АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000152 від 12.12.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 8 та 11 років, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2015 року старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.

Цією ухвалою ОСОБА_6 - звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 402 та ч.1 ст. 408 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження - закрито.

В своїй апеляції прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та висновків суду щодо повного доведення вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 402 ч.1, 408 ч.1 КК України, вважає ухвалу суду

Провадження №11-кп/794/281/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч.1 ст. 402, ч.1 ст. 408 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з: невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвалу суду І інстанції скасувати та постановити вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 402. ч.1 ст. 408 КК України.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 08 квітня 2014 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив на посаді стрільця-номера обслуги 2 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у військовому званні «сержант».

13.08.2014 року о 08:20 год. ТВО командира військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , довів до особового складу військової частини наказ №73 від 13.082014 року «Про переведення особового складу до нового місця служби».

Однак, сержант ОСОБА_6 у порушення вимог ст.ст. 11, 30, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 №73 від 13.08.2014 року, він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області військової частини НОМЕР_3 , а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованісіь, з метою уникнути убуття за межі Чернівецької області, близько 8:20 год. 13 серпня 2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, не виконав зазначений вище наказ та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу - злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.

Він же через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог сг.ст. 17, 65 Конституції України, ст.сг. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.сг. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та сг.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою ухилитись від проходження військової служби та припинити виконання конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, 15 серпня 2014 року без поважних причин не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_3 при переведенні до нового місця служби, а вибув до місця постійної реєстрації в АДРЕСА_1 де проживає, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до нового місця служби з метою ухилитись від військової служби, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, підтримав клопотання захисника щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття провадження по справі у зв`язку з обставинами, наведеними у клопотанні захисника. Цих обставин не заперечував обвинувачений і в апеляційному суді.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду І інстанції та постановити вирок, думку адвоката та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 402 , ч.1 ст. 408 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

Відповідно до статті 48 КК України, та роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення злочину особою невеликої або середньої тяжкості обстановка змінилась таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним, або особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама, або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення нею нового злочину.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону.

Суд під час розгляду справи встановив ту обстановку, яка існувала на час вчинення злочину ОСОБА_6 та вказав, в чому полягала її зміна на час розгляду справи у суді і навів у своєму рішенні дані, які свідчать про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою.

Зокрема, встановлено, що 7 квітня 2015 року ОСОБА_13 був звільнений з військової служби в запас на підставі п. 4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 25/2015 «Про часткову мобілізацію», а отже перестав бути суспільно небезпечним.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час розгляду справи змінився сімейний стан військовослужбовця запасу, на його утриманні перебувають неповнолітні діти ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які фактично проживають однією сім`єю із обвинуваченим в с. Малятинці Кіцманського району Чернівецької області та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідками Малятинецького загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів, згідно яких неповнолітні діти дійсно навчаються в даному навчальному закладі, а також довідкою Малятинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №309 від 29 грудня 2014 року, згідно якої обвинувачений проживає в АДРЕСА_3 та разом із ним проживають його двоє неповнолітніх дітей. Факт проживання дітей разом із обвинуваченим також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10 березня 2015 року, згідно якого неповнолітні діти проживають разом із батьком за місцем його постійного проживання, у зв`язку з чим відбулась істотна зміна обстановки. Цей факт був

підтверджений і в суді апеляційної інстанції, що вказує на наявність обставини, яка підтверджує зміну обстановки, т.я. ще 25.07.2014 року були внесені зміни до абзацу 5 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року.

Судом враховано, а апеляційним судом перевірено те, що ОСОБА_6 скоїв злочин, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що є умовами для звільнення від кримінальної відповідальності за ст.48 КК України, визнав себе винуватим у скоєному та щиро розкаявся, будь - яких тяжких наслідків від вчиненого ним злочину не наступило, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Отже, в силу вищенаведених обставин, обстановка навколо обвинуваченого на час розгляду справи судом суттєво змінилася, оскільки останній не є військовослужбовцем, і це унеможливлює вчинення ОСОБА_6 нового злочину та свідчить про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою, про що вірно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції навів у рішенні обґрунтування на підтвердження висновку про зміну обстановки, внаслідок якої ОСОБА_6 перестав бути суспільно небезпечною особою, що свідчить про наявність таких змін та унеможливлюють скоєння ним тотожних або однорідних нових злочинів і з цим погоджується колегія суддів.

Вищенаведеним спростовуються твердження сторони обвинувачення в апеляції про безпідставність звільнення ОСОБА_6 за ст.48 КК України.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що оскільки ОСОБА_6 є військовозобов`язаним і в разі повторного призову його на військову службу може вчинити тотожний або однорідний злочин, є безпідставними. Відповідно до вимог діючого законодавства, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності за зміною обстановки, не може прогнозувати про можливість вчинення цією особою будь - якого злочину в майбутньому.

Не заслуговує на увагу твердження апелянта щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, як такого, що він перестав бути суспільно небезпечною особою буде породжувати в останнього відчуття безкарності, оскільки останній, як у суді першої, так і апеляційної інстанції визнав себе винуватим у вчиненні злочину та щиро покаявся у скоєному, даючи правдиві показання щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім того, твердження сторони обвинувачення, що не було відкрито документів, які долучалися разом із клопотанням захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, спростовується журналом судового засідання, з якого вбачається, що клопотання разом із доданими копіями документів були предметом дослідження та обговорення в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і мотивованим.

Підстав, передбачених ст.409 КПК України, а саме невідповідність висновків суду викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження чи неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а також істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, про що вказує апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали та постановлення вироку, як про це апелює сторона обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2015 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 402 та ч.1 ст. 408 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрито без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2