Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ОСОБА_4 на постанову Лубенського міжрайонного прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову Лубенського міжрайонного прокурора від 11.06.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи. В скарзі вказав, 15.06.2009 року він отримав від Лубенського міжрайонного прокурора повідомлення за вихідним №3339 від 12.06.2009 року у якому повідомлялось про те, що Лубенською міжрайонною прокуратурою було проведено перевірку по його заяві стосовно неправомірних дій працівників міліції та завідомо неправдивих показів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . У повідомленні вказано також, що в результаті розслідування 11.06.2009 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за п.2 ст.6 КПКУ.

ОСОБА_4 вважає, що постанова Лубенського міжрайонного прокурора є явно передчасною, а її висновки не відповідають обставинам, у зв`язку із викладеним ОСОБА_4 вимушений звернутись у суд зі скаргою на постанову Лубенського міжрайонного прокурора від 11.06.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

У своїй скарзі ОСОБА_4 вказує, що він являвся захисником по кримінальній справі №08140274 (судовий №1-84/2009) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.2 ККУ. Дана справа зараз розглянута Лубенським міськрайонним судом Полтавської області (суддя ОСОБА_8 ).

З матеріалів цієї кримінальної справи вбачається, що закупником наркотичних речовин були громадяни із легендованими прізвищами « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 ». Лубенським міжрайонним прокурором слідчому була дана вказівка перевірити яким способом закупники зв`язувались із ОСОБА_11 перед закупкою.

Слідчий ОСОБА_12 допитав по цьому питанню « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 », встановив, що нібито «Махно» перед закупівлею наркотиків у ОСОБА_11 зв`язувався з ним по телефону. Цей «Махно» навіть видав слідству дві СІМ-картки ( НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ), за якими він нібито телефонував ОСОБА_11 . Також він видав слідчому і стартові пакети до них. СІМ-картки та стартові пакети були оглянуті зі складанням відповідного протоколу, опечатані та приєднані до матеріалів справи як речові докази 09.01.2009 року, про що винесена відповідна постанова.

З метою перевірки даних справи ОСОБА_4 неодноразово намагався телефонувати на вказані «Махно» телефони, але зв`язку з цими СІМ-картками не було. Тому він був впевнений, що ці СІМ-картки дійсно є речовими доказами, вилучені у закупника та знаходяться у справі. Ці номери ОСОБА_4 повідомив і громадянці ОСОБА_13 , яка допомагала готуватись до захисту її знайомого ОСОБА_11 .

Протягом всього часу підготовки до судового слухання справи скаржик також намагався «вирахувати» осіб, які реально були закупниками, але йому це не вдавалось.

03.04.2009 року Піддубна ОСОБА_4 повідомила, що вона зателефонувала із свого телефону на номер НОМЕР_1 і на дисплеї її телефону висвітилось прізвище абонента « ОСОБА_14 ». Тобто вона раніше знала цю людину. Вона мені повідомила обставини знайомства з ним. Він пропонував їй свої послуги після затримання ОСОБА_11 , пропонував її звести із працівниками міліції (із начальником лубенського ВБНОН ОСОБА_15 ) для вирішення, за певну винагороду, питання звільнення ОСОБА_11 з під варти на підписку про невиїзд. Але «співпраці» не вийшло, вона зрозуміла, що її просто збираються або підставити на хабар або «розвести на гроші» при цьому нічого не зроблять. Тому вона дії на звільнення ОСОБА_11 зупинила, але телефон ОСОБА_16 у пам`яті свого телефону зберегла.

Через деякий час ОСОБА_17 повідомила ОСОБА_4 повідомила, що періодично намагалась дзвонити на вказані номери, та зв`язку не було, але останнім часом від оператора мобільного зв`язку їй стали приходити повідомлення, що абонент НОМЕР_1 знаходиться на зв`язку. Також вона повідомила ОСОБА_18 , що врешті решт вона зв`язалась з телефоном НОМЕР_1 , власником номеру виявився громадянин ОСОБА_19 . Він їй якось сказав, що не проти того, щоб зустрітись з ОСОБА_4 та розповісти про обставини справи, що йому відомі.

ОСОБА_4 не повірив Піддубній, бо СІМ-картка з цим номером ще 09.01.2009 року (тобто вже 3 місяці!) як була вилучена у закупника і повинна була б знаходилась в кімнаті зберігання речових доказів.

