Справа № 473/2887/15-к
ВИРОК
іменем України
"04" серпня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001086 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, судимого 20.02.2006 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 24.01.2007 року Вознес енським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186,71 до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 26.02.2010 року; 18.11.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК до 3 років позбавлення волі, звільненого 20.10.2014 року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 ,

у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст 156 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

законний представник потерпілої ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при таких обставинах.

08.05.2015 року біля 18.00 годин в АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , перебуваючи в житловій кімнаті разом з малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір, направлений на задоволення статевої пристрасті та розуміючи, що ОСОБА_6 є малолітньою, вчинив відносно останньої розпусні дії, а саме: спочатку запропонував ОСОБА_6 сфотографуватися оголонею, пропонуючи за кожну фотографію по 150 гривень., на що остання відмовилась. Після цього ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 передивитися порнографічні фотографії, на що ОСОБА_7 також відмовилась. Після чого, не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_3 зняв труси з малолітньої ОСОБА_7 і почав своїми руками здійснювати торкання статевого органу ОСОБА_7 . Далі він продовжив свою злочинну діяльність, вчиняючи розпусні дії відносно малолітньої, які полягали в непристойному доторканні до статевих органів та інших фізичних розпусних дій.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину в скоєні злочину, передбаченого ст.156 ч.2 КК України, не визнав та пояснив, що після відбуття покарання з грудня місяця 2014 року по травень 2015 року співмешкав з ОСОБА_5 . ОСОБА_8 є дочкою останньої. Не заперечує, що дійсно 08.05.2015 року він залишився на одинці з малолітньою ОСОБА_6 , але ніяких розпусних дій відносно останньої не вчиняв. В цей день між ним та співмешканкою була сварка, коли остання повернулася з роботи. Вважає, що малолітня ОСОБА_6 його оговорює у вчинені злочину.

Але допитав малолітню потерпілу, законного представника, дослідив матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст.156 КК України, доведена повністю, та підтверджується наступними доказами:

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка в ході судового засідання в присутності законного представника ОСОБА_5 та психолога підтвердила вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 розпусних дій по відношенню до неї, пояснивши, що 08.05.2015 року її мама була на роботі. Коли прийшла додому, то звернула на те, що на столі стояла пляшка з горілкою. ОСОБА_3 спав. Вона його розбудила, так як намокла від дощу. ЇЇ мама сказала ОСОБА_3 , щоб він потер їй ноги та накормив. Він уговорив її лягти на ліжко біля нього. Потім став говорити, щоб вона дозволила йому сфотографувати її оголеною і пропонував за це гроші в сумі 150 гривень за кожну фотографію. Потім запропонував їй подивитися відео на телефоні, де зображені оголені статі. Але вона відмовилася вчиняти зазначені дії. Обвинувачений вів з нею розмови на статеві теми. Потім ОСОБА_3 роздягнув її, зняв з неї труси і став тертися своїм статевим органом об нею. Після таких дій вона плакала, кричала. Після того, як мама її прийшла з роботи, вона про розпусні дії ОСОБА_3 розповіла їй.

- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_5 , яка зазначила, що малолітня ОСОБА_6 , 2005 року народження, є її дочкою. 08 травня 2015 року вона була на роботі, а її бувший співмешканець ОСОБА_3 вживав спиртні напої з сусідом. Повернувшись з роботи додому, у неї виникла сварка з обвинуваченим. Після цього її малолітня дитина розповіла їй, що ОСОБА_3 пропонував сфотографуватися оголеною, передивитися порнографічні фото, знімав з її доньки труси та торкався руками до її статевих органів та вчиняв інші розпусні дії. Вважає, що дочка правду говорить, підстав оговорювати ОСОБА_3 у неї нема. Крім того, вона виховує свою дитину говорити завжди правду. Раніше їй також скаржилась донька на намагання ОСОБА_3 вчиняти розпусні дії відносно неї.

Відповідно до висновку комплексної судової психолого- психіатричної експертизи №311 від 23.06.2015 року обману в сфері почуття і сприйняття, розладу пам`яті в малолітньої ОСОБА_6 не виявлено, її інтелектуальний розвиток відповідає віку, в силу відсутності достатньої обізнаності ОСОБА_6 в питаннях сексу не розуміла характеру і значення скоєних з нею дій в силу свого малолітнього віку, а відповідно чинити опір цим діям; не страждала будь-коли психічними захворюваннями і не страждає ними в нинішній час, за своїм психічним станом вона могла правильно сприймати обставини, які мають значення по даній справі, і давати про них правильні показання.

Таким чином, з урахуванням зазначених доказів суд вважає, що обвинувачений усвідомлював, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_6 , бажав їх вчинення, а тому кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.156 КК України, оскільки він вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що малолітня потерпіла ОСОБА_7 в ході судового засідання давала об`єктивні, правдиві показання щодо обставин, пов`язаних з розпусними діями обвинуваченого, і у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

При даних обставинах суд не погоджується з твердженнями ОСОБА_3 в тій частині, що він не вчиняв розпусні дії по відношенню до малолітньої ОСОБА_6 , і розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставину, що обтяжує покарання його покарання, а саме рецидив злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За місцем мешкання обвинувачений характеризується посередньо, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, ніде не працює. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що перевиховання його можливо в умовах ізоляції від суспільства та відсутні підстави для застосування відносно нього ст.69,75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6(шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання, після набрання чинності вироку змінити на взяття під варту.

На вирок суду можуть бути подані апеляції протягом 30 днів з дня проголошення вироку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_1