Справа № 128/87/15-к
ВИРОК
Іменем України
25 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, інваліда ІІІ групи загального захворювання, одруженого, з вищою освітою, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, -
ОСОБА_7 , 22.07.2014 року, близько 10:30 год., знаходячись в АДРЕСА_2 , під час суперечки, заподіяв тілесні ушкодження своїй колишній дружині ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом нанесення ударів кулаками в область голови, по обличчю, по шиї та плечам, у вигляді закритої-черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, забій м`яких тканин нижньої губи, забій м`яких тканин лівого надпліччя, які утворились від дії тупого твердого предмету та які згідно висновку експерта № 1322/1463 від 30.09.2014 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_7 , 22.07.2014 року, близько 10:30 год., знаходячись АДРЕСА_2 , під час суперечки, заподіяв тілесні ушкодження своїй колишній тещі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом нанесення ударів кулаками в область голови, по обличчю та в область грудної клітини, у вигляді закритої черепно-мозгової травми - забій головного мозку легкого ступеня, субарахноідальний крововилив в лівій тім`яній ділянці; забій спинки носа, які утворились від дії тупого твердого предмету, та які згідно висновку експерта № 1467 від 30.09.2014 рої належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням вину не визнав, цивільний позов також не визнав, просив його виправдати. Пояснив, що з 2008 року він з дружиною ОСОБА_6 розлучений, на даній стадії вони ділять майно. 22.07.2014 року він привіз експерта десь о 10. 00 год. ранку в с. Агрономічне. Потерпіла ОСОБА_6 не хотіла брати рулетку і міряти, тому він взяв рулетку для того, щоб експерт йому сказав що робити і куди іти. Коли він виконував вказівку експерта, то ОСОБА_6 почала кричати, що він не так міряє. Колишня дружина ОСОБА_6 при експерту була сердита, починала висловлювати своє незадоволення. Коли він дотягнувся до стінки, коло якої стояла жесть, то ОСОБА_6 його потягла за штанину. Жесть лежала на землі і він на неї став. Він не впав, коли потерпіла його потягла за штанину. Також потерпіла ОСОБА_6 шарпала його за штани і ущіпнула його ногу. Він повернувся і відмахнувся, потім послідували удари в голову ззаду, била його дружина. Коли його била ОСОБА_6 , то появилась теща і почала до нього кричати, чому він ображає її дочку та також почала його бити кулаками ззаду по голові, від шиї зліва. ОСОБА_4 його схопила руками за обидві руки, а її дочка продовжувала його бити. Він їх відпихав обома руками, але права рука у нього травмована, колись раніше була операція в якій два пальці не працюють. Теща побачила, що вони штовхаються і почала нецензурно виражатись. Експерт просила, щоб вони зупинились і не бились. Він від цих дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відштовхувався, то можливо він і вдарив потерпілих, але це було не умисно, тобто вимушений від їх дій оборонятись. Обидві потерпілі почергово наносили йому удари руками. Він захищався, відхилявся, можливо і якісь тілесні ушкодження їм наніс, але не умисно. Вони йому порвали ланцюжка. Свідком цих подій був експерт Кацага. Від його дій у потерпілих могли бути лише царапини. З приводу того, що потерпілі його побили він пішов в районну лікарню швидкої допомоги, але його в лікарню не положили. Він був дуже стривожений від побиття. У них були на розгляді в суді декілька справ. Рішення по цивільній справі на користь ОСОБА_4 присудили 6 тис. грн. Він по даному рішенню суду вже сплатив 3 000 грн., дане рішення виконує Погребищенський ДВС.
Також пояснив, що ОСОБА_4 хворіє на інші захворювання, що підтверджується медичними документами, від яких можливе виникнення зазначених тілесних ушкоджень в висновку судово-медичної експертизи та в протоколі обстеження ОСОБА_4 кабінету магнітно-резонансної томографії, тому ушкодження передбачені ч. 1 ст. 122 КК України він їй не заподіював.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України, вина обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами потерпілих, свідків та частково поясненнями самого обвинуваченого.
Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що з 2010 року у них з обвинуваченим склались неприязні відносини, за час перебування у шлюбі в них були бійки. У них було дуже багато цивільних справ, які вона виграла (стягнення аліментів, захист честі і гідності). Він подав позов про поділ майна. При експерту ОСОБА_7 почав ніби робити шкоду - вдаряв у банку, почав наступати на вироби з жесті, шклянки. Вона його взяла за штанину і він почав їй наносити удари кулаками в голову, потім підійшла її мати ОСОБА_4 , яка почала її захищати, то ОСОБА_7 також почав кулаками бити матір по голові, у неї пішла кров. Експерт говорила ОСОБА_4 , що у неї йде кров, вона була дуже стривожена. ЇЇ син ОСОБА_10 почав ставити ОСОБА_4 холод до травми на обличчі. Швидка допомога повезла їх до лікарні на обстеження, а обвинувачений подивився на це все і поїхав на Поребище. ОСОБА_4 пролежала в лікарні в стаціонарі більше двох тижнів. ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 декілька сильних ударів кулаками обох рук по голові і ще декілька ударів по плечу. Матір він бив в голову, по обличчі і по руці. Коли він бив матір, то мати впала на землю, все було в крові. Вони побиті пішли до хати, а обвинувачений допоміг експерту доміряти, а десь через 40 хв. приїхав дільничний інспектор ОСОБА_11 .. Пояснила, що вона обвинуваченого вдарила в шию, але не навмисно, а захищаючись. Сусіди бачили її, коли її вели до швидкої допомоги.Просила суд повністю задовольнити позов по матеріальній і моральній шкоді.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 22.07.2014 року на 10 00 год. вона прийшла до дочки ОСОБА_6 , бо з онуком мала їхати до м. Вінниця.. Вона побачила, що ОСОБА_7 міряє рулеткою. Вона бачила, що він якось зачепив стіл, банки, які витягли з погреба, потім він наступив на жесть, з якої робили забор. Та раптово руками почав бити дочку ОСОБА_6 кулаками у вухо на якому їй двічі робили операцію. Вона розсердилась і підійшла щоб їх розборонити і тільки схопила його за кисть руки. Дочка увельнула, а обвинувачений почав її бити руками в голову, а потім сильно вдарив кулаком в ніс. Експерт почала кричати, щоб він зупинився. Вони викликали швидку допомогу. В будинку онук їй почав на рани ставити холодне і тампони в ніс. Кров у неї йшла з носа і губ. Їй робили МРТ після бійки, також вона хворіє на цукровий діабет, має захворювання судин. Її таку всю в крові повезли до лікарні. ОСОБА_7 також за ними поїхав до лікарні, але його ніхто не оглядав, бо він не був побитий. Струсу раніше у неї не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що в кінці липня 2014 року до них приїхав експерт міряти хату, бо батьки ділять майно. Він був в будинку і постукала бабуся ОСОБА_4 , коли він відкрив двері, то побачив, що вона була вся в крові. Він надавав їй допомогу, щоб зупинити кров. Також він надавав медичну допомогу матері. У ОСОБА_4 був розбитий ніс і текла кров. Батько після бійки почував себе нормально, а коли приїхала швидка, то він почав говорити , що його щось болить. Мама була в лікарні 2 тижні, а бабуся - десь біля місяця. У лікарні до нього обвинувачений заговорив і сказав, що мама його потягнула за сорочку, тому він її і вдарив.
До 2006 року у батьків було усе добре, а потім почались бійки, сварки та вони розлучились і роз`їхались. Ще колись, коли вони жили у ОСОБА_4 , то батько також був вдарив бабусю, але тоді крові не було.
Свідок ОСОБА_12 , яка являється експертом пояснила, що 22.07.2014 року вона приїхала в с. Агрономічне до будинку ОСОБА_13 , що обвинувачений рулеткою допомагав їй міряти. Між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 були дуже напружені відносини. Коли заміряли ганок, і вона робила запис у блокноті, то побачила, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 наносили один одному удари. ОСОБА_4 , побачивши це все, підбігла і хотіла розборонити, але бійка продовжувалась. Бачила, що у ОСОБА_4 дуже текла кров з обличчя. Потім викликали швидку допомогу і міліцію. Тарасюки бились руками по верхніх частинах тіла. Вона робила зауваження усім.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 приїхав до сільської ради та розповів, що його побили. Коли свідок приїхав на місце події в с. Агрономічне, то побачив кров на одязі у потерпілих.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він не був очевидцем подій, які стались 22.07.2014 року в с. Агрономічне з обвинуваченим та потерпілими, вказав на те, що він раніше представляв інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 в суді, і йому відомо, що між обвинуваченим та потерпілими вже давно склались неприязні відносини.
Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердила зроблені нею висновки експертиз проведені відносно потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Експертизи відносно ОСОБА_4 проводились по поданих слідством документах.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працює лікарем нейро-хірургічного відділення №20 обласної лікарні ім.. О.І. Ющенка і проводив огляд потерпілої ОСОБА_4 , вислухав її та дав відповідний висновок, який підтверджує. Також ОСОБА_4 було рекомендовано лікування в невролога.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він працює лікарем Вінницької центральної районної клінічної лікарні, на стаціонарне лікування, відповідно до медичної картки в кінці липня 2014 року поступила ОСОБА_4 з діагнозом закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, він її лікував біля тижня, та пішов у відпустку. Пояснив, що ОСОБА_4 мала захворювання цукрового діабету та судинні захворювання, при яких можливі в людини симптоми головокружіння, головний біль, похитування, а при наявності травми голови, це ще загострюється.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст.125, ч.1 ст.122 КК України підтверджується також іншими доказами по кримінальному провадженню, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- висновком експерта № 1467 від 27.08.2014 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_4 під час стаціонарного лікування з 22.07.2014р. по 08.08.2014р. були виявлені тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку легкого ступеня, субарахноідальний крововилив в лівій тім`яній ділянці; забій спинки носа», «крововиливи передньої поверхні грудної клітини», які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) , по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 22.07.2014р. Названа закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_4 не являлась небезпечною для життя, спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; крововиливи передньої поверхні грудної клітини належать до легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 свідчать про травматичну дію тупого твердого предмету (предметів) в ділянку голови, що за механізмом утворення узгоджується з обставинами, відображеними у показах ОСОБА_4 (протокол допиту від 20.08.2014р.: «..почав наносити ... удари в область голови та наніс один удар в обличчя..»;
- висновком експерта № 1322/1463 від 08.08.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження - «закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, забій м`яких тканин нижньої губи, садно нижньої губи», «забій м`яких тканин лівого надпліччя», які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення можливо в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи - 22.07.2014р. Названа вище закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше дня) розлад здоров`я; забій м`яких тканин лівого надпліччя належить до легких тілесних ушкоджень;
- висновком експерта №1988 від 09.12.2014 року, згідно якого відповідно до наданих медичних документів, у ОСОБА_4 під час стаціонарного та амбулаторного лікування з 22.07.2014р. по 15.08.2014р. та з 06.10.2014р. по 06.11.2014р. були виявлені тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, субарахноідальний крововилив в лівій тім`яній ділянці; забій спинки носа», «крововиливи передньої поверхні грудної клітини», які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 22.07.2014р. Названа закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_4 не являлась небезпечною для життя в момент спричинення і не супроводжувалась загрозливими для життя явищами, спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; крововиливи передньої поверхні грудної клітини належать до легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 свідчать про травматичну дію тупого твердого предмету (предметів) в ділянку голови, що за механізмом утворення узгоджується з обставинами, відображеними у показах ОСОБА_4 (протокол допиту від 20.08.2014р.: «..почав наносити ... удари в область голови та наніс один удар в обличчя..»);
- висновком експерта №1462 від 27.08.2014 року 30.09.2014 року , згідно якого у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: садна на обличчі та шиї, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету і по давності утворення можуть відповідати строку - 22.07.2014 року;
- протоколами прийняття заяв про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 ;
- копіями лікарняних листків ОСОБА_4 , згідно яких вона перебувала на лікарняному з 22.07.2014 року по 08.08.2014 року і з 09.08.2014 року по 15.08.2014 року включно.
- медичною карткою стаціонарного хворого №1413 ОСОБА_4 Вінницької центральної районної клінічної лікарні, згідно якої ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.07.2014 року по 08.08.2014 року з діагнозом хворої з діагнозом закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, лікуючим лікарем був ОСОБА_17
- оглянутими в судовому засіданні, витребуваними за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , медичною карткою хворої ОСОБА_4 . Вінницької ЦРКЛ , медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_4 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені О.І. Ющенка, амбулаторною карткою №6052 ОСОБА_4 , знімком ОСОБА_4 кабінету магнітно-резонансної терапії.
