Справа № 146/1243/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого різальником буряка ТОВ АК «Зелена долина» смт Томашпіль, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
27 жовтня 2011 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки 6 місяців;
29 вересня 2015 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, КК України до позбавлення волі на строк п`ять років;
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
13 червня 2015 року біля 23-00 години ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 проникли через металевий паркан на територію подвір`я житлового домогосподарства ОСОБА_6 , яка відведена для постійного зберігання матеріальних цінностей та обладнана металевою огорожею, що розташовані по АДРЕСА_1 . З метою заволодіння чужим майном, обвинувачені викрали радіатор до автомобіля ГАЗ-53, який знаходився біля приміщення літньої кухні, вагою 12,8 кг по ціні 35 гривень за 1 кг на суму 448 гривень, після чого з місця події зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винність в пред`явленому їм обвинуваченні визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному, і вважають, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись їхнім допитом та допитом потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинувачених та потерпілого, а також оглядом характеризуючих даних щодо осіб обвинувачених, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюють ся, цивільний позов по справі не заявлено.
По факту вчинення крадіжки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що 13 червня 2015 року біля 23-00 години, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_4 , домовилися між собою вчинити крадіжку якогось металобрухту з домогосподарства ОСОБА_6 . З цією метою вони через паркан, яким огороджено домогосподарство ОСОБА_6 , зі сторони присадибної ділянки проникли на подвір`я останнього, звідки викрали радіатор до автомобіля ГАЗ-53, який знаходився біля приміщення літньої кухні, після чого тим же шляхом покинули вищевказане домогосподарство, зникнувши з місця пригоди.
Викрадений радіатор обвинувачені заховали на левадах, а на слідуючий день вдвох занесли його та здали на пункт прийому металобрухту до ПП ОСОБА_7 в смт Томашпіль, за що отримали біля 400 гривень.
Кошти обвинувачені поділили порівну між собою, після чого витратили їх на власні потреби.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в момент крадіжки він перебував у м.Києві приблизно біля 23-30 години 13 червня 2015 року до нього зателефонував його сусід з с.Ракова та повідомив, що з його подвір`я вчиняється крадіжка. Потерпілий наказав не вчиняти ніяких дій, а лише запам`ятати злочинців. Приїхавши додому, він виявив, що з подвір`я зник радіатор до автомобіля ГАЗ-53.
Дізнавшись від сусіда про те, що серед злочинців був ОСОБА_4 , який теж являється його сусідом, відразу ж пішов до останнього.
ОСОБА_4 спочатку заперечував щодо причетності до вказаної крадіжки, тому ОСОБА_6 був вимушений звернутися із заявою до правоохоронних органів та повідомити, кого він підозрює у скоєнні даної крадіжки.
Після того, як працівники міліції провели огляд місця події та звернулися до ОСОБА_4 , останній зізнався їм у крадіжці.
На даний час потерпілий ОСОБА_6 претензій будь-якого характеру до ОСОБА_4 не має, так як останній повністю відшкодував заподіяні ним збитки. Щодо міри покарання потерпілий просить ОСОБА_4 суворо не карати.
Заслухавши пояснення обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, які характеризують особи обвинувачених, суд вважає, що винність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину доведена і їхні дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб з проникненням в інше сховище.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілого, який просив обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не наказувати, оскільки до нього не має претензій ні морального, ні матеріального характеру, так як останній завдану шкоду йому відшкодував повністю, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що він раніше судимий, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підлягає призначенню покарання у виді позбавлення волі..
Враховуючи, що ОСОБА_5 29 вересня 2015 року судимий Немирівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років, тобто за злочини, які були вчинені ним після злочину, за яким в даний час обвинувачується, а тому йому підлягає призначенню покарання із застосуванням ст. 70 КК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Речові докази-відсутні.
Підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.
Підстав для застосування чи зміни запобіжного заходу, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробовуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю один рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2-3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально- виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років 2 місяці.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 з урахуванням вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років 2 місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу залишити попередній-тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати, згідно вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року, з 21 липня 2015 року.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1

Згідно оригіналу

Оригінал вироку знаходиться в Томашпільському районному суді Вінницької області

Вирок не набрав чинності

Копію вироку виготовлено 30 листопада 2015 року

Суддя

Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

Секретар ОСОБА_2