерпілої та поклав його собі у карман. (т.1 а.с.43-44)

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що протягом тривалого часу, точно дату він не памятає, приблизно з початку липня 2012 року підсудний мешкав з його сусідкою ОСОБА_10. В квартирі постійно, 20 25 днів були скандали і бійки. Оскільки у них в будинку погана шумоізоляція, і він чує усе, що трапляється в квартирі ОСОБА_10. 19.07.2012 року, точніше він не памятає, виник спір між його сусідкою, ОСОБА_15 і ще одним чоловіком з одного боку та ОСОБА_8 з іншого. Потерпілу звинуватили в крадіжці 400 гривень, після чого ОСОБА_15 став вибивати з неї ці гроші. Те що саме підсудний наносив побої він визначив, оскільки впізнав його голос, виходячи з його агресивної поведінки та того що саме його ОСОБА_10 просила зупинитися.

Допитана на досудовому слідстві ОСОБА_17 повністю підтвердила показання ОСОБА_16 (т.1 а.с.84-85)

Крім того, вина підсудного підтверджується:

висновком судово-медичної експертизи № 1867/619-12 від 04.09.2012 р. згідно якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді злому кісток носу, забою головного мозку 1 ступеню, синців, крововиливів очних яблук, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, опіку правого плеча, який відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя;

протоколом предявлення знімків до впізнання, під час якого ОСОБА_16 впізнав Грожанкіна, як особу яка 19.07.2012 побила ОСОБА_4 (т.1 а.с.90-91);

протоколом предявлення знімків до впізнання, під час якого ОСОБА_17Ю впізнала Грожанкіна, як особу яка 19.07.2012 побила ОСОБА_4 (т.1 а.с.87-88);

протоколом виїмки під час якої був вилучений у ОСОБА_18 мобільний телефон Нокія Е-51. (т.1 а.с.49)

постановою згідно якою в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4, за фактом крадіжки грошей з банківської карти ОСОБА_9, за ч.1 ст.185 КК України відмовлено. (т. 2 а.с.19)

висновком амбулаторної судово медичної експертизи №655 від 12.10.2012 року згідно якого ОСОБА_1 психічними захворюваннями не страждає в теперішній час та не страждав раніше. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (т1 а.с. 183-185)

протоколом усної заяви ОСОБА_4 про скоєння відносно неї злочину ОСОБА_1 (т.1 а.с.3)

Свідок ОСОБА_10 пояснила в суді, що 19 липня 2012 року після обіду до неї прийшли ОСОБА_1 з ОСОБА_9. У вечорі до них прийшла ОСОБА_4. За приблизно два тижні до цього у ОСОБА_9 з банківської картки зникло 400 грн і в них виникла підозра, що це зробила ОСОБА_8, оскільки вона в той час була в них в гостях. На її питання потерпіла відповіла, що гроші не брала. В цей момент ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_9 по обличчю від чого вона впала на пол. ОСОБА_9 хотів вдарити потерпілу ще раз, ОСОБА_1 зробив спробу його зупинити, але в нього це не вийшло, оскільки ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_1 від чого він впав на неї. Вона та ОСОБА_1 вийшли на балкон, щоб поговорити. Коли вони повернулись до кухні, ОСОБА_9 лежала біля батареї вся в крові. Вона відвела ОСОБА_8 до ванної кімнати вмитись. Коли вони вийшли з ванної, ОСОБА_9 почав вимагати повернення вкрадених грошей, ОСОБА_9 пообіцяла їх повернути та залишила свій телефон на зберігання ОСОБА_1 як заклад, після чого пішла додому. Після її уходу ОСОБА_9 запропонував нам продати телефон на що вони не погодились та ОСОБА_1 вирішив віднести телефон своєї мамі на зберігання. На наступний день ОСОБА_1 пішов і вона його більше не бачила.

На досудовому слідстві свідок ОСОБА_10 23.07.2012 року поясняла, що саме ОСОБА_1 наносив удари потерпілій та заволодів її телефоном (т.1 а.с.39-40). При допиті 31.07.2012 року вона стверджувала, що до неї та ОСОБА_9 звернулася мати підсудного ОСОБА_19 та просила дати неправдиві свідчення щоб звільнити її сина (т.1 а.с.62-61). Під час допиту 15.10.2012 року вона дала свідчення аналогічні свідченням в суді (т.2 а.с. 80-81)

Суд не бере до уваги заяву підсудного про скоєння ним злочину відносно ОСОБА_8, оскільки він відразу відмовився від цих показань. Крім того з матеріалів перевірки та змісту постанови від 07.09.2012 вбачається, що адекватного розслідування тверджень підсудного про здобуття його свідчень незаконними методами не проведено, суд доходить до висновку, що використання таких свідчень на судовому розгляді порушило право заявника на мовчання та право не свідчити проти себе. (Рішення ЄСзПЛ №32092 від 12.06.2008 р. Яременко проти України).

Суд вважає доведеною вину підсудного в скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_4, оскільки вони підтверджуються показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які остання давала 23.07.2012 року, що узгоджуються між собою та обєктивно підтверджуються протоколами предявлення знімків до впізнання, заявою потерпілої про вчинення злочину, даними судових експертиз.

Суд критично відноситься до пояснень підсудного відносно його непричетності к скоєнню даного злочину та вважає неправдивими свідчення ОСОБА_10 про те що злочин скоїв ОСОБА_9, оскільки вони спростовуються вищевикладеними доказами.

Суд кваліфікує дії підсудного:

за епізодом від 28.07.2011 - за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно

за епізодом від 19.07.2012 року - за ч.1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій).

Встановлені судом процесуальні порушення (невірно зазначений час проведення слідчих дій та інше) не носять істотного характеру та не впливають на доведеність вини підсудного.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_1, суд керуючись ст..65 КК України та розясненнями пленуму ВСУ №7 від 24.10.03 року згідно яких визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини,

мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, вину особи та обставини, що обтяжують та помякшують покарання, а саме: вчинення підсудним умисного тяжкого злочину, корисний мотив, активний насильницькій спосіб його вчинення поєднаний з заподіянням потерпілій сильного фізичного болю на протязі тривалого часу, заподіяння їй численних тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоровя.

Також судом враховується: наявність посередньої характеристики з місця проживання та позитивної з місця роботи; що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра; те що він раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності; як обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння; що помякшує вину відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7.

Речовий доказ мобільний телефон Нокія Е-51 з флеш картою на 4 гб - слід вважати повернутим за належністю власнику.

Цивільні позови прокуратури Заводського районну м. Миколаєва в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про стягнення витрат на лікування ОСОБА_4 на суму 5180 грн. 29 коп. та позов ОСОБА_4 на суму 1428 грн. 72 коп., відповідно до ст..1166 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 187 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, покарання призначається за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на шість років.

Запобіжний захід засудженому, до набрання вироком законної сили, залишити попереднім - утримання під вартою.

Строк покарання засудженому слід рахувати з моменту його затримання з 21.07.2012 р.

Речовий доказ мобільний телефон Нокія Е-51 з флеш картою на 4 гб - слід вважати повернутим за належністю власнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди на користь, Департаменту фінансів Миколаївської міської ради - 5180 грн. 29 коп., ОСОБА_4 -1428 грн. 72 коп..

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: В.В. Кузьменко