Однак, скаржник все ж таки спробував 03.04.2009 року зателефонувати на номер НОМЕР_1 . Виявилось, що дійсно цей номер перебуває в мережі. Йому відповів молодий (за голосом) хлопець, представився ОСОБА_20 . ОСОБА_4 попрохав у нього про зустріч, він повідомив, що повинен поміркувати над цим. Повторно він зв`язався з ОСОБА_16 близько 15 години, він сказав, що згоден зустрітись у офісі скаржника по АДРЕСА_1 .

Через деякий час, приблизно о 15.10, він прибув до офісу із якоюсь дівчиною. Потім він сказав дівчині, щоб вона вийшла та знаходилась десь, що він їй зателефонує.

ОСОБА_4 з ОСОБА_16 познайомились (він його раніше не знав), а ОСОБА_16 повідомив, що він ОСОБА_4 звідкись знає, знає про те, що він адвокат і захищає ОСОБА_7 . Їх розмова тривала близько 20 хвилин, в ході якої ОСОБА_16 добровільно сам розповів, що саме він по кримінальній справі ОСОБА_11 був закупником, навіть повідомив такі дані, про які скаржник і не міг здогадуватись. Виявилось, що насправді з ОСОБА_11 йому реально не вдалось здійснити жодної оперативної закупки, що матеріали всіх оперативних закупок, які фігурують у матеріалах справи, були сфальсифіковані працівниками міліції за його допомогою.

Як він повідомив, що для інсценування перед понятими закупок, наркотик, що фігурує у справі, йому заздалегідь давали самі працівники міліції (начальник ВБНОН ОСОБА_15 ). Він розповів, що ніяких помічених грошей від міліції для інсценування закупок він зовсім не отримував (тобто виходить, що виділені на це державні кошти хтось клав собі у кишеню!). Також він повідомив, що під прізвищами « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 » виступав він особисто в усіх випадках, що в матеріалах справи саме його почерк і його підписи.

В ході бесіди ОСОБА_16 обмовився, що його дівчина також приймала участь у цій справі нібито як пойнята при закупці 16.01.2009 року і що вона також багато знає про фальсифікацію матеріалів справи.

ОСОБА_4 попрохав у нього організувати зустріч із цією дівчиною, він сказав, що розмова між скаржником та нею може відбутись лише у його присутності, він погодився. ОСОБА_16 запросив до кабінету дівчину, яка представилась як ОСОБА_21 (по матеріалах справи дійсно була така пойнята при закупці близько 12 години 16.10.2009 року).

ОСОБА_22 розповіла ОСОБА_4 про те, що ніякої закупки за її участю (як пойнятої), насправді не було взагалі, її навіть не інсценували, що її примусив поставити підписи у готових матеріалах справи начальник ВБНОН ОСОБА_15 через психологічний тиск (під загрозою арешту) на її хлопця ОСОБА_16 . Вона розповіла про те, що документи про нібито закупку з її участю вона підписувала ввечері 16.10.2008 року у машині поблизу магазину «Веселка» в місті Лубнах, що ОСОБА_15 її та другого понятого провів між будинками та вказав місце, де нібито цього дня була проведена закупка, прохав місце запам`ятати. Також вона розповіла, що на слідстві її допитував слідчий, але допиту як такого не було, слідчий сам написав її покази з пояснення, а вона їх зовсім і не читала, просто розписалась.

В ході цієї спільної розмови ОСОБА_16 постійно доповнював розповідь ОСОБА_22 , нагадував їй про обставини, вона з ним погоджувалась. При цій розмові ОСОБА_18 періодично задавав контрольні запитання на знання обставин справи цими особами, відповіді від них були повними, відвертими. У скаржника зникли всі підозри про те, що ці особи не приймали участі у справі, він впевнився у правдивості їх розповіді про фальсифікацію доказів по справі.

В ході бесіди ОСОБА_4 також задав запитання ОСОБА_16 про анкетні дані « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 », про спосіб зміни почерку, він відповів правильно (його відповідь підтверджувалась переглядом матеріалів справи, що є у його розпорядженні), але в анкетних даних трохи заплутався, сказав, що закупником був неодноразово, що ці дані у нього у пам`яті переплутались. На його прохання ОСОБА_18 розпечатав з комп`ютера копію постанови на оперативні закупки, в якій були записані дані, з якими він фігурує у цій справі.

