печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3356/16-к
У Х В А Л А
28 січня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000001412 від 10.07.2015 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296, ч 3. ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції, після відмови Президента України ОСОБА_6 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.

З огляду на це в грудні 2013 року у мешканця м. Харкова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засновника та керівника громадської організації «Оплот», а також однойменного спортивного бійцівського клубу, виник умисел, спрямований на насильницьку протидію масовим акціям протесту Євромайдану в Україні шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залякування, катувань та інших протиправних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел та координуючи дії з іншими невстановленими особами, які мали аналогічні цілі, ОСОБА_7 у період грудня 2013 лютого 2014 року як особисто, так і через своїх знайомих та довірених осіб, залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним спортивного клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, іноземних студентів з держав Закавказзя, які навчались у вищих учбових закладах Харкова, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до м.Києва.

Так, 20.01.2014 року, близько 23 год 50 хв ОСОБА_7 з вказаною метою організовано поїздку з Харкова до Києва групи осіб чисельністю до 100 чоловік, точна кількість на даний час не встановлена, які виїхали трьома автобусами, у тому числі: SCANIA K113, державний номер НОМЕР_1 , Volkswagen LT державний номер НОМЕР_2 та VOLVO державний номер НОМЕР_3 .

При цьому сам ОСОБА_7 , для координації дій учасників групи на місці, виїхав з Харкова до Києва автомобілем 21.01.2014 року, близько 10 год. 30 хв., та прибув до Києва того ж дня, близько 18 год.

Безпосередньо перед виїздом автобусів, 20.01.2014 року в період між 22 год. та 23 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні бійцівського клубу «Оплот» за адресою м. Харків, площа 1-го Травня, 2, визначив старших груп у поїздці з числа своїх знайомих, які раніше були учасниками різних заходів «Оплоту», зокрема, рінг-анонсера бійцівського клубу «Оплот» ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і провів із ними інструктаж, під час чого повідомив про можливість застосування відносно активістів „Євромайдану фізичної сили, затримання останніх та передачі їх працівникам міліції, а також поставив задачі щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці.

ОСОБА_5 , виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_7 щодо застосування відносно активістів „Євромайдану фізичної сили та затримання останніх, діючи у складі групи з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами, одягнутими у білі балаклави, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені слідством предмети, спільно та погоджено, за попередньою змовою з ними, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, викрали його, здійснивши з цією метою у складі групи напад на потерпілого із застосуванням фізичної сили у виді нанесення останньому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином, ОСОБА_12 фізичні страждання, а надалі перемістивши проти його волі у салон автобусу SCANIA K113, д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_8 , в період з 21 год. 54 хв. до 22 год. 08 хв., отримуючи по мобільному телефону вказівки від ОСОБА_7 , з яким зв`язувався з власного номеру НОМЕР_4 на номер останнього - НОМЕР_5 , і виконуючи, у такий спосіб, функцію координатора, передавав їх інших учасникам викрадення ОСОБА_12 , зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які протиправно, з використанням примусу, завели ОСОБА_12 до автобусу, з метою незаконного позбавлення його волі.

Упродовж періоду незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 , з 22 год. до 23 год. 50 хв., його було переміщено на автобусі SCANIA K113, д.н.з. НОМЕР_1 за маршрутом: просп. Героїв Сталінграда вул. Героїв Дніпра вул. Озерна вул. Богатирська м. Вишгород Київської області вул. Дніпроводська вул. Богатирська вул. Озерна вул. Лугова вул. Шахтарська вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська Набережно-Печерська дорога вул. Колекторська, 24/26.

21.01.2014, близько 23 год. 50 хв., гр.гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та особи, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_12 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з ОСОБА_5 , перевезли потерпілого до палаткового табору, розташованого в раніше згаданому районі по вул. Колекторській, 24/26 у м. Києві, неподалік від станції метро «Бориспільська». У зазначеному місці потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_5 , що прибув до палаткового табору не пізніше 23 год. 07 хв., а також ОСОБА_7 та інші особи, невстановлені слідством, і вказані особи й надалі, приблизно до 1 год. ночі 22.01.2014 року, незаконно утримували ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленими особами, до потерпілого застосовувалось катування.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному викраденні людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

26.06.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.

У зв`язку із не встановленням місцеперебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 06.07.2015, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.

06.07.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати указану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №14/05/5-731 від 27.01.2016.

З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду, а тому вбачається, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості запобігти ризикам його переховування від органів досудового розслідування та суду в подальшому, а також незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор просив з зазначених у клопотанні підстав обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступних висновків.

Судовим розглядом установлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000001412 від 10.07.2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296, ч 3. ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.

26.06.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.

У зв`язку із не встановленням місцеперебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 06.07.2015, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.

06.07.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати указану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №14/05/5-731 від 27.01.2016.

З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення складає сукупність належних даних, які містяться в протоколах допиту потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , підозрюваного ОСОБА_8 , протоколах впізнання, висновках експертиз, протоколах оглядів в їх сукупності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також з огляду на те, що в ході розгляду клопотання не було здобуто даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За вимогами ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно відповідати відповідним вимогам щодо його змісту. Порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу визначений вимогами ст.193 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку про наявність в клопотанні правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст.193 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України, практики Європейського Суду з прав людини враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за викликами для проведення слідчих дій не з`являвся та переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, та вважає наявними ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню.

Оскільки обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, є винятковим випадком, та після затримання особи і не пізніше як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимогами ст.196 КПК України встановлено обов`язок слідчого судді визначити в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Статтею 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не розглядається питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що має бути вирішено відповідно до вимог ст. 193 ч. 6 КПК України через сорок вісім годин після затримання особи і доставки її до місця кримінального провадження, слідчим суддею граничний строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу не визначається.

Також слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому забезпечити доставку підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1