Справа №490/700/16-к 05.02.2016 05.02.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 лютого 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах

Головуючого: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянув матеріали судового провадження №489/700/16-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2016 року, якою відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, судимого 02.10.2008 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ст.296 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

02.07.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.355 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.1 КК України,
- застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 25.03.2016 року.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

потерпіла: ОСОБА_9 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2016 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Провадження №11-сс/784/43/16 Слідчий суддя: ОСОБА_10
Категорія: оскарження ухвали слідч.судді Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги апелянт вважає, що аналіз ризиків, зазначених слідчим суддею, проведений без врахування особливостей (конкретних обставин) даного кримінального провадження, а також особи підозрюваного.
Даних на обґрунтування цього не наводить, проте, посилається на необхідність оцінки доказів відповідно до ст.94 КПК України.

Водночас, не погоджується з висновком суду про існування у кримінальному провадженні ризиків, з числа передбачених ст.177 КПК України, в зв`язку з чим вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Зокрема, заперечує існування доказів існування ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування/суду, а також ризику вчинити інший злочин.
Встановлені слідчим суддею обставини.
27.01.2016 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та невстановленою особою, зайшли до приміщення квартири ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , побачили жінку ОСОБА_13 - ОСОБА_9 та, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами та майном, підійшов до неї, відштовхнув її, прижавши ліктем до міжкімнатних дверей, при цьому іншою рукою приставив лезо ножа до її шиї, наказав мовчати, погрожуючи, що у разі, якщо вона закричить, то він її заріже. Після цього почав її розпитувати де знаходяться гроші.

У цей момент, невстановлена особа завела руку за спину та дістала предмет ззовні схожий на пістолет, підійшла до ОСОБА_9 , направила пістолет дулом у її бік та погрожувала застрелити її. В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_6 почали наносити ОСОБА_13 удари руками в область тулуба та обличчя, при цьому, вимагаючи у нього грошові кошти. Не припиняючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 приставив до тулуба ОСОБА_13 лезо ножа та почав погрожувати застосувати його, вимагаючи грошові кошти. Не у змозі чинити опір нападникам, витримувати фізичний біль від отриманих ударів та реально сприймаючи погрози, ОСОБА_13 передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 5400 грн.

В результаті нападу ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та невстановлена у ході досудового розслідування особа заволоділи грошовими коштами, що належать ОСОБА_13 у розмірі 5400 грн. та срібною каблучкою із позолотою, що належить ОСОБА_9 , вартістю 300 грн.

Того ж числа ОСОБА_6 було затримано та 28.01.2016 року - повідомлено про підозру у вчиненні розбою - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу - злочину, передбаченого ст.187 ч.1 КК України.
29.01.2016 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вмотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, ризиків з числа передбачених ч.1 ст.177 КПК України та даними про особу підозрюваного.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахувавши наявність і обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, його конкретні обставини; існування ризиків, передбачених п.п.2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим; особу підозрюваного, який неодноразово судимий, не працює і не має постійного джерела доходів, що ставить його в скрутне матеріальне становище, зробив висновок, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання встановлених ризиків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , потерпілої на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали судового і кримінального проваджень та додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином та з достатньою повнотою дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу до підозрюваного.
Як вбачається з матеріалів кримінального і судового проваджень, ОСОБА_6 наступного дня після затримання 28.01.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, який є тяжким і покарання за який може бути призначено у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Зазначена підозра вірно визнана слідчим суддею обґрунтованою, оскільки підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протокол допиту потерпілої ОСОБА_15 , в яких вона показала про розбійний напад на неї з сестрою, вчинений декількома особами (зокрема й ОСОБА_6 ) з застосуванням зброї, в тому числі й схожою на вогнепальну, а також протоколами впізнання особи по фотознімкам з участю потерпілих, з яких вбачається, що вони прямо вказали на вчинення ОСОБА_6 щодо них насильницьких дій, показали про конкретні обставини нападу на них у вечорі 27.01.2016 року.
Апеляційний суд зауважує на наявність і вагомість інших доказів на обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих дій, зокрема, заяві потерпілої ОСОБА_9 про вчинення злочину, протоколі огляду місця подій, протоколів додаткових допитів потерпілих, виписки з журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації про наявність в потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Сам підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні хоча й не погодився з правовою оцінкою інкримінованих йому дій, але не оспорював факт своєї причетності до їх вчинення.
Крім того, як правильно зазначив суд 1 інстанції, з матеріали кримінального провадження вбачається, що дії, інкриміновані ОСОБА_6 , вчинені групою осіб з застосуванням фізичного насильства та зброї, що на думку апеляційного суду свідчить про їх підвищену суспільну небезпеку. Зазначене спростовує доводи апелянта про неврахування судом особливостей (конкретних обставин) кримінального провадження.
Що стосується доводів апелянта про необхідність оцінки доказів за правилами ст.94 КПК України, то зазначене не є предметом розгляду в цьому провадженні.
Також є вірним висновок слідчого судді про доведеність існування передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.
Так, слідчий суддя вірно погодився з доводами клопотання слідчого про існування ризику знищення або приховування підозрюваним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення злочину (приховуванням місця знаходження зброї, за допомогою якої вчинено розбійний напад та викраденого майна); ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих (вмотивованого обізнаністю підозрюваного про анкетні дані і місце проживання потерпілих, а також не встановлення ще одної особи, яка приймала участь в нападі на потерпілих); ризику вчинити інші злочини (обґрунтованому наявністю в підозрюваного судимостей).
Апеляційний суд погоджується з існуванням зазначених ризиків і зауважує, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення також обґрунтовується і тим, що ОСОБА_6 , маючи невідбуте покарання за попереднім вироком за злочин, пов`язаний з примушенням до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, знову підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким.
Твердження апелянта про відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України не ґрунтується на матеріалах провадження, оскільки слідчий суддя свої висновки наявністю зазначеного ризику не обґрунтовував.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри, вагомість доказів про вчинення ОСОБА_6 злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, данні про особу, зокрема, наявність судимості, повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, його репутацію, відсутність в нього роботи, а також наявність постійного місця проживання, соціальних зв`язків, неповнолітніх дітей, негативну характеристику за місцем проживання, де на нього неодноразово надходили заяви, а також інші, передбачені законом обставини, прийшов вірного висновку про те, що застосування до ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, не зможе запобігти уникненню зазначених ризиків.
За такого є обґрунтованим висновок суду про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Надані апеляційному суду стороною захисту додаткові дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 : про наявність двох неповнолітніх дітей, літніх батьків, які є інвалідами, позитивної характеристики з місця проживання не зменшують встановлених ризиків і не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не стримали підозрюваного ОСОБА_6 від вчинення інкримінованих дій.
За таких обставин є безпідставним твердження апелянта про не врахування судом особи підозрюваного та особливостей даного кримінального провадження.
Таким чином, є вірним висновок слідчого судді про те, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, перешкодить вчиненню нових злочинів.
Крім того, є вірним рішення слідчого судді про неможливість визначення застави в цьому кримінальному провадженні з огляду на підстави, передбачені ч.4 ст.183 КПК України.
Тому, на підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді має залишатися в силі.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.01.2016 року, якою відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.03.2016 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: