Провадження № 1-кс/344/2133/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

покурора ОСОБА_3

сідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську в приміщенні Івано-Франківського міського суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олеша, Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , у відповідності до ст.89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч. 1 , 4 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся із зазначеним клопотанням.

Матеріалами клопотання зазначається, що 30 травня 2009 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено довіреність серії ВМЕ 232730, згідно якої ОСОБА_7 уповноважено ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 керувати з правом використання за межами України, а також розпоряджатися (продати, обміняти, заставити, здати в оренду) належний ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві 24.12.2008 року транспортним засобом марки «LINCOLN NAVIGATOR», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 . При цьому, в довіреності зазначено, що термін її дії 1 рік, тобто до 30 травня 2010 року. Однак ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки для потерпілого та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вказана довіреність станом на 31.05.2010 втратила чинність, у зв`язку з чим останнього позбавлено права розпоряджатись даним автомобілем, ОСОБА_5 з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою потерпілого вирішив заволодіти грошовими коштами, отриманими за незаконну реалізацію автомобіля марки «LINCOLN NAVIGATOR», д.н.з НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 .

Так,зазначається що ОСОБА_5 діючи з метою реалізації свого злочинного наміру, маючи на меті створити у покупця уяву, що він набуває право власності на автомобіль законним шляхом, використовуючи вже недійсне доручення серії ВМЕ 232730 від 30.09.2009, 31.05.2010 склав завідомо підроблений документ, а саме уклав біржовий контракт купівлі-продажу транспортного засобу серії ІФ № 10310502, в який вніс завідомо неправдиві відомості про належне йому право розпоряджатися вказаним автомобілем. На підставі цього, даний контракт за відсутності всіх сторін при його підписанні та на підставі довіреності, яка станом на 31.05.2010 року втратила чинність, є завідомо незаконним. Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, особисто підписав вказаний завідомо неправдивий за змістом документ, відповідно до якого незаконно реалізував майно, що належало на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном, передав ОСОБА_10 вказаний контракт, яким незаконно наділено ОСОБА_11 правом приватної власності на автомобіль, в той же час, отримані за реалізацію автомобіля грошові кошти ОСОБА_7 не повернув та використав їх на власні потреби.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1,4 ст.358 КК України висунуто 03.07.2014 року.

Слідчий посилаючись на те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії особливо тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у встановленому законом розмірі та покласти на підозрюваного ряд обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задоволити.

В судовому засіданні підозрюваний просив застосувати інший запобіжний захід, менш суворий.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, матеріали кримінального провадження №0000112, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та ч. 1, 4 ст. 358 КК України, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

За приписами ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також про наявність достатніх підстав, що існують ризики, передбачені у ст. 177 КПК України, проте недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, стороною кримінального провадження з боку обвинувачення при його розгляді не доведено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, його вік, задовільний стан здоров`я, майновий стан, відсутність судимостей, наявність місця проживання вважаю, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків :

1) прибувати до слідчого прокурора та суду, за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований проживає чи перебуває,без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Доцільність обрання наведеного вище запобіжного заходу аргументую наступним.

У підозрюваного ОСОБА_5 на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, про що суду надано докази, раніше до кримінальної відповідальності він не притягався. Зауважень щодо його процесуальної поведінки у слідства не має. Обрання запобіжного заходу у вигляді особистою поруки на думку слідчого судді, в даному випадку є неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання. В той же час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим в силу того, що такий запобіжний захід повинен застосовуватись тоді, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою занадто суворим.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави та на підставі ч.4 ст. 194 КПК України про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням вимог чинного КПК України на підозрюваного слід покласти визначені стороною обвинувачення в кримінальному провадженні обов`язки на строк не більше двох місяців до 03.09.2014 року

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 177,182,194 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч. 1 , 4 ст. 368 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олеша, Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого прокурора та суду, за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні

Обов`язки, покладені на підозрюваного діють до 03.09.2014 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , у відповідності до ч.3 ст. 179 КПК України, доручити здійснювати слідчому що вніс клопотання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1