Справа № 714/959/15-к
Провадження № 1-кп/714/94/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" жовтня 2015 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Герцаївського районного суду Чернівецької області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості з прокуратури Чернівецької області по кримінальному провадженню № 0000019 від 17.08.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 22.12.2011 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3, 186 ч.3. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.332, ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у першій половині серпня 2015 року, спілкуючись по мобільному телефону з громадянином Республіка Молдова ОСОБА_6 , який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у виправній колонії № 73, яка розташована в селі Райки Бердичівського району Житомирської області, отримав від нього пропозицію прийняти участь у незаконному переправленні іноземних громадян через державний кордон України в Республіку Румунія. Усвідомлюючи протиправний характер даної пропозиції, ОСОБА_4 на неї погодився. Відповідно до вказівок ОСОБА_7 , він разом зі своїм знайомим громадянином України ОСОБА_8 , якого використовував як водія на його автомобілі марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , ввечері 16 серпня 2015 року прибув у село Банчени Герцаївського району Чернівецької області. При цьому, ОСОБА_8 про свої злочинні наміри не проінформував.

Перебуваючи в даному населеному пункті, ОСОБА_4 приблизно біля 3 год. ночі 17.08.2015 року зустрівся з громадянином ОСОБА_9 , який передав йому чотирьох громадян Федеративної Республіки Сомалі, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після цього ОСОБА_4 посадив іноземних громадян в автомобіль до ОСОБА_8 та сказав йому їхати в лісову смугу, яка знаходиться в районі села Мольниця Герцаївського району Чернівецької області. У даній лісосмузі, обвинувачений мав передати вказаних іноземних громадян невстановленим слідством особам, а ті в свою чергу, переправити їх через лінію державного кордону з України в Республіку Румунія поза місцями розташування пунктів пропуску.

Однак, 17.08.2015 року об 11 год., в лісосмузі поблизу села Молниця Герцаївського району Чернівецької області на відстані приблизно 5 км до лінії державного кордону України з Республікою Румунія, ОСОБА_4 з чотирма громадянами Федеративної Республіки Сомалі, був зупинений та затриманий працівниками Управління СБ України в Чернівецькій області.

Крім того. ОСОБА_4 , хворіючи на наркоманію, являючись особою залежною від наркотичних засобів, систематично їх вживаючи, в першій половині серпня 2015 року виготовив для особистого вживання шляхом паління 1,443 грама канабісу, розуміючи протиправний характер своїх дій. Після цього, він носив та перевозив паперовий пакунок із вказаною наркотичною речовиною при собі у шкіряній сумці-барсетці з метою подальшого вживання.

17.08.2015 року біля 11 год. ОСОБА_4 за вчинення сприяння невстановленим слідством особам в незаконному переправленні чотирьох громадян Федеративної республіки Сомалі через державний кордон України в Республіку Румунія поза пунктами пропуску, був затриманий працівниками СБ України в Чернівецькій області в районі села Молниця Герцаївського району Чернівецької області на відстані 5 км до лінії державного кордону України з Республікою Румунія.

Під час огляду місця події в особистих речах ОСОБА_4 , а саме в шкіряній сумці-барсетці чорного кольору, було виявлено речовину розчинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта є речовиною наркотичного походження канабісом загальною вагою 1,443 грам. Даний наркотичний засіб ОСОБА_4 визнав таким, що належить йому та не заперечив факту своєї залежності від вживання наркотичних засобів.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками ст.15 ч.3, 332 ч.2 КК України, як незакінчений замах на незаконне переправлення через державний кордон України, шляхом надання засобів для цього, вчинене щодо декількох осіб за попередньою змовою групою осіб, за ст.309 ч.1 КК України як незаконне виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів.

29 вересня 2015 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби, СБУ, Державної митної служби України та державної прикордонної служби України прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини, які пом`якшують покарання. А саме: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті даного злочину, молодий вік обвинуваченого, те що його діями не заподіяно будь-якої шкоди та позитивна характеристика з місця проживання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не знайдено. Даний злочин не набув значного суспільного резонансу, суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.ст.15 ч.3, 332 ч.2 та 309 ч.1 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст.68 КК України у вигляді 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, остаточну міру покарання призначити у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. При умові виконання ним обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, тобто не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даних правопорушень визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.3, 332 ч.2 та 309 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.3, 332 ч.2 та 309 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, захисника та обвинуваченого, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст.ст.15 ч.3, 332 ч.2 та 309 ч.1 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином за ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 КК України тяжким злочином, за ч.1 ст.309 КК України - середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.15 ч.3, 332 ч.2 та 309 ч.1 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 29 вересня 2015 року між останнім та прокурором в кримінальному провадженні № 0000019 від 17.08.2015 року і узгоджену сторонами міру покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст.68 КК України у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання призначити у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 роки при умові виконання ним обов`язків, передбачених п.3 ч.1 ст.76 КК України, тобто не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має постійне зареєстроване місце проживання, обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутністю потерпілих, заявленого цивільного позову та шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби, СБУ, Державної митної служби України та державної прикордонної служби України прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 та ч.1 ст.309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді:

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст.68 КК України 4 років та 6 місяців ( чотирьох років та шести місяців ) позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 309 КК України - 3 ( трьох ) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців ( чотири роки та шість місяців ).
Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 3 (три) роки.
Згідно ст.76 ч.1 п.3 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 460,80 грн. ( чотириста шістдесят гривень та вісімдесят копійок ) ( а.к.п.143 ).

Речовий доказ посвідчення водія НОМЕР_2 , видане для зберігання 16.09.2015 року ОСОБА_4 , залишити останньому ( а.к.п.47 ).

Речові докази посвідчення водія НОМЕР_3 , талон НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль серії «БМВ-520», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі до нього, передані на зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому ( а.к.п.56 ).

Арешт, що накладений на майно (а саме мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_9 , сім-карта № НОМЕР_10 , сім-карта «Orange НОМЕР_11 ») згідно ухвали Шевченківського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2015 року - зняти.
Речові докази мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ НОМЕР_9 , сім-карта № НОМЕР_10 , сім-карта «Orange 873А03», які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Управління СБ України в Чернівецькій області - передати ОСОБА_4 ( а.к.п.132 133, 137 - 138 ).

Канабіс вагою 1,443 грама який переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Управління СБ України в Чернівецькій області - знищити ( а.к.п.132 133).

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_12 виданий 26.10.2010 року, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був добровільно виданий останнім на допиті ( а.к.п.42 44 ) та знаходиться при кримінальному провадженні в паперовому пакеті коричневого кольору та не запечатаному ( а.к.п.45 ) повернути останньому.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: