АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/523/15 Справа № 208/2326/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Провадження № 11кп/774/523/15 Суддя у суді першої інстанції ОСОБА_1

Доповідач ОСОБА_2 .

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 на вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, працюючого ПАТ «ДМКД» «Оріонбудстрой», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29 листопада 2004 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Постановою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2007 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 6 днів,

04 серпня 2009 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2011 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 5 днів,

19 серпня 2009 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2011 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 5 днів,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину, працюючого ПАТ ПХЗ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15 березня 2013 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_7 9 460 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства вирішено питання про долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованості засудження обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок суду апеляційної інстанції, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

В обґрунтування апеляції прокурор зазначає про безпідставне застосування ст.75 КК України. Наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_9 за період з 2002 по 2009 рік тричі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, але протягом короткого строку з дня звільнення від відбування покарання знову вчиняв умисні корисливі злочини. Звертає увагу на те, що призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді штрафу за попереднім вироком суду жодним чином не вплинуло на його стійке переконання про можливість нехтування соціальними правилами та нормами моралі у суспільстві. Викладене, на думку прокурора, свідчить про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ведуть антисоціальний спосіб життя, що є причиною вчинення ними злочинів проти власності та забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном, а вчинення ними ще й злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, свідчить про їх свідомий вибір такого способу життя. Вважає, що за таких умов звільнення обвинувачених від відбування покарання з іспитовим строком не відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України.

Згідно з вироком суду обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними та засуджені за вчинення ряду злочинів за наступних обставин.

1.Повторно, навесні 2013 року (точна дата та час не встановлена) ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля сараю, розташованого по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , вирішили в нього проникнути з метою вчинення умисного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зламали петлі на дверях вказаного сараю і проникли всередину, де продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали майно, яке перебувало в приміщенні сараю, а саме: човновий мотор Віхрь 30 вартістю 1000 грн., одбойний молоток Бош вартістю 6 875 грн., шліфувальну машину Бош вартістю 2 585 грн., належне потерпілому ОСОБА_7 .

З викраденим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів проникли до гаражу та викрали майно, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 10 460 грн.

2.Повторно, приблизно на початку липня 2013 року (точна дата не встановлена), близько о 13.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували в першому під`їзді будинку АДРЕСА_4 . Знаходячись в зазначеному під`їзді, вони побачили, що в дверях квартири АДРЕСА_5 , яка на праві власності належить ОСОБА_12 , встромлений ключ. В цей момент у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел на вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, відкрили ключем двері вказаної квартири та проникли всередину, де побачили металевий змійовик (рушникосушилку) з нержавіючої сталі. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний намір та скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів скоїли крадіжку металевого змійовика (рушникосушилки) з нержавіючої сталі вартістю 150 грн., вирвавши його з місця кріплення.

З викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим та таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів проникли до приміщення квартири АДРЕСА_6 , та викрали майно, яке в ній знаходилось, тим самим завдавши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 150 грн.

3.Повторно, приблизно на початку серпня 2013 року (точна дата не встановлена), близько о 12.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи на другому поверсі торгівельного комплексу Радуга, розташованого по проспекту Леніна, 59-а в м. Дніпродзержинську, який належить ОСОБА_13 , побачили на вішалці в магазині чоловічі спортивні шорти світло-синього кольору марки Глосторі бренд. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли перешкодити їх злочинній діяльність, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало на вішалці магазину. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало в приміщенні вищевказаного магазину, а саме: ОСОБА_9 мав стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 пішов у роздягальню. В цей момент ОСОБА_9 таємно викрав з вішалки чоловічі спортивні шорти світло синього кольору марки Глосторі бренд вартістю 280 грн., які непомітно передав ОСОБА_14 , який в свою чергу сховав їх під свою одежу у примірочній кімнаті.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке знаходилось в приміщенні магазину на другому поверсі торгівельного комплексу Радуга, розташованого по АДРЕСА_7 , тим самим завдавши ФОП ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 280 грн.

4.Повторно, приблизно в середині серпня 2013 року (точна дата не встановлена), близько о 12.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , знаходячись в магазині Рекордсмен, розташованому по АДРЕСА_3 , побачили жіночі спортивні штани чорного кольору марки AVIC. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало на вішалці магазину одягу Рекордсмен. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало в приміщенні вищевказаного магазину, а саме: ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 в цей момент таємно викрав з вішалки жіночі спортивні штани чорного кольору марки AVIC вартістю 300 грн., які сховав під свою одежу у примірочній кімнаті.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке знаходилось в приміщенні магазину Рекордсмен, розташованого по АДРЕСА_3 , тим самим завдавши ФОП ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 300 грн.