ОСОБА_16 розповів і багато додаткової інформації, яка справи ОСОБА_11 не стосувалась. Наприклад, він несподівано, можливо для того, щоб ОСОБА_4 йому повірив, розповів про те, що він був закупником ще по двом справам за обвинуваченням ОСОБА_23 та хлопця на прізвисько ОСОБА_24 , якого, як повідомив ОСОБА_16 захищав адвокат ОСОБА_25 . Він сказав, що ці дві справи також повністю сфальсифіковані, а стосовно ОСОБА_26 навіть сказав, що сам особисто був свідком як останньому міліціонери в кишеню запхали наркотик для інсценування зберігання.

Отримавши таку інформацію, ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_16 і ОСОБА_22 , чи не погодяться вони прийти в судове засідання та дати відверті правдиві покази. Чесно кажучи, він не очікував на позитивну відповідь, розуміючи, що при такому випадку їх життю буде загрожувати велика небезпека. Вони сказали, що повинні подумати, що відповідь дадуть близько 18 години. ОСОБА_4 пообіцяв їм, у випадку згоди, спробувати організувати їм захист. На цьому розмова була закінчена.

Близько 18 години ОСОБА_4 з ОСОБА_16 спілкувались по телефону і він попрохав про термінову зустріч. Він з ОСОБА_22 приїхали до офісу та сказали, що вони згодні виступити в суді. Вони оговорили деталі того, як вони зможуть потрапити до зали суду та дати покази. Це необхідно було зробити через те, що ОСОБА_22 могла потрапити у суд безперешкодно як пойнята бо її повісткою викликали у судове засідання, але ОСОБА_16 ніхто не викликав і даних про таку особу у справі не було, тобто із можливістю самого допиту ОСОБА_16 виникали певні труднощі суд міг просто відмовитись його слухати.

При цьому ОСОБА_4 з ОСОБА_16 та ОСОБА_22 прийшли до взаємної згоди, що до дати суду їх не має ніякого сенсу ховати від міліції, бо тоді останні запідозрять про те, що щось не так і зможуть вчинити контр дії проти ОСОБА_16 і ОСОБА_22 .

Крім того, ОСОБА_27 задав запитання стосовно СІМ-карток та стартових пакетів, він сказав, що ОСОБА_15 у нього забрав якісь картки, але вони не мають значення для справи, це зовсім «ліві», як він сказав, картки. Він сказав, що він взагалі з ОСОБА_11 не міг розмовляти по телефону, бо останній знав про те, що ОСОБА_16 співпрацює з міліцією. З його телефону з ОСОБА_11 , за наказом ОСОБА_15 розмовляв громадянин ОСОБА_28 на зовсім сторонні теми, що не стосувалось наркотиків. Як він пояснив, це ОСОБА_15 робив аби зробити враження того, що закупник та продавець дійсно домовлялися про зустрічі та про купівлю наркотику.

Також він сказав ОСОБА_4 , що насправді СІМ-картку з номером НОМЕР_1 він ОСОБА_15 не видав, а останній та слідчий ОСОБА_12 навіть і не перевіряли номери були дуже задоволені, що взагалі отримали додаткові докази. Скаржник попрохав ОСОБА_16 СІМ-картку з номером НОМЕР_1 передати йому, бо планував її використати у суді як доказ фальсифікації матеріалів справи. Крім того, ОСОБА_15 міг випадково подзвонити на цей номер та дізнатись, що він в мережі, тобто зрозуміти, що ОСОБА_16 його обманув і видав у справу іншу картку. ОСОБА_16 погодився, витягнув її з телефону і віддав ОСОБА_18 , навіть повідомив її ПІН-код. Замість цієї картки він попрохав придбати йому новий стартовий пакет. На цьому їх друга зустріч була завершена, вони поїхали купувати стартовий пакет. Ця зустріч тривала близько 15 хвилин.

Стартові пакети ОСОБА_16 були ОСОБА_4 придбані у магазині мобільного зв`язку. При цьому ОСОБА_16 сам обирав і номери і тарифні плани.

Після цього ОСОБА_4 прохав ОСОБА_16 та ОСОБА_22 поводити себе звичайно, не ховатись, не уникати від спілкування з працівниками міліції, щоб останні нічого не запідозрили. Вони сказали, що все зрозуміли та пішли в невідомому напрямку.

