КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №1-90/10
Провадження № 1-90/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Логвінової О.В.,

при секретарі Федорченко О.В., Отюговій О.І.,

за участю прокурора Храпко О.Ю.,

адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, судимого 17.04.2009 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого з випробуванням строком на 2 роки; проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07.07.2009 року близько 23.00 год. ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 з корисливою метою, повторно, по вул. Гожулянській, поблизу буд. 63/1 в м. Полтаві, шляхом ривка із застосування насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, що виразилося у нанесенні ударів кулаками рук в обличчя, заподіявши при цьому рани слизової обох губ, саден, шкір обличчя, правої верхньої кінцівки, тулубу, обох нижніх кінцівок, чим спричинили згідно висновку судово-медичної експертизи № 1784 від 21.08.2009 року тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі та відкрито заволоділи: поясною сумкою вартістю 45 грн., у якій знаходився мобільний телефон «ОСОБА_4 W 6601» ІМЕІ 20096, вартістю згідно товарознавчої експертизи від 28.07.2009 року 840 грн., з флеш-картою на 2 Гб. вартістю 130 грн. та сім-картою ЛАЙФ № 2 вартістю 25 грн. на рахунку якої було 98 грн., звязкою ключів від кватири, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1138 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав частково, підтвердив той факт, що ввечері 6 чи 7 липня 2009 року (точної дати не пам»ятає) він разом із своїм товаришем ОСОБА_3 та його дівчиною приїхали в місто Полтаву, спочатку вони розсталися і розійшлися по справах, але потім зустрілися по вул.. М.Бірюзова неподалік від Київського РВ та вирішили прогулятися по місту. Проходячи повз новобудову по вул. Гожулівській, буд. 63/1 вони помітили невідомого хлопця, ОСОБА_2 сам запропонував: «давай його розведем», але далі пояснив, що ОСОБА_3 вдарив потерпілого той почав втікати, ОСОБА_3 побіг за ним, а ОСОБА_2 за ними не біг і що було далі не бачив. Оскільки, підсудний вину визнав частково то в скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо не карати, просить вибачення у потерпілого.

Вина підсудного, окрім часткового визнання ним своєї вини, доводиться:

-показами потерпілого ОСОБА_5, який підтвердив, що 7 липня 2009 року ввечері він ішов по вул. Гожулянській, поблизу буд. 63/1 в м. Полтаві, несподівано він відчув удар в голову, але не впав та почав тікати, по голосам чув, що за ним гналися декілька хлопців, потім йому зробили «підніжку» і він упав, перевернувся на спину, ОСОБА_3 нахилився до нього вдарив його по тулубу, зірвав з пояса сумку та запитав про те, чи є нього мобільний телефон. За спиною у ОСОБА_3 потерпілий бачив силует іще одного хлопця, але той не підходив і потерпілий його близько не бачив. 10 липня 2009 року потерпілий звернувся в Бюро СМЕ за направленням працівників міліції. Цивільний позов не заявляв, в судовому засіданні пояснив, що претензій до підсудного не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

-показами свідка ОСОБА_3, який пояснив, що ввечері 7 липня 2009 року він разом із ОСОБА_6 прогулювалися по вул.. Гожулівській в м. Полтаві поблизу буд. 63/1, побачили молодого хлопця і ОСОБА_2 запропонував скоїти злочин, а саме сказав: «давай його розведем…», потім невідомий підійшов до них і попросив вогню, ОСОБА_2 почав йому прикурювати, а ОСОБА_3 вдарив потерпілго кулаком по голові, той почав тікати і вони разом його наздоганяли, ОСОБА_2 не бив потерпілого, але стояв поруч із свідком, і потім вони разом втекли із речами ОСОБА_5 та розпорядилися ними;

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.09.2009 року, де ОСОБА_2 вказував як та при яких обставинах він скоїв пограбування ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 ( а.с. 53-56) ;

-матеріалами кримінальної справи № 1-484/09, якими доведена вина ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України;

-речовими доказами;

-та іншими матеріалами кримінальної справи в їх сукупності.

Аналізуючи докази по справі, суд вважає, що вина підсудного у скоєнні злочину повністю доведена, і визнаючи свою вину частково ОСОБА_2 лише намагається уникнути від покарання.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2, за ст. 186 ч. 2 як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу

підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно.

В силу ст. 66 КК України обставиною, що помякшує покарання підсудного є щире

каяття.

В силу ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання підсудного відсутні.

З огляду на вище викладене та з урахуванням вказаних пом»якшуючих та за відсутності обтяжуючих вину обставин, позицію державного обвинувача та позицію адвоката суд, приходить до висновку про необхідність призначення підсудному покарання відповідно вимог санкції статті особливої частини КК України.

Підсудний ОСОБА_2 був засуджений Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

За таких обставин, суд вважає що призначенні покарання за вказаний злочин, необхідно керуватися правилами ст. 71 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_2 тривалий час знаходився у розшуку, то дана кримінальна базується на матеріалах виділених із кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3, і доля речових доказів по даній справі вирішена в кримінальній справі № 1-484/09, а в даній справі знаходяться лише копії постанов про визнання речовими доказами та про їх приєднання до матеріалів справи.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2, визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 17.04.2009 року і остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 змінити із підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши ОСОБА_2 під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 29.03.2010 року. Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання, час перебування під вартою, по справі за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 17.04.2009 року, період із 27.10.2008 року по 17.04.2009 року.

На вирок може бути внесена апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим в тої же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий О.В.Логвінова