5.Повторно, наприкінці серпня 2013 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_9 , перебував біля магазину Мода Стиль, розташованого по пр. Леніна, 44-а в м. Дніпродзержинську, директором якого є ОСОБА_16 ..

Під час перебування в торговому залі ОСОБА_9 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, в присутності продавця відкрито викрав майно, яке знаходилося на торговій полиці у приміщенні вищевказаного магазину і належало ОСОБА_16 , а саме: чоловічі шорти марки Адідас, в кількості 2 шт., вартістю 130 грн./шт., тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_16 матеріального збитку на загальну суму 260 грн.

З викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

6.Повторно, наприкінці серпня 2013 року приблизно о 10.00-11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 18/23 по вул. Димитрова в місті Дніпродзержинську, побачив автомобіль Мерседес 208 Д, д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 , в якому було відкрите вікно. В цей момент у ОСОБА_9 раптово виник умисел на таємне заволодіння майном, яке перебувало в салоні вказаного автомобіля. Далі ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до вказаного автомобіля і через вікно, яке було відкрито, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном Нокіа 1100 вартістю 200 грн., який перебував на торпеді в салоні вказаного автомобіля, що належав потерпілому ОСОБА_17 , тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.

7.Повторно, приблизно 30 серпня 2013 року (точна дата невідома) близько 12.00 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись в магазині Рекордсмен, розташованому по вул. Сировця, 4 в м. Дніпродзержинську, який належить ОСОБА_15 , побачили чоловічий спортивний костюм чорного кольору AVIC. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, яке перебувало на стенді магазину одягу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало в приміщенні вищевказаного магазину, а саме: ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 в цей момент взяв зі стенду чоловічий спортивний костюм чорного кольору AVIC вартістю 495 грн. та сховав під свою одежу, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишили приміщення магазину, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке знаходилось в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_3 , тим самим завдавши ФОП ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 495 грн.

8.Повторно, в першій декаді вересня 2013 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , знаходилися в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому по АДРЕСА_7 , директором якого є ОСОБА_18 . У ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало в магазині. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно, діючи умисно, таємно із корисливих мотивів, заволоділи майном, що перебувало в магазині ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 в цей момент викрав чоловічі джинси Denim Jeans вартістю 210 грн.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке перебувало в магазині ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому по АДРЕСА_7 , тим самим завдавши ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 210 грн.

9.Повторно, приблизно в середині вересня 2013 року (точна дата не встановлена) близько 23.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшли до погребу, що розташований навпроти будинку АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_19 . Реалізуючи свій злочинний умисел, зламавши ззаду петлі на кришці вказаного погребу та проникнувши всередину, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, що перебувало в приміщенні погребу, тобто скоїли крадіжку, металевої (кутової) драбини довжиною 3 м. вартістю 276 грн., вартість зварювальних робіт складає 100 грн., загалом на суму 376 грн., належну потерпілому ОСОБА_19 .

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів проникли до погребу та викрали майно, яке знаходилось в ньому, тим самим завдавши ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 376 грн.

10.Повторно, у третій декаді жовтня 2013 року приблизно о 00.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебували біля СШ № 31, розташованої по АДРЕСА_3 , та побачили розібрану у прибудові частину стіни та відсутність цеглин В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадання майна, яке перебувало у прибудові, а саме 2-х водопровідних труб по 2м. кожна, 3-х чавунних каналізаційних труб загальною довжиною по 4 м., спортивних бруссів - 2 шт. по 3м., двох металевих квадратних підставок. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало в прибудові. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно, діючи умисно, таємно із корисливих мотивів шляхом вільного доступу заволоділи майном, що там перебувало. Так, ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а ОСОБА_10 в цей момент викрав 2-ві водопровідні труби по 2м. кожна вартістю 138 грн., 3 чавунні каналізаційні труби загальною довжиною 4 м. вартістю 347,25 грн., спортивні брусся 2 шт. по 3м. вартістю 434,44 грн., 2 металеві квадратні підставки вартістю 194 грн., загальною вартістю на 1 113, 69 грн.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке знаходилось в прибудові, розташованої біля СШ № 31 по вул. Спортивна, 39 в м. Дніпродзержинську, тим самим завдавши СШ № 31 матеріальної шкоди на загальну суму на 1 113, 69 грн.