ОСОБА_4 також поцікавився у ОСОБА_16 та ОСОБА_22 про те, чому вони взагалі погодились співпрацювати із захисником, тобто свідомо пішли проти міліції. Вони повідомили, що більше не бажають бути причетними до незаконних засуджень, планують з міста Лубни втекти, але перед цим вирішили «очистити» совість. Крім того ОСОБА_16 повідомив, що з ОСОБА_15 у нього виникла сварка через те, що останній (коли певний період не було розкривання злочинів) примушував ОСОБА_22 взяти на себе нібито викриті ним злочини, обіцяв зробити їй умовний термін. ОСОБА_16 також повідомив, що у нього є багато різних доказів (в тому числі і диктофонні записи) про злочинну діяльність працівників Лубенського ВБНОН та заступника начальника міліції ОСОБА_29 . Він обіцяв передати ці докази тим працівникам правоохоронних органів, хто буде займатись справою стосовно ОСОБА_15 та ОСОБА_30 .

Після цих бесід скаржник зрозумів, що працівники ВБНОН та керівні працівники Лубенської міліції займаються явно злочинною діяльністю, яку обов`язково треба зупиняти. При цьому він впевнений, що у них обов`язково мають бути «покровителі» з числи керівного складу Лубенської, обласної міліції та органів прокуратури (одноособово таке прокручувати тривалий час неможливо). А тому, після зустрічі з ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , ввечері 03.04.2009 року за допомогою і порадою ОСОБА_4 по телефону звернувся до свого армійського товариша ОСОБА_31 , який зараз займає певну керівну посаду в органах військової контррозвідки СБУ в місті Києві. Він вислухав інформацію і зв`язав його із співробітником Полтавського обласного СБУ ОСОБА_32 . ОСОБА_4 останньому все розповів, повідомив, що ОСОБА_16 має якісь докази злочинної діяльності працівників міліції, повідомив, що останній згоден їх передати для організації кримінального переслідування міліціонерів. З ОСОБА_33 по телефону ОСОБА_4 розробили певний план як діяти ОСОБА_16 та ОСОБА_22 після суду йти до начальника Лубенського відділу СБУ ОСОБА_34 і знаходитись там до тих пір поки за ними не приїдуть співробітники обласного СБУ.

В обідню перерву (між судовими засіданнями 06.04.2009 року), ще до того як ОСОБА_16 та ОСОБА_22 виступили у суді, ОСОБА_4 був на прийомі у начальника Лубенського районного відділу СБУ ОСОБА_34 , розповів йому та його оперативному співробітнику все, що йому стало відомо і вони домовились, що ОСОБА_16 і ОСОБА_22 після суду він особисто привезе до нього у кабінет.

06.04.2009 року після 13 години і ОСОБА_16 , і ОСОБА_22 прийшли до суду та дали відверті та правдиві покази, якими викрили працівників міліції у фальсифікації матеріалів кримінальної справи.

Після їх допиту у суді о 15 годині була оголошена невелика перерва (судом були терміново викликані у судове засідання для допиту працівники ВБНОН), а ОСОБА_16 з свого мобільного телефону викликав таксі і разом з ОСОБА_22 та Піддубною поїхали до приміщення Лубенського районного відділу СБУ, де мали коротку зустріч з ОСОБА_35 . О 16 годині вони повинні були повернутись до приміщення суду, тому продовження спілкування з ОСОБА_35 було перенесено на час після судового засідання. ОСОБА_16 , ОСОБА_22 та ОСОБА_17 повернулись до суду.

Однак, у судове засідання на 16 годин прийшла лише ОСОБА_22 , а ОСОБА_16 зник. Як повідомили, він був вимушений тікати з приміщення суду від працівників міліції, які приїхали за ним з метою доставляння його до заступника начальника міліції ОСОБА_30 . На телефонні дзвінки ОСОБА_16 не відповідав. Зв`язок з ним відновився лише після 17 години. Він прохав ОСОБА_4 забрати його від автопарку на вулиці Метрологічна в місті Лубнах. Скаржник на своєму автомобілі разом із Піддубною та ОСОБА_22 поїхали до автопарку, побачили, що ОСОБА_16 сидить у таксі. Він відвіз ОСОБА_16 та ОСОБА_22 до будівлі СБУ в місті Лубнах, вони пішли в середину будівлі, а ОСОБА_4 та ОСОБА_17 поїхали по своїх справах.

Після суду та спроби захоплення ОСОБА_16 працівниками міліції ОСОБА_4 , розуміючи небезпеку для життя ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , домовився з Піддубною про те, що вона, в разі необхідності, надасть їм тимчасовий притулок до тих пір поки вони не виїдуть у Полтаву (вони запевнювали, що їм є де там переховатись, що самі зв`яжуться по телефону з ОСОБА_33 , що передадуть йому чисельні докази злочинної діяльності працівників Лубенського ВБНОН). Як потім повідомила ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 чомусь не повірили ОСОБА_36 та пішли від нього, самостійно приїхали до Піддубної ввечері 06.04.2009 року. Вони планували самостійно виїхати до Полтави. Однак, ні шостого, ні сьомого квітня вони в Полтаву так і не виїхали з незрозумілих причин, знаходились на квартирі ОСОБА_17 .

08.04.2009 року ОСОБА_4 їхав у апеляційний суд Полтавської області, а тому запропонував їм відвести їх своїм автомобілем, вони погодились. Він відвіз їх на власному автомобілі до міста Полтава де висадив біля обласного краєзнавчого музею. Разом із ними в машині їхали ОСОБА_37 та ОСОБА_38 .

Як пізніше скаржник дізнався, ОСОБА_16 та ОСОБА_22 в Полтаві насправді ніде не переховувались, а знаходились на лікуванні у якихось лікарнях для наркозалежних (одна з них знаходиться на вулиці Медичній). Про це він повідомив по телефону ОСОБА_39 , прохав знайти їх та поспілкуватись. Чи відбулась між ними зустріч, невідомо.

Лише 30.04.2009 року ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_16 та ОСОБА_22 спромоглись виманити у Піддубної 2000 грн, нібито для розрахунку по боргах в місті Лубнах та організації їх життя у місті Полтава. Піддубна їм ці гроші дала, розуміючи, що саме через їх правдиві свідчення у справі ОСОБА_11 вони вимушені з ОСОБА_40 тікати та шукати собі нове місце проживання, а тому погодилась їм допомогти грошима, будучи вдячною за допомогу її другу ОСОБА_11 . Про ці гроші ОСОБА_17 скаржнику нічого не говорила, рішення приймала сама, порадившись лише із матір`ю ОСОБА_11 .

Несподівано, приблизно в 20 числах квітня, скаржник ОСОБА_16 зустрів в місті Лубнах біля приміщення суду. ОСОБА_4 йому порекомендував сховатись, бо знав, що його активно розшукують працівники Лубенського ВБНОН. Він зухвало сказав, що все нормально, що йому боятись немає чого.

Тепер скаржнику стало відомо, що працівники ОСОБА_41 ВБНОН все ж таки спромоглись затримати ОСОБА_16 та ОСОБА_22 на збуті і на виготовленні наркотиків, заарештували обох. З метою уникнути відповідальності за власну злочинну діяльність (пом`якшити свою долю та щоб їм не застосували міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , будучи затриманими, написали на скаржника заяви до ОСОБА_42 .

Так у своїй заяві від 27.04.2009 року ОСОБА_16 повідомив, що нібито я ОСОБА_4 03.04.2009 року близько 18 години вдерся до їх квартири (адреси якої скаржник навіть ніколи не знав) із двома невідомими чоловіками та Піддубною. Там вони нібито погрожували їм фізичною розправою та тим, що зґвалтують ОСОБА_22 . Вони нібито злякались та погодились прийти у суд дати покази про те, що оперативних закупок не було. Далі, за їх заявами, слідує, що скаржник нібито їх привіз до себе в кабінет і надрукував на комп`ютері покази, які вони повинні давати у суді, а після цього ОСОБА_17 закрила їх у своїй квартирі до дня суду. Також по цим заявам слідує, що ОСОБА_4 нібито їм заплатив за неправдиві покази 2000 грн. 07.04.2009 року коли привіз їх до Полтави.

Аналогічну заяву написала і ОСОБА_22 29.04.2009 року.

Дані заяви зареєстровані у ЖРЗПЗ Лубенського РВ (заява ОСОБА_16 зареєстрована за № 2144 27.04.2009 року, а заява ОСОБА_22 зареєстрована за №2198 29.04.2009 року), по них міліцією та прокуратурою проводилася перевірка.

Аналогічні (такі як в заявах) покази ОСОБА_16 , будучи судом попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, дав у судовому засіданні, яке відбулось 30.04.2009 року. В судовому засіданні його покази зафіксовані і у протоколі, і на носій звукозапису.

