У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
13 січня 2016 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 (далі-прокурор) на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №0000140 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.185; ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185; ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт; за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді одного року одного місяця обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у виді одного року одного місяця обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік з покладенням, згідно п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вироком, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного ОСОБА_3 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 та призначити йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт; за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим просить призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді двох років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання та встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

Розглянувши апеляційну скаргу прокурора вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Зокрема, за вимогами вказаної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення; клопотання про дослідження доказів.

Якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, апеляційний суд вправі скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п.4 ч.1 ст.420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок і у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За вимогами ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Прокурор, висловивши прохання про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового судом апеляційної інстанції, посилаючись у мотивувальній частині апеляційної скарги на неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, та керуючись п.4 ч.1 ст.420 КПК України, у резолютивній частині апеляційної скарги просить ОСОБА_3 , за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185; ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України призначити відповідне покарання та за сукупністю злочинів просить призначити ОСОБА_3 покарання у виді двох років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування такого покарання, що не узгоджується, як і з вищезазначеними нормами кримінального процесуального закону, так і з повноваженнями апеляційного суду, оскільки, як вбачається з вироку, суд першої інстанції звільнив обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, застосувавши положення ст.75 КК України.

Крім того, абзацом другим п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами) передбачено, що суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за розміром і видом покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

А тому прохання, висловлене прокурором в апеляційній скарзі, про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт; за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді двох років обмеження волі та про визначення, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання останньому у виді двох років обмеження волі при постановленні нового вироку судом апеляційної інстанції, не грунтується на законі, оскільки він просить за сукупністю злочинів поглинути однакові за розміром і видом покарання.

Також, як вбачається з апеляційної скарги прокурора, він просить засудити ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185; ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити останньому відповідне покарання, без визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні цих злочинів.

Згідно ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2015 року, у кримінальному провадженні №0000140 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.185; ч.2 ст.185; ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - залишити без руху.

Надати прокурору 10 (десять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання ним копії даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору на адресу: вул.Демократична, 32, м.Сарни, Рівненської обл., 34500.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1