11.Повторно, на початку грудня місяця 2013 року, в денний час, ОСОБА_9 , перебував біля будинку № 11 по вул. Бурхана в м. Дніпродзержинську, де виявив відкриті двері на горище в під`їзді № 2 вказаного будинку. В цей момент у ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося на даху вказаного будинку. Реалізуючі свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 того ж дня, приблизно о 00.00 год., прийшов до під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_8 . Далі ОСОБА_9 зайшов в під`їзд № 2 і вийшов на дах вказаного будинку, де побачив супутникову антену, яка належала потерпілій ОСОБА_20 . Після цього ОСОБА_9 , перебуваючи на даху будинку, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно, умисно, із корисливих мотивів, шляхом демонтажу викрав супутникову антену, яка належала ОСОБА_20 , тим самим завдавши останній матеріального збитку на суму 450 грн.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_9 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

12.Повторно, 08 грудня 2013 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_8 , який обслуговує ТОВ Оселя, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, зайшли до підвалу третього під`їзду вказаного дому, який був не зачинений.

Перебуваючи у підвалі вказаного будинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало в підвалі. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало в приміщенні вищевказаного підвалу, а саме: ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 в цей момент демонтував чавунну каналізаційну трубу загальною довжиною 3,5 м. вартістю 180 грн.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке містилося у приміщенні підвалу, розташованого по АДРЕСА_8 , тим самим завдавши ТОВ Оселя матеріальну шкоду на суму 180 грн.

13.Повторно, 09 грудня 2013 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_9 , який обслуговує ТОВ Оселя, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вирішили зайти до підвалу третього під`їзду вказаного дому, який був не зачинений. Під час перебування у вказаному підвальному приміщенні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне заволодіння майном, розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_9 буде стежити за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли зашкодити їх злочинним діям, а в разі появи таких осіб, він мав повідомити про це ОСОБА_10 , який в свою чергу буде скоювати крадіжку майна, що перебувало в підвалі. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , скориставшись тією обставиною, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало в приміщенні вищевказаного підвалу, а саме: ОСОБА_9 стежив за тим, щоб не було сторонніх осіб, які б могли попередити їх злочинну діяльність, а ОСОБА_10 в цей момент демонтував чавунну каналізаційну трубу загальною довжиною 1,5 м. вартістю 150 грн..

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке містилося у приміщенні підвалу, розташованого по АДРЕСА_9 , тим самим завдавши ТОВ Оселя матеріальну шкоду на суму 150 грн.

14.Повторно, приблизно наприкінці грудня 2013 року (точна дата невідома) близько 23.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебували біля будинку АДРЕСА_8 . Знаходячись біля вказаного будинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 побачили на сходах при вході в під`їзди будинку металеві кутки загальною довжиною 36 м. Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, та реалізуючи цей злочинний умисел, скориставшись тією обставиною, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів заволоділи майном, що перебувало на сходах при вході в під`їзди будинку, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 демонтували та викрали металеві кутки загальною довжиною 36 м., вартість одного метру L-35 на березень 2014 року складає 16 грн., загалом на 576 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, що знаходилось на сходах під`їздів будинку, розташованого по АДРЕСА_8 , тим самим завдавши кооперативу Мир матеріальну шкоду на суму 576 грн.

15.Повторно, у першій декаді січня 2014 року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи біля паркану будівлі Художньої школи, розташованої по вул. Бурхана, 9 в м. Дніпродзержинську, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вирішили зняти з паркану, який її огороджує, металеві прути (арматуру). Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тією обставиною, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів шляхом демонтажу заволоділи майном, тобто металевими прутами (арматурою) загальною кількістю 108 шт. вартістю 3 888 грн.

З викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим та таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно із корисливих мотивів викрали майно, яке є частиною паркану, розташованого по АДРЕСА_8 , тим самим завдавши Художній школі матеріальної шкоди на загальну суму 5 443, 20 грн., з яких вартість демонтованих металевих прутів складає 3 888 грн., роботи, щодо монтажу даних прутів становлять 1 555, 20 грн.

16. 30 січня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , знайшов паперовий згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 70/10/314 від 12.02.2014 року відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і являється канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 6,314 гр. та 1,469 гр, та привласнив його, тобто незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

В цей же день, тобто 30 січня 2014 року, ОСОБА_10 прийшов до свого друга ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у якого він також останнім часом мешкав, якому він за згодою останнього передав на зберігання наркотичний засіб, який знайшов, з метою його подальшого зберігання за місцем мешкання та спільного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вступили у попередню змову і об`єднанні єдиним злочинним умислом, спрямованим на незаконне зберігання наркотичних засобів, почали незаконно зберігати за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 наркотичний засіб канабіс для особистого вживання без мети збуту.

