Справа №127/6865/15-к
Провадження №1-кс/127/2851/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , прапорщика, ІПН НОМЕР_2 , призваної 11.01.1999 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке мотивовано тим, що ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 13 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді технік - начальник зміни відділення передавальних радіопристроїв військової частини НОМЕР_1 у військовому званні прапорщик.

Відповідно до Директиви Міністерства Оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» у строк до 12.05.2014 військова частина НОМЕР_3 передислокована до АДРЕСА_3 , а особовий склад частини переведений на усі види забезпечення до військової частини НОМЕР_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, 13 травня 2014 року прапорщик ОСОБА_4 діючи за раніше досягнутою домовленістю з військовослужбовцями цієї ж частини, а саме 70 особами рядового і сержантського складу, не прибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , вчинивши дезертирство, тобто нез`явлення на службу, з метою ухилитись від проходження військової служби.

Прапорщик ОСОБА_4 , знаходячись за межами військової частини НОМЕР_4 проводить час на власний розсуд, не маючи наміру повернутись у військову частину, з метою ухилитись від військової служби взагалі, протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожний громадянин України на підставі ст. ст. 17, 65 Конституції України, намагаючись повністю виключити себе із сфери військово-службових правовідносин.

Станом на дату подачі даного клопотання прапорщик ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_4 для подальшого проходження військової служби не повернувся та наміру повертатись не має.

Переховуючись від органів досудового розслідування, ОСОБА_4 не вжила жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляється від проходження служби до цього часу.

Таким чином, прапорщик ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді технік - начальник зміни відділення передавальних радіопристроїв військової частини НОМЕР_1 (яка до 13 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , а у подальшому за адресою: АДРЕСА_3 ), 13 травня 2014 року в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вчинила дезертирство за попередньою змовою групою осіб, тобто нез`явлення вчасно на службу разом з військовослужбовцями цієї ж частини, а саме 70 особами рядового і сержантського складу, не прибув до пункту збору - військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з метою ухилитись від проходження військової служби, чим вчинила дезертирство, тобто не з`явилась при переведенні до іншої військової частини з метою ухилитися від військової служби за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 408 КК України.

Викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України складено 27 грудня 2014 року та цього ж дня направлено за постійним місцем проживання останнього.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, зокрема останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вищевказаних директив до материкової частини України не повернувся, до правоохоронних органів України чи Командування Повітряних Сил Збройних Сил України на виконання вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» документальне підтвердження про своє зарахування до Збройних Сил Російської Федерації або спеціальних служб чи правоохоронних органів Російської Федерації не надав. Крім того, варто мати на увазі, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим органи державної влади України не функціонують, та правоохоронні органи України свою діяльність не здійснюють. Хоча фактичну можливість виїзду на материкову частину України він разом з іншими військовослужбовцями цієї ж військової частини (організовано групою) мав, однак умисно, передбачаючи можливі наслідки своїх дій, не виїхав.

ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема останній може знищити паспорт громадянина України, особову справу, посвідчення офіцера та інші документи, які підтверджують приналежність останнього до громадянства України та проходження військової служби в Збройних Силах України.

ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, зокрема останній продовжує вчиняти дезертирство, вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 408 КК України, за вчинення якого, передбачена санкція у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, тобто тяжкий злочин. Крім того, необхідно врахувати ситуацію яка склалась на сході України, а саме проведення Антитерористичної операції, та необхідно врахувати те, що існує ймовірність в разі переходу ОСОБА_4 до збройних сил РФ, приймання участі останнім в бойових діях на боці незаконних терористичних об`єднань як ЛНР та ДНР, тобто, вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. Крім того, офіцери Збройних Сил України мають доступ до державної таємниці та останній перебуваючи на волі, може розголосити дані відомості громадянам та військовослужбовцям інших держав, що може завдати істотної шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, а також підірвати боєздатність Збройних Сил України.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід взяття під варту забезпечить у подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_4 усіх процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 п. 3 ст. 183 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 виконання з ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи суспільний резонанс дій ОСОБА_4 в умовах сьогодення, суспільного осуду, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, суду пояснив, що підозрювана ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування або суду, тому до суду 01.04.2015 року подано клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваної для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_4 в судове засідання не прибула та не була доставлена.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього докази, дійшов висновку, що клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.4 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З досліджених матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_4 не підпадає до випадку, передбаченого ч. 6 ст. 193 КПК України.

З наведеного судом вбачається, що у звязку з неявкою підозрюваної у кримінальному провадженні №0000 134, суд не може розглянути клопотання слідчого у відповідності до ст. 193 КПК України, тому дане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132, 193, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , прапорщика, ІПН НОМЕР_2 , призваної 11.01.1999 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: