АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 р. м. Чернівці

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 січня 2016 року, -

за участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_5 , -

В С ТА Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців задоволено подання Чернівецької установи виконання покарань відділу ДПтС України в Чернівецькій області (№33) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:

-29.04.2009 р. Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

-16.01.2012 р. Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ст.75, ст.76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки,-

засудженого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.10.2013 року за ч.2 ст.186, ст. 71, КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді 01 (одного) року 10 (десяти) місяців 26 (двадцять шість) днів позбавлення волі, призначеного вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.10.2013 року за ч.2, ст.186, ст. 71, КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, більш м`яким покаранням - обмеженням волі на строк 11 місяців 13 днів обмеження волі.

Провадження № 11-кп/794/49/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
На вказану ухвалу суду 1-ї інстанції, засудженим ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу у якій останній порушує питання про скасування винесеної щодо нього ухвали та винесення нової, якою невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.10.2013 року замінити на більш м`яке покарання у виді звільнення з місця позбавлення волі з подальшим працевлаштуванням та сплатою 20 відсотків заробітної плати в дохід держави протягом невідбутого терміну. Свої вимоги обґрунтовує тим, що неодноразово заохочувався та йому оголошувалися подяки, лише один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності але стягнення в подальшому було знято. Після звільнення планує повернутися додому, допомагати батькам, створити сім`ю та працевлаштуватися.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини в ній зазначені, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи № 376-К-13 засудженого ОСОБА_5 , обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно із ст. 51 КК України покарання у виді обмеження волі є більш м`яким покаранням ніж позбавлення волі.

Пунктами 2 і 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні не відбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення. Судам, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, районним судом при прийнятті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким було враховано, що засуджений ОСОБА_5 перебуває в Чернівецькій установі виконання покарань відділу ДПтС України в Чернівецькій області (№33) з 31.10.2013 року по теперішній час.

Одразу після набрання вироком законної сили, виявив бажання відбувати покарання в Чернівецькій установі виконання покарань №33 для господарського обслуговування.

Наказом начальника установи від 10.12.2013 року № 101 був зарахований до будівельної бригади установи на посаду робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків. На даний час працевлаштований в господарській обслузі Чернівецької установи виконання покарань на посаді оператора котельні.

Згідно наданої характеристики на ОСОБА_5 та подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивного боку. До виконання своїх обов`язків ставиться відповідально, своєчасно та добросовісної виконує.

Один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення знято. Чотири рази заохочувався правами начальника установи, три рази оголошувались подяки та один раз знято раніше накладене стягнення.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи.

Утримує у чистоті та порядку стальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Охоче виконує роботи по благоустрою установи.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Входить до складу ради колективу засуджених. Після звільнення планує повернутися додому, створити сім`ю та працевлаштуватися. Соціально-корисні зв`язки підтримує із рідними шляхом телефонних дзвінків, отримання передач та побачень.

Згідно висновку атестаційної комісії установи від 23.07.2015 року засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 31.10.2013 року вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку покарання: 31.10.2013 року.

Кінець строку покарання: 30.11.2017 року.

Відбув 1/2 строку покарання: 15.11.2015 року.

Зазначене вище, у своїй сукупності дало змогу районному суду прийти до висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_5 на більш м`яке, а саме обмеження волі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо можливості заміни основного покарання у виді позбавлення волі, на більш м`яке - обмеження волі, оскільки ОСОБА_5 заслуговує на таке.

Доводи, які наведені в апеляції про те, що суд мав замінити невідбуту частину покарання на виправні роботи не ґрунтуються на законі.

Згідно із ч. 1 ст. 57 КК України покарання у вигляді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого.

Засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, тому не може знаходитися в трудових правовідносинах з підприємствами, установами чи організаціями.

Як випливає із зазначеної правової норми покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, а у відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.12) вони можуть бути призначені лише працюючим особам.

Так як ОСОБА_5 не працює, а відбуває покарання у виправній установі, то йому не може бути призначене у порядку ст.82 КК України покарання у виді виправних робіт за місцем роботи, а можливість призначення такого покарання під гарантії працевлаштування законодавством не передбачена.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги стосовно того, що гарантійний лист на працевлаштування дає підстави для пом`якшення йому покарання неспроможні.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 січня 2016 року, якою задоволено подання Чернівецької установи виконання покарань відділу ДПтС України в Чернівецькій області (№33) та засудженому ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді 01 (одного) року 10 (десяти) місяців 26 (двадцять шість) днів позбавлення волі, призначеного вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.10.2013 року за ч.2, ст.186, ст. 71, КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, більш м`яким покаранням - обмеженням волі на строк 11 місяців 13 днів обмеження волі без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3