Справа № 529/1109/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Диканьки Диканського району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого , обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24 березня 2015 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_8 по вул. Садовій в смт. Диканьці Диканського району Полтавської області, не маючи посвідчення водія та керуючи автомобілем "DEWOO MATIZ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент появи в його полі зору пішохода потерпілого ОСОБА_6 при зміні напрямку руху не переконавшись у безпечності виконуваного ним маневру для іншизх учасників руху, виїхав на праве узбіччя відносно напрямку руху, де здійснив наїзд на потерпілого, який вів у руках велосипед та рухався по вказаному узбіччю в попутному з ним напрямком руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми, закритої травми грудної клітини з гемо пневмотораксом та підшкірною емфіземою зліва, множинних переломів ребер зліва з забоєм легені, переломом остистих відростків Th-L1, перелому лівої малогомілкової кістки з підвивихом лівої стопи, забою брижі тонкої кишки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та саден лобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 683 від 28.05.2015 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

При розгляді справи в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду відповідні пояснення, підтвердивши вказані вище обставини. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він 24 березня 2015 року близько 18 год. повертався додому з власного городу, рухався по вул. Садовій в смт. Диканці Диканського району Полтавської області по правій стороні узбіччя, котячи з правого боку від себе велосипед. Через деякий час він почув звук наближаючогося з заду автомобіля та відчув сильний удар у ліву сторону тулуба, після чого втратив свідомість. До свідомості він прийшов у Диканській центральній районній лікарні наступного дня.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність його заперечень щодо достовірності поданих суду доказів, в порядку ст. 349 КПК України суд при встановленні обставин справи обмежився його допитом та допитом потерпілого ОСОБА_6 , а також вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, яке є тяжким, і санкція ст. 286 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням вище викладених обставин, а ткож приймаючи до уваги його щире каяття, суд приходить до висновку що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням норм ст. 75 КК України. При цьому суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як обвинувачений ОСОБА_4 його не має.

Цивільний позов старшого прокурора прокуратури Миргородського району Полтавської області про стягнення з обвинуваченого витрат за лікування потерпілого у лікувальному закладі, який обвинувачений визнав, підлягає задоволенню.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріаьної шкоди, яку він поніс на лікування в результаті вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, підлягає повному задоволенню, оскільки вона підтверджена фіскальними чеками та квитанціями про придбання медичних препаратів.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує фізичні та душевні страждання потерпілого ОСОБА_6 , дискомфорт, який від відчував від довготривалого лікуваня тілесних ушкоджень, завданих йому джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, суд приходить до висновку про те, що заявлена сума моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. є завищеною, а тому позовні вимоги в чатині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 30 000 грн.

В рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз у порядку ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави вартість проведених експертиз.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 369 371, 373 377, 391, 395 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правоворушення. передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В порядку ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

В порядку ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 протягом випробувального строку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтися туди для реєстрації.

Речовий доказ - автомобіль "DEWOO MATIZ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , залишити їй як власність.

Цивільний позов прокурора Миргородського району Полтавської області про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення, задоволити повністю.

Стягти з ОСОБА_4 на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського, МФО 831019, , р/р НОМЕР_2 , витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 13 873 /тринадцять тисяч вісімсот сімдесят три/ грн. 08 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди задоволити повністю.

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 25 000 /двадцять п`ять тисяч/ грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди задоволити частково.

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 /тридцять тисяч/ грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягти з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 1104 /одну тисячу сто чотири/ грн. 84 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених судових експертиз.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з моменту його проголошення, якщо ніким не буде окаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд.

Головуючий: