Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________ 528/1210/15-к
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу

23 листопада 2015 року

23 листопада 2015 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000424 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Щигри Курської області РФ, яка має середню освіту, росіянка, громадянка України, одружена, має на утриманні 3 малолітніх дітей, мешканки АДРЕСА_1 , не працююча, раніше судима, а саме: 25.09.2015 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 125 КК України, до штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України,

в с т а н о в и в:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України надійшло до Гребінківського районного суду Полтавської області від прокурора прокуратури Гребінківського району, юриста 3 класу, ОСОБА_3 , та було передано до провадження судді 20 листопада 2015 року. У той же день суд призначив підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 23 листопада було призначено судовий розгляд.

У кримінальному провадженні 31.08.2015 року застосовано запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , слідчим суддею Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 40 мінімальних заробітних оплат, що становить 48720,00 грн. 19.10.2015 року слідчим суддею Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 29.11.2015 року.

Відповідно до ч.3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні вказаного питання відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний керуватись вимогами глави 18 КПК України.

В силу ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, наявність обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 129 КК України та вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою вказаних правопорушень. При цьому суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряючи їх дослідженням доказів. Оскільки вказане не допустиме на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. З цієї позиції суд не приймає доводи захисника щодо необґрунтованості обвинувачення, оскільки вони будуть перевірені дослідженням доказів у судовому розгляді в подальшому.

Водночас, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, та кримінального правопорушення невеликої тяжкості тяжкості, за яке передбачено покарання максимум у виді обмеження волі на строк до 2 років. В той же час, суд виходячи із наявних матеріалів кримінального провадження оцінює в сукупності наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винною у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується; вік та стан здоров`я, про який захист нічого не заявив, а тому слід вважати його задовільним, міцність її соціальних зв`язків в місці постійного проживання, зокрема те, що вона одружена, має трьох малолітніх дітей. Однак як вбачається із ухвали колегії судді апеляційного суду Полтавської області від 17.09.2015 року встановлено, що діти обвинуваченої проживають у родині батька. Обвинувачена ніде не працює, як вбачається із обвинувального акту має судимість. Оцінивши в сукупності вказані обставини вважає, що обвинувачена може переховуватись від суду.

Наявний і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: спроби обвинуваченої незаконно впливати на свідків, оскільки як вбачається із копій ухвали колегії судді апеляційного суду Полтавської області від 17.09.2015 року у матеріалах відповідного провадження знаходяться звернення значної частини громади села, які висловлюють боязнь щодо вчинення підозрюваною протиправних діянь відносно них.

Вказане доводить також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, суд вбачає, що перестав діяти ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: запобіганням спробам знищити, сховати, спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зважаючи на те, що обвинувальний акт переданий суду, досудове розслідування закінчено, а отже відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України у суду є підстави вважати, що сторона обвинувачення переконана у зібранні достатніх доказів у кримінальному провадженні, а отже, даний ризик об`єктивно уже не може існувати.

Крім того, суд не вбачає підстав для існування на даний момент ризику, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас бере до уваги, що в силу п. 5 ч. 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З огляду на вказане, зважаючи на те, що обсяг заявлених ризиків при обранні запобіжного заходу не зменшився настільки, щоб подальше тримання обвинуваченої під вартою було невиправдане, крім того, судовий розгляд не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали, суд вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доказів того, що стан здоров`я обвинуваченої не допускає тримання її під вартою суду не надано, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для судового розгляду відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та виконання вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, главою 18 КПК України, суд,

у х в а л и в:

продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят днів, який обчислюється з дня постановлення даної ухвали 23.11.2015 року, і діє до 21.01.2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.
Cуддя ОСОБА_1