Справа № 11-1267 Головуючий у І інстанції Бурбела
Категорія 47 01.12.2011
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області

головуючого судді Левчука О.Д.

суддів Орла А.І., Говорухи В.І.

з участю прокурора Стаховської Н.О.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2010 року, якою :

задоволено подання відділення кримінально-виконавчої інспекції Києво-Святошинського району та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_3 та направлено його для відбування покарання у вигляді двох років позбавлення волі, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2008 року, обрано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту та оголошено його в розшук.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2010 року задоволено подання відділення кримінально-виконавчої інспекції Києво-Святошинського району, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_3 та направлено його для відбування покарання у вигляді двох років позбавлення волі, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11.12.2008 року, обрано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту та оголошено його в розшук. Своє рішення суд в постанові обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_3 15.01.2009 року був поставлений на облік Києво-Святошинської кримінально-виконавчої інспекції, 28.01.2010 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, однак шість разів не зявився на реєстрацію, пояснивши в подальшому, що хворів і надасть відповідні документи, однак не надав. Викладене свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, його виправлення та перевиховання може бути забезпечено лише в умовах позбавлення волі.

На дану постанову суду засудженим ОСОБА_3 подана апеляція, в якій він просить постанову суду скасувати, відмовивши в задоволенні подання та скасувати обраний відносно нього запобіжний захід. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що він був відсутні й в судовому засіданні, а тому був позбавлений можливості захищати свої права. Крім цього, в апеляції зазначено, що він повідомив усно КВІ Києво-Святошинського району про зміну свого місця проживання і тому не зявлявся на реєстрацію, чекаючи виклику до КВІ по місцю свого нового проживання. Письмового повідомлення діюче законодавство не передбачає. КВІ Києво-Святошинського району при зверненні до суду з поданням порушила Інструкцію про порядок виконання покарань, не повязаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, поскільки згідно вказаної Інструкцію, звернення до суду з поданням можливе лише після винесення офіційного застереження у вигляді письмово попередження. Однак, йому письмове попередження не виносилося. Суд на дане порушення уваги не звернув. Крім цього, в апеляції зазначено, що КВІ не брало пояснень у родичів, сусідів, знайомих з метою встановлення його місця перебування.

Заслухавши суддю доповідача, засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляцію і просять постанову суду скасувати та постановити свою постанову якою відмовити в задоволенні подання та скасувати обраний запобіжний захід, думку прокурора, який вважає постанову суду законною та обґрунтованою, в дебатах прокурор змінив свою позицію і просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення частково.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 КК України та ст. 408-2 КПК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст. 76 КК України.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд зобовязаний зясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обовязки і чи можна розглядати факти, викладені в поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Суд в своїй постанові визнав, що не зявлення засудженого ОСОБА_3 на реєстрацію до органів КВІ свідчить про що засуджений не став на шлях виправлення. Дане твердження суду на думку колегії суддів є передчасним та не обґрунтованим. Суд не зясував к представника КВІ, які саме заходи приймалися інспекцією для встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_3.

Також на думку колегії суддів , судом не зясовано чи засуджений ОСОБА_3 умисно зник з місця проживання з метою ухилення від контролю за його поведінкою та чи повідомляв він КВІ про зміну місця проживання.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляції зазначає, що повідомляв КВІ про зміну свого місця проживання, однак КВІ не направили його особову справу за місцем його нового проживання. Дане твердження засудженого ОСОБА_3 нічим не спростовується. В матеріалах справи на а.с. 16 є лист за підписом начальника Києво-Святошинського РВ КВІ на адресу начальника Луцького міського відділу КВІ, в якому викладене прохання перевірити дійсність проживання засудженого ОСОБА_3 за адресою ОСОБА_4, АДРЕСА_1 та в разі позитивного результату запросити особову справу відносно ОСОБА_3 для подальшого виконання по територіальності. Судом не дана ніяка оцінка зазначеному вище листу, хоча він в деякій мірі підтверджує посилання засудженого ОСОБА_3 про повідомлення КВІ про зміну місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не зясував у представника КВІ, чи застосовувалося до засудженого ОСОБА_5 застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, як це передбачено ст. 166 КВК України, та які заходи були вжиті інспекцією для його розшуку. В матеріалах справи відсутні такі дані і суд першої інстанції цьому не дав ніякої оцінки.

В звязку з вище викладеним, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_3 ухилявся від виконання покладених на нього вироком суду обовязків, є передчасним.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою і тому підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, в ході якого слід усунути зазначені в даній ухвалі порушення та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що обраний судом запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 слід скасувати, поскільки він обраний без всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково. Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2010 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Обраний щодо засудженого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту скасувати, звільнивши його з під варти з залу суду.

Г О Л О В У Ю Ч И Й :

С У Д Д І :