- дублікатом консультативного висновку №5 лікаря нейрохірурга ОСОБА_18 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені О.І. Ющенка відносно ОСОБА_4 ;
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_19 , що підтверджується документально, тому вона вважається по кримінальному провадженні як ОСОБА_9 .
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких наданих Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З аналізу всіх досліджених доказів підтверджується об`єктивна сторона злочинів за ч.1 ст. 122 та ч. 2 ст. 125 КК України, вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 , що характеризується умисним діянням обвинуваченого - спричиненням тілесних ушкоджень потерпілим, наслідками, що настали відповідно спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я ОСОБА_9 , причинним зв`язком між вказаними протиправними діяннями обвинуваченого та наслідками, що настали від них, з урахуванням місця, часу, способу, обстановки спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості і легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Суд вважає, що ОСОБА_7 умисно вчинив інкриміновані злочини, а не внаслідок захисту. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків, тому обвинувачений ОСОБА_7 свої дії розумів та повинен був розуміти в момент вчинення злочинів.
Усвідомлення суспільно небезпечного характеру своїх діянь означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки злочину значущість об`єкта посягання, яким є здоров`я потерпілих, їх вік, стать, характеру діяння, місця, часу, способу їй вчинення, а й розуміння соціального значення діянь, їх соціальної шкідливості, коли він наносив ударли потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , при цьому мав можливість відійти чи втекти взагалі та не наносити удари потерпілим. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 мав чітке уявлення про те, що від його ударів настануть тілесні ушкодження.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не спростовує вищезазначений висновок суду, а є, виключно, способом, реалізація якого спрямована на уникнення відповідальності за вчинене ним протиправні діяння, тому суд розцінює це як метод захисту обвинуваченого.
Недивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_7 також підтверджується його поясненнями про те, що 22.07.2014 року близько 10.30 год. в АДРЕСА_2 , відбулась суперечка між ним та колишньою дружиною ОСОБА_9 і тещею ОСОБА_4 , що вони перебувають у неприязних відносинах, що після того, коли йому потерпілі нанесли удар ззаду , то він відштовхувався від ударів, тому можливо і спричинив потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_4 якісь тілесні ушкодження.
Суд вважає, правдивими покази потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_4 спростовуються частково показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 ; показами допитаних в судовому засіданні потерпілих; показами свідків ОСОБА_10 (сина обвинуваченого); ОСОБА_12 (експерт, яка була присутня на місці вчинення злочинів) та свідків лікарів: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; поясненнями в судовому засіданні експерта та оголошеними матеріалами кримінального провадження.
Також із пояснення експерта в судовому засіданні суд встановив, що вона підтвердила висновок проведених нею експертиз.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені в судовому засіданні обставини та докази, суд прийшов до висновку, що доводи обвинуваченого про те, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження, від яких вона знаходилась на лікуванні більше 21 дня, не являються наслідком спричинених ним ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, коли він відштовхувався від побиття його потерпілими, а є наслідком постійних тривалих хвороб ОСОБА_4 пов`язаних із захворюванням судин та цукровим діабетом, являються такими як метод пом`якшення відповідальності ОСОБА_7 і уникнення від відповідальності за вчиненні протизаконні діяння.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 125 ч.2, ст.122 ч.1 КК України була доведена під час досудового слідства та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Суд вважає, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Тому при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості; обставини їх вчинення обвинуваченим; дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за останнім місцем роботи характеризується негативно; за місцем проживання характеризується позитивно; його стан здоров`я; сімейний та матеріальний стан, думку потерпілих щодо покарання обвинуваченого.
Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, позицію державного обвинувача та потерпілих щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, позицію обвинуваченого і його захисника, суд вважає, що ОСОБА_7 не представляє підвищену суспільну небезпеку і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей обвинувачення він може бути звільнений від відбування остаточного покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому, при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
З врахуванням того, що обвинувачений не працевлаштований після звільнення з роботи, являється інвалідом 3-ї групи безстроково, що він має травму правої руки, що в нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, що він являється платником аліментів, суд вважає неможливим та недоцільним з метою його виправлення і перевиховання ОСОБА_7 застосувати до нього інші більш м`які види покарань, які передбачені санкціями статей ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 584, 42 грн. задоволенню не підлягає, так як не доведений належними доказами, а саме відповідними призначеннями лікарів, їй лікування та якими препаратами, і необхідність придбання ліків відповідно до доданих до позову касових чеків.
Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 18 014 грн.75 коп. підлягає частковому задоволенню. Так матеріалами справи доведено завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 1 077 грн., 91 коп. згідно копій відповідних квитанцій (а.с.39 том №1) та копією історії хвороби стаціонарної хворої ОСОБА_4 з листком лікарського призначення (а.с.1-11 том №2), що пов`язане із необхідністю відповідного лікування ОСОБА_4 .
Щодо стягнення решти суми завданої матеріальної шкоди слід ОСОБА_4 відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів необхідності понесення потерпілою матеріальних збитків на суму 5 636 грн. 84 коп., а саме: на придбання ліків в жовтні-грудні 2014 року, витрат на проїзд (квитанції та квитки на а.с.40-46 том №1), та що вказане лікування вона проходила внаслідок спричинених їй протизаконних дій ОСОБА_7 22.07.2014 року, а не проходила курс лікування по хворобах (цукровий діабет, хвороби судин, гіпертонічна хвороба і інше), яких лікувалась і раніше; докази вартості одягу потерпілої ОСОБА_4 , який пошкоджений, також відсутні. Крім того, в ході судового розгляду даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та її представником адвокатом ОСОБА_5 не заявлялось клопотання про призначення товарознавчої експертизи, для визначення вартості одягу (блуза і бюстгальтер), який пошкоджений при вчиненні злочину ОСОБА_7 та не додано документи про вартість придбаного потерпілою ОСОБА_4 одягу, який пошкоджено.
Щодо вимог ОСОБА_4 про стягнення витрат на майбутнє на санаторно-курортне лікування ОСОБА_4 в м. Хмільник або м. Немирів за 24 дні в сумі 11 160 грн. та проїзду до санаторію і назад на суму 140 грн., всього 11 300 грн. (а.с.47, том 1) то вони задоволенню не підлягають, оскільки не є уже понесеними витратами потерпілою з підтвердженням відповідними документами.
Визначаючи розмір завданої потерпілим моральної шкоди суд враховує душевні страждання кожної потерпілої у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, та з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень, тривалості лікування та позбавлення можливості у вказаний період працювати та забезпечити потреби своєї сім`ї, необхідності вживати відповідних дій по захисту своїх порушених прав в зв`язку з відсутністю добровільного відшкодування завданої шкоди, потреби в продовженні лікування, суд оцінює розмір моральної шкоди, завданої потерпілим, достатній для відновлення душевного стану кожної з врахуванням індексу інфляції, - для ОСОБА_4 в сумі 8 000 грн.; для ОСОБА_9 в сумі 1 900грн.
Також підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 сплачені потерпілими витрати по сплаті судового збору, на користь ОСОБА_4 -243 грн. 60 коп., на користь ОСОБА_9 205 грн. 84 коп., з врахуванням сум по цивільних позовах, що підлягають до задоволення .
В задоволенні решти суми позовних вимог потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 слід відмовити.
Також підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 понесені витрати по юридичній допомозі, відповідно до квитанції в сумі 2 000 грн.
Тому в загальному підлягає до стягнення на користь ОСОБА_4 сума 11 321 грн. 51 коп., на користь ОСОБА_9 2 105 грн. 84 коп.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх обрання не надходило.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 125 КК України обмеження волі строком на 1 (один) рік;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбування ОСОБА_7 визначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування остаточного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 1 077 грн. 91 коп. - матеріальної шкоди, 8 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 2 043 грн. 60 коп. понесених судових витрат, а всього 11 321 грн. 51 коп.
В стягненні решти суми позову ОСОБА_4 відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_9 1 900 грн. 00 коп. моральної шкоди, 205 грн. 84 коп. понесених судових витрат, а всього 2 105 грн. 84 коп.
В стягненні решти суми позову ОСОБА_9 відмовити.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: