Справа № 339/1/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000760 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.345 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно та умисно спричинив легкі тілесні ушкодження працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків при таких обставинах.

07 грудня 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи в лісовому масиві Поляницького лісництва ДП «Болехівське ЛГ» в с.Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області вирішив викрасти зрубані невстановленою слідством особою дерева породи «Ялина».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 в цей же день близько 15 год. поїхав власною підводою та двома кіньми до лісового масиву Поляницького лісництва ДП «Болехівське ЛГ», де завантажив 14 дерев породи «Ялина» та вирушив до свого господарства в с.Поляниця. Проте по дорозі був затриманий провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Болехівське ЛГ» ОСОБА_6 та працівником Долинського відділення поліції.

Маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_5 , довів свій злочинний умисел до кінця, заподіявши ДП «Болехівське ЛГ» матеріальних збитків на суму 3080 грн.

З метою уникнути покарання за вчинене та втекти з місця події, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 перебуває на посаді провідного інженера з охорони і захисту лісу ДП «Болехівське ЛГ» і при виконанні службових обов`язків являється працівником правоохоронного органу, наніс йому один удар кулаком в ділянку обличчя. При цьому умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу тілесні ушкодження у вигляді забою із травматичним набряком м`яких тканин та садном в ділянці нижньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні крадіжки визнав повністю, проте заперечував причетність у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому при виконанні ним службових обов`язків. Зокрема, пояснив, що його сини, перебуваючи в лісі, побачили зрубані ялинки та повідомили його по телефону. Він вирішив поїхати кіньми, щоб забрати зрубані невідомо ким ялинки, а вже потім звернутися до лісгоспу для їх виписки. Але по дорозі був зупинений працівником лісгоспу ОСОБА_6 та дільничним ОСОБА_8 . Йому було відомо, що ОСОБА_9 працює в лісгоспі, оскільки в 2014році був затриманий ним при перевезенні дров з лісу. Потерпілому відповів, що документів на ялину він немає. Між ними виникли непорозуміння, про які він відмовився говорити. Не заперечує, того, що обзивав потерпілого нецензурними словами, за що просить вибачення. Однак ніякого удару йому не наносив, звідки у потерпілого тілесні ушкодження, не може пояснити. Просить суворо не карати, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєних кримінальних правопорушень, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами: показами потерпілого, представника потерпілого, поясненнями свідків, матеріалами справи .

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що він працює інженером з охорони і захисту лісу ДП «Болехівське ЛГ». 07.12.2015 року на його мобільний телефон поступив дзвінок про те, що в с. Поляниця проводиться незаконна рубка ялинок. Він намагався зателефонувати майстру Поляницького лісництва ОСОБА_10 , але оскільки з ним не було зв`язку, то викликав працівника поліції ОСОБА_11 і разом виїхали в с. Поляниця на службовому автомобілі. Водій залишився в автомобілі, а він з дільничним пішли до лісу. По дорозі вони зупинили ОСОБА_5 з кіньми та повозкою, на якій було 14 штук ялинок, збоку ішла жінка, дитина і ще один чоловік. Обвинувачений обзивав його, а також хотів вирішити справу «по- іншому». Працівник поліції ОСОБА_12 тримав коні, а він розмовляв з обвинуваченим, стоячи спиною до ОСОБА_13 і боком до ОСОБА_5 , який наніс йому удар кулаком у обличчя та провокував, щоб він його ударив у відповідь. ОСОБА_5 достовірно знав його особисто, оскільки аналогічна ситуація була в 2014 році, коли він уже зупиняв ОСОБА_5 в лісі з ялинками, справу передано в поліцію, але що далі було йому невідомо. Документи на дозвіл на вивіз ялинок він не питав, оскільки у Поляницькому лісництві не було заготівлі ялинок. Після того, як ОСОБА_5 наніс йому удар, він прийшов до автомобіля і водій ОСОБА_14 привіз його у Болехівську ЦМЛ, де черговий лікар оглянув та описав, у нього була розсічена губа. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_5 не має, просив призначити покарання згідно закону.

Представник потерпілого ОСОБА_7 вказала, що вона працює в ДП «Болехівське ЛГ» юрисконсультом. 07.12.2015 року перебуваючи на робочому місці, дізналася, що ОСОБА_6 нанесено тілесні ушкодження обвинуваченим. Дозвіл на рубку ялинок ДП «Болехівське ЛГ» не виписувалося жодному лісництву. Претензій матеріального характеру немає, оскільки ялинки повернуті «Болехівському ЛГ». Просила призначити покарання ОСОБА_5 згідно закону.

Свідок ОСОБА_8 , працівник поліції, підтвердив, що 07 грудня 2015року до нього зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про факт самовільної рубки в с.Поляниця. Вони поїхали на службовому автомобілі під керуванням ОСОБА_14 в с.Поляниця, на околиці зупинились, водій залишився в автомобілі, а він разом з потерпілим пішли до лісу. По дорозі побачили підводу з кіньми, якими керував ОСОБА_15 , збоку була його дружина. На підводі було 14 ялинок. Він став біля коня та тримав віжжя в руках, щоб підвода не поїхала. Обвинувачений та потерпілий відійшли нижче і розмовляли між собою. Він обернувся і побачив, як обвинувачений наніс удар в обличчя потерпілому.

Свідок ОСОБА_10 вказав, що 07.12.2015 року 21 год. до нього зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що в урочищі «Кичірка», де він працює майстром лісу, затримали ОСОБА_5 з ялинками, який його побив. Підвердив, що в Поляницькому лісництві заготівля ялинок не дозволена.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює водієм ДП «Болехівське ЛГ» 07.12.2015 року близько 15 год. він на автомобілі з ОСОБА_6 та ОСОБА_16 виїхали в с.Поляниця. Приїхавши в с.Поляниця потерпілий з участковим вийшли і пішли до лісу, а він залишився в автомобілі. Повернувшись з лісу ОСОБА_6 , обличчя якого було в крові, попросив відвезти в лікарню та пояснив, що його вдарив ОСОБА_5 .

Лікар Болехівської центральної лікарні ОСОБА_17 , як свідок, підтвердив, що 07 грудня 2015року він перебував на чергуванні і близько 17 години звернувся хворий за медичною допомогою, який був при свідомості, емоційним, зліва на губі садина та пояснив, що його побили.

Матеріали справи свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_6 дійсно з 16 серпня 2011року працює в ДП "Болехівське лісове господарство" на посаді пр.інженера по охороні та захисту лісу.

В його посадові обв`язки входить контроль за станом охорони лісів у лісництвах, проведення раптових та контрольних обходів і дільниць, здійснення контролю за додерженням правил відпуску деревини на пні. ( а.с.92-94).

З протоколу огляду місця події від 07.12.2015року, доданих фототаблиць вбачається, що у рочищі "Кичірка" на околиці с.Поляниця виявлено підводу, на якій мається 14 штук дерев ялини ( а.с.71-74).

Згідно розрахунку вартість викрадених ялинок становить 3080грн . (а.с.83)

Показання потерпілого та свідків щодо механізму заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №151 від 12 грудня 2015 року, згідно якої на момент освідування у ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у вигляді забою з травматичним набряком м`яких тканин та садном в ділянці нижньої губи справа. Ця травма спричинена дією тупого твердого предмета, могла утворитися як при нанесенні удару останнім в ділянку обличчя, так і при ударі ділянкою обличчя до такого і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Ніяких інших обставин, при яких потерпілий міг отримати тілесні ушкодження, встановлені висновком експерта, ні досудовим слідством, ні судом не встановлено.

Показання потерпілого щодо нанесення удару обвинуваченим суд вважає логічними та достовірними, такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини, що мали місце в лісовому масиві, враховуючи їх узгодженість з показаннями свідків та даними висновку експерта.

Разом з цим, суд вважає показання обвинуваченого ОСОБА_5 та його позицію щодо не визнання винуватості за ч.2 ст. 345 КК надуманою, розцінює як намагання ним уникнути кримінальної відповідальності за свої дії, такою, що не узгоджується з показаннями потерпілого, свідків та письмовими доказами.

Також, спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження заперечення обвинуваченого щодо виклику та пояснень свідка ОСОБА_10 .

Як вбачається з опису Реєстру матеріалів такий свідок ОСОБА_10 (під номером 5) опитувався під час досудового розслідування . З даних протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 28.12.2015 р. видно, що обвинувачений з матеріалами кримінального провадження ознайомлений в повному обсязі, в тому числі із протоколом допиту вказаного свідка(а.с.106).

Відтак, суд не має права не допустити пояснення, надані свідком, як доказ відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК УКраїни принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 345 КК України.

Правильною є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки ним вчинено таємне викрадення чужого майна .

Обираючи вид і розмір покарання за скоєне обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65, 67 КК України ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить часткове визнання вини .

Суд не погоджується із зазначеними в обвинувальному акті пом`якшуючими покарання обвинуваченому обставини: щире каяття та відшкодування заподіяної шкоди, оскільки у судовому засідання обвинувачений не вказував на те, що у вчиненому щиро розкаявся, а завдана шкода відшкодована ним не добровільно, а внаслідок його затримання і вилучення при затриманні викрадених речей.

У той же час формальне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні крадіжки саме по собі не може свідчити про щире каяття з його боку.

Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, одружений і разом з дружиною виховують шестеро неповнолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно. ( а.с.96-101. ).

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку в максимальних межах, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів .

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у учиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.185, ч. 2 ст.345 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України - один рік позбавлення волі.

за ч.2 ст.345 КК України - чотири роки позбавлення волі .

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання - у виді чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на три роки .

Згідно ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ: 14 дерев породи "Ялина", діаметрами 9см., 4,5см., 6см., 8 см., 6см, 6,5 см., 7,5 см., 5 см., 6,5 см., 6 см., 7,5 см., 6 см., 6,5 см., 6 см., висотою 3-3,5 м., що знаходяться на зберіганні в ДП "Болехівське лісове господарство" - залишити йому, як власнику.

До набрання вироку законної сили підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 немає.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1