Лубенський міжрайонний прокурор поспіхом провів перевірку, точніше лише зробив вигляд проведення перевірки і встановив, що ОСОБА_22 та ОСОБА_16 , виступаючи з показами в суді 06.04.2009 року, діяли у стані заляканості, під погрозами скаржника, тобто діяли в стані крайньої необхідності. Також прокурор зробив висновок про те, що ОСОБА_4 дійсно їх залякав та примусив давати у суді такі покази, які йому необхідні були для виправдовування ОСОБА_11 . Стосовно заяви скаржника про вчинення ОСОБА_16 та ОСОБА_22 злочинів, передбачених ст.ст. 283, 384 ККУ, прокурор зробив висновок, що заява ОСОБА_4 є просто намаганням уникнути відповідальності. Також прокурор зробив висновок про необхідність звернутись до прокурора Полтавської області із поданням про порушення кримінальної справи стосовно скаржника.

Для здійснення таких шокуючих висновків прокурор навіть не отримав пояснення від жодної особи, яка причетна до розслідуваних подій. У відмовний матеріал потрапили лише заяви ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , заява ОСОБА_17 , копія заяви скаржника, копія його пояснення на ім`я ОСОБА_30 , копії висновків службових перевірок стосовно працівників міліції. Більше у відмовному матеріалі немає ніяких документів.

ОСОБА_4 стверджує, що нікому він нічим не погрожував, нікому ніяких грошей не давав зовсім, тим більше як підкуп за завідомо неправдиві покази. Простий аналіз змісту заяв ОСОБА_16 та ОСОБА_22 говорить про їх брехливість та непродуману вигаданість.

Прохає суд скасувати постанову Лубенського міжрайонного прокурора радника юстиції ОСОБА_43 від 11.06.2009р. про відмову в порушенні кримінальної справи по відмовному матеріалу №126/2009. Направити дані матеріали прокурору для продовження розслідування.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, прохає її задовольнити.

Прокурор заперечував щодо скасування постанови, вважаючи її законною та обгрунтованою.

Вислухавши в судовому засіданні учасників судового розгляду, вивчивши матеріали на підставі яких винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, суд приходить до наступного.

01.05.2009 року скаржник ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Полтавської області та до Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення злочинів ОСОБА_19 та ОСОБА_6 .

Лубенською міжрайонною прокуратурою було проведено перевірку по заяві ОСОБА_4 стосовно неправомірних дій працівників міліції та завідомо неправдивих показів ОСОБА_19 і ОСОБА_6 в результаті чого 11.06.2009 року було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за п.2 ст.6 КПК України.

Згідно ухвали судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 27.10.2009 року ОСОБА_4 поновлено строк на оскарження постанови Лубенського міжрайонного прокурора від 11.06.2009 р. про відмову в порушенні кримінальної справи.

Мотивуючи відмову в порушенні кримінальної справи, прокурором в постанові зазначено, що метою написання заяви адвокатом ОСОБА_4 було не що інше, як намагання сприяти уникненню від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за скоєні злочини та спроба упередити можливе кримінальне переслідування відносно адвоката ОСОБА_4 , в діях якого вбачалось наявність кримінально карного діяння, передбаченого нормами КК України. Однак, з вищенаведеного суд приходить до висновку що постанова від 11.06.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи є передчасною і підлягає скасуванню, а матеріали перевірки направленню Лубенському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткової перевірки в ході якої для всебічної повноти, об"єктивності, здійснення правильної правової оцінки необхідно опитати ОСОБА_44 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , дружину скаржника, ОСОБА_45 , інших осіб, причетних до вказаних обставин та виконати цілий ряд дій, зазначених у самій скарзі ОСОБА_4 і вирішити питання про направлення справи до суду.

Враховуючи вищевикладене, неповноту проведеної перевірки, не заслуговуючи на увагу мотиви, вказані при винесенні постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, суд вважає вимоги скаржника щодо скасування постанови законними і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 236-1, 136-2 КПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову Лубенського міжрайонного прокурора від 11.06.2009р. про відмову в порушенні кримінальної справи задовольнити.

Постанову Лубенського міжрайонного прокурора від 11.06.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи за відмовним матеріалом № 126/2009 р. скасувати, матеріали перевірки направити Лубенському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткової перевірки.

На постанову протягом 7 діб з дня її винесення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1