06 лютого 2014 року в період часу з 15.00 год. до 15.30 год. в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_10 , в якій мешкають ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , співробітниками міліції було виявлено та вилучено два паперових згортка, в яких знаходилася речовинна рослинного походження в подрібненому вигляді, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 70/10/314 від 12.02.2014 року відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і являється канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 6,314 гр. та 1,469 гр., яку ОСОБА_10 незаконно придбав, та яку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 незаконно зберігали для особистого вживання без мети збуту.

17.Повторно, 04 лютого 2014 року приблизно о 13.30 годин ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_21 вживали алкогольні напої. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_21 сп`янів та ліг спати, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжили вживати спиртні напої, перебуваючи у квартирі за вищевказаною адресою.

Приблизно о 14.00 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи за вище вказаною адресою, побачили, що ОСОБА_21 заснув, а його майно залишились без нагляду. В цей момент у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 раптово виник умисел на таємне заволодіння майном ОСОБА_21 . Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вступивши між собою в змову, об`єднані єдиним умислом, спрямованим на таємне заволодіння майном ОСОБА_21 , розподіливши між собою ролі, домовились, що ОСОБА_10 перевірятиме кишені штанів ОСОБА_21 , а ОСОБА_9 перевірятиме курку, в яку був одягнутий ОСОБА_21 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_21 та, скориставшись тим, що він спить, таємно заволоділи його майном, а саме: ОСОБА_10 з накладної кишені штанів таємно викрав грошову купюру номіналом 5 грн., а ОСОБА_9 в цей час таємно викрав мобільний телефон марки Нокіа Н73 чорного кольору вартістю 400 гривень, який знаходився в правому нагрудному кармані куртки, одягнутої на ОСОБА_21 .

Отримавши можливість розпоряджатись викраденим у ОСОБА_21 майном, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 направились до магазину, де ОСОБА_10 продав зазначений вище мобільний телефон за 400 грн. Отриманими грошима ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, протиправними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_21 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 405 грн.

Вислухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, позицію прокурора, яка повністю підтримала апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 , просила скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, ухвалити новий вирок та призначити покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , зазначене у апеляції, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 щодо залишення вироку без змін, міркування потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію прокурора, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, за які їх засуджено, повністю відповідають матеріалам кримінального провадження, які відповідно до ст.349 КПК України судом за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним досліджувати щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , юридична кваліфікація дій обвинувачених учасниками судового провадження не оскаржуються.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за скоєні ними злочини, як зазначено у вироку, суд виходив із вимог ст. 65 КК України. Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , судом не встановлено. Як обставини, що пом`якшують покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд врахував щире каяття обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим. Суд також врахував, що обвинуваченими скоєно злочин, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. З урахуванням зазначених обставин та даних про особу кожного з обвинувачених місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі та про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без відбування покарання з іспитовим строком.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може. Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо при призначенні особі покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Перевіркою доводів апеляції першого заступника прокурора Дніпропетровської області встановлено, що при призначенні покарання за вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд, навівши у вироку обставини, які впливають на вид і розмір покарання, обґрунтовано призначив обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції частини 2 статті 185, частини 3 статті 185, частини 2 статті 309 КК України, а ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене частиною 2 статті 186 КК України.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 186 КК України, судом першої інстанції не повною мірою враховано обставини? про які іде мова у апеляції прокурора, зокрема, ступінь тяжкості вчинених злочинів, характер їх вчинення, конкретні обставини реалізації злочинної поведінки обвинувачених, тривалість їх злочинної діяльності, дані про особу кожного з обвинувачених: ОСОБА_9 має чотири не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимості, всі - за корисливі злочини, ОСОБА_10 має судимість за корисливий злочин і через декілька місяців після засудження знову вчинив ряд корисливих, у тому числі тяжких злочинів. Завдану обвинуваченими матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відшкодували. Викладене свідчить про наявність у обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стійких позицій на скоєння злочинів і небажання стати на шлях виправлення, що судом не було належним чином враховано.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не в повній мірі врахував вимоги закону, не навів переконливих доказів та обставин, що є підставою для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, помилково прийшов до висновку про можливість застосування ст. 75 КК України та про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 мінімального покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 186 КК України, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним про особу кожного із обвинувачених.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам вказаного Закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі кожного з обвинувачених внаслідок м`якості.

Таким чином, вказані обставини свідчать про грубе порушення вимог кримінального закону, у зв`язку із чим вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню згідно зі ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі кожного з обвинувачених, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Призначити ОСОБА_10 покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,

за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 10 липня 2015 року, ОСОБА_10 з 28 серпня 2015 року.

В іншій частині вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в апеляційному суді Дніпропетровської області.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4