Справа № 554/474/14-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 10.11.2015
10 листопада 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасталмуки Чорнухинського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, судимого
22 липня 2002 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України в ред. 1960 року на 1 рік позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки. Постановою цього ж суду від 19 лютого 2004 року направлений в місця відбування покарання. Звільнений 6 вересня 2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 10 днів;
12 липня 2005 року Полтавським районним судом Полтавської області з змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70, 71 КК України на 5 років і 9 місяців позбавлення волі, звільненого 12 травня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 29 днів;
1 жовтня 2009 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, 71, 72 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 1 квітня 2013 року по відбуттю строку покарання
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та заявлені по справі цивільні позови визнав повністю, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що на його утриманні перебуває четверо малолітніх дітей, дружина, яка перебуває у декретній відпустці та мати похилого віку.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини його винуватість у цьому підтверджується сукупністю зібраних та перевірених під час розгляду в суді доказів.
Е п і з о д № 1
3 вересня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до міліції з заявою про крадіжку його автомобіля (т. 1 а. п. 63).
За даними свідоцтва про державну реєстрацію викрадений автомобіль «ВАЗ-2107» д. н. з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_9 , який за дорученням від 16 липня 2012 року надав потерпілому ОСОБА_10 право управління та реалізації указаного транспортного засобу (т. 1 а. п. 65-67).
У ході огляду місця події 3 вересня 2013 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 виявлена відсутність автомобіля потерпілого ОСОБА_10 (т. 1 а. п. 68-70).
Відповідно до протоколу огляду від 13 листопада 2013 року із домоволодіння свідка ОСОБА_11 вилучено кермо та повітряний шланг (т. 1 а. п. 148-151).
Під час проведення впізнання потерпілий ОСОБА_5 впізнав серед представлених кермо від свого автомобіля (т. 1 а. п. 71-74).
В судовому засіданні вказане кермо оглянуто та встановлено його специфічні ознаки, за якими потерпілий ОСОБА_5 підтвердив суду належність йому цієї речі, яка має значення речового доказу (т. 1 а. п. 75).
Е п і з о д № 2
10 вересня 2013 року ОСОБА_7 звернувся з заявою до міліції про крадіжку його автомобіля (том 1 а. п. 77).
У ході огляду місця події 10 вересня 2013 року, на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 виявлена відсутність автомобіля потерпілого ОСОБА_7 . Крім того, поряд виявлено автомобіль «ВАЗ-2101» д. н. з. НОМЕР_4 (том 1 а. п. 82-83).
Відповідно до протоколу огляду від 15 листопада 2013 року із домоволодіння ОСОБА_14 , де також проживає ОСОБА_15 в селі Мала Перещепино Новосанжарського району Полтавської області вилучено автомагнітолу «Кларіон» (том 1 а. п. 152).
Під час проведення впізнання потерпілий ОСОБА_7 впізнав серед представлених магнітолу «Кларіон», яка раніше знаходилась у викраденому в нього автомобілі (том 1 а. п. 84-87).
У судовому засіданні вказана магнітола оглянута та встановлено її специфічні ознаки, за якими потерпілий ОСОБА_7 підтвердив суду належність йому цієї речі, яка має значення речового доказу (том 1 а. п. 88).
Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 детально розповів слідчому та понятим із застосуванням відеозапису обставини вчиненого ним злочину, визнавши свою провину та вказав місце і спосіб заволодіння транспортним засобом потерпілого. Його показання під час слідчого експерименту повністю підтверджуються потерпілим ОСОБА_7 щодо місця та способу заволодіння його транспортним засобом, а також даними протоколу огляду місця події, згідно з якими поряд викраденого знаходився інший автомобіль «ВА3-2101», якого обвинувачений не зміг відчинити (том 1 а. п. 153-154).
Е п і з о д № 3
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 12 жовтня 2013 року, приблизно о 20 год., він залишив свій автомобіль «ВАЗ-2106» д. н. з. НОМЕР_3 , 1992 року випуску, бежевого кольору вартістю 7000 грн. поблизу будинку № 86 по вул. Фрунзе в м. Полтаві. Автомобіль був у справному стані, заправлений, зачинений на замок, без сигналізації. Ключів та права керування автомобілем він нікому не надавав. Приблизно о 10 год. наступного дня він виявив відсутність свого автомобіля та викликав міліцію. У подальшому за характерними особливостями, в тому числі власноручними перетвореннями кришки і обмоткою дротів ізолєнтою, впізнав серед пред`явлених пічку, що знаходилась у викраденому автомобілі. Обвинуваченого ОСОБА_8 раніше не знав.
13 жовтня 2013 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся з заявою до міліції про крадіжку його автомобіля (том 1 а. п.90).
В ході огляду місця події 13 жовтня 2013 року на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 виявлена відсутність автомобіля потерпілого ОСОБА_6 (том 1 а. п.82-83).
Відповідно до протоколу огляду від 13 листопада 2013 року із домоволодіння свідка ОСОБА_11 вилучено автомобільну пічку (том 1 а. п. 147-151).
Під час проведення впізнання потерпілий ОСОБА_6 впізнав серед представлених пічку, яка раніше знаходилась у викраденому автомобілі (том 1 а. п. 102-105).
В судовому засіданні вказана пічка оглянута та встановлено її специфічні ознаки, за якими потерпілий ОСОБА_6 підтвердив суду належність йому цієї речі, яка має значення речового доказу (том 1 а. п. 106).
Крім того, вина обвинуваченого також підтверджується наступними доказами:
При пред`явленні судом фотокарток викрадених автомобілів, свідок ОСОБА_11 не виключав, що саме ці автомобілі продав йому ОСОБА_8 , зазначивши, що вони відповідають за марками, кольором, станом.
Свідок ОСОБА_23 показала, що на початку осені 2013 року її знайома ОСОБА_15 шукала покупця на легковий автомобіль «Жигулі» та просила її посприяти у цьому. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила про це, вказавши її місце проживання. Крім того, зазначила, що восени 2013 року бачила в селі Мала Перещепино Новосанжарського району ОСОБА_8 , який купував у її магазині продукти харчування.
Із довідки УДАІ УМВС України в Полтавській області №11/9-8028 від 9 грудня 2013 року вбачається, що за ОСОБА_8 реєстрація транспортних засобів відсутня (том 1 а.п.179).
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдали значної матеріальної шкоди потерпілим, за ч. 2 ст. 289 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність на його утриманні чотирьох малолітніх дітей та матері похилого віку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд враховує конкретні обставини справи, те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, що його обтяжують, характеристику його особи, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає за можливе призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 2 ст. 289 КК України.
Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 10 листопада 2015 року.
Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого час його перебування під вартою з 24 березня по 10 липня 2014 року та з 8 квітня по 10 листопада 2015 року.
Речові докази повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1