Справа № 209/4336/15-к
Провадження № 1-кп/209/399/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, не маючого постійного місця роботи, який має повну загальну середню освіту, мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-12.08.1986 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 81 ч. 3, ст. 140 ч. 3, ст. 140 ч. 2 ст. 42 КК УРСР до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-15.01.1991 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 215-3 ч. 3, ст. 193 ч. 3, ст. 42 КК УРСУ до позбавлення волі строком на два роки;

-21.09.1996 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на три роки;

-08.12.1997 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 142 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;

01.06.2006 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

ВСТАНОВИВ:

23.07.2015 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_4 , знаходячись в арці будинку АДРЕСА_2 , побачив залишений без нагляду автомобіль марки «Деу Нексія», д.з. НОМЕР_1 , синього кольору, і у нього, повторно, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, після чого він, реалізуючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисних мотивів, розбивши стекло, викрав з салону автомобіля відео-реєстратор марки «DOD F900LHD», вартість якого, згідно висновку товарознавчої-експертизи №547 від 19.08.2015 року, складає 1212,40 грн., який належить ОСОБА_5 . Заволодівши викраденим майном ОСОБА_4 з місця злочину втік, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та надав показання про те, що 23.07.2015 року в нічний час він повертася додому та в арці будинку АДРЕСА_2 побачив автомобіль темного кольору, марку якого не знає. В салоні на панелі автомобіля побачив якийсь пристрій і подумавши, що це мобільний телефон, вирішив його викрасти. Поруч автомобіля підняв камінь та розбивши ним переднє пасажирське вікно, викрав з автомобіля цей пристрій, знявши його з кронштейна. Пішов додому і побачив, що викрав відео-реєстратор. Він хотів продати цей відео-реєстратор своїй колишній співмешканці ОСОБА_6 , бо в той час не працював і йому потрібні були кошти на продукти харчування. Через день він зустрівся з ОСОБА_7 , передав їй відео-реєстратор і чекав поки вона з дому принесе йому гроші. Поки очікував її, до нього підійшли працівники міліції, діждалися з ним ОСОБА_8 , у якої виявили та вилучили відео-реєстратор. Він спочатку говорив, що купив відео-реєстратор, а потім зізнався про його викрадення. В скоєному він розкаюється.
За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочини при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, не має постійної роботи.
Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує: розкаяння обвинуваченого та сприяння встановленню істини у справі.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд враховує рецедив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

З урахуванням тяжкості та обставин скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного йому покарання, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні сплачені.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні відео-реєстратор марки «DOD F900LHD», який знаходиться на зберігання у потерпілого ОСОБА_5 , передати за належністю потерпілому ОСОБА_5
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1