Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/762/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000421 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, проживає АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 23.08.2014 року, о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ., отримав відомості від своєї матері ОСОБА_9 , про її побиття потерпілим ОСОБА_10 , який проживав разом із ним за однією адресою.

Так, обвинувачений увійшов до приміщення дровника, звідки взяв сокиру, з якою зайшов до будинку, в спальню, де на ліжку спав потерпілий. Обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи протиправний характер своїх дій, завдав ОСОБА_10 не менше трьох ударів сокирою у ліву скронево-потиличну ділянку голови, від чого ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №299 від 18.11.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми: рани за лівою вушною раковиною, відрубу фрагмента потиличної кістки зліва, рани над лівою вушною раковиною, щілиноподібний перелом луски лівої скроневої кістки та лінійної форми ушкодження твердої мозкової оболонки, пошкодження потиличної кістки зліва у вигляді глибокої насічки та крововилив у м`яких тканинах голови внутрішньої сторони довколо вказаних ран, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оскаржуючи фактичні обставни та юридичну кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання і призначити йому покарання за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України. Водночас просить врахувати, те, що він вину у вчиненому правопорушені визнав повністю, щиро розкаявся.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок районного суду скасувати та призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.115 із застосуванням ст.69 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухвалені вироку суд першої інстанції хоча і врахував як пом`якшуючу обставину, визнання ОСОБА_6 вини, щире каяття та знаходження обвинуваченого в стані стресу, однак призначив останньому надто суворе покарання. Крім того зазначає, що з пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наданих ними в судовому засіданні при розгляді провадження судом першої інстанції встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 постійно знущався нам матір`ю та братами обвинуваченого, бив їх, відбирав гроші, примушував дітей працювати щоб утримувати останнього.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційній скарги без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляції і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції,дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені в ст. 65 КК, а також меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.
Так, судом належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушеня, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_6 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно ( т.1 а.к.п. 263, т.2 а.к.п. 92), раніше не судимий, має постійне місце проживання, є студентом 2 курсу Олександрійського професійного аграрного ліцею.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції обґрунтовано визнав повне визнання вини, щире каяття, а також перебування обвинуваченого в стані стресу та фрустрації викликаного неправомірними, аморальними діями потерпілого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Викладені обставини надали суду підстав прийти до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише за умови його ізоляції від суспільства, та відсутності підстав до застосування ст. ст. 69, 75 КК України, тому суд першої інстанції призначив винному покарання у межах санкції статей обвинувачення із його реальним відбуттям.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини та спосіб його вчинення, лише за умови його ізоляції від суспільства, та відсутність підстав до застосування при призначенні останньому покарання ст. 75 КК України, тобто відсутність підстав до звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, зважаючи на положення норм закону України про кримінальну відповідальність, положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховуючи наступні обставини, що їх встановлено колегією суддів під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання, зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) обвинувачення.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як вбачається з матеріалів провадження, показань свідків ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 надані ними в судовому засіданні в суді першої інстанції, потерпілий негативно відносився до обвинуваченого, матері та дітей, бив їх, ображав, відбирав гроші та знущася.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №264 від 12.05.2015 року у ОСОБА_6 виявлено стан стресу та фрустрації не доходячих до глибини фізіологічного афекту.
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим стався внаслідок протиправних дій потерпілого, який напередодні побив матір обвинуваченого і спровокував своїми діями ОСОБА_6 .
Викладене вище, обставини вчинення злочину, характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_6 , а також визнані судом першої інстанції як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - повне визнання вини, щире каяття, а також перебування обвинуваченого в стані стресу та фрустрації викликаного неправомірними, аморальними діями потерпілого, на думку колегії суддів є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого винним кримінального правопорушення та дають підстави для застосування до ОСОБА_6 ст.69 КК України та призначити покарання нижче нижчої межі за санкцією ч.1 ст.115 КК України. Таке покарання, на думку колегії суддів, буде виваженим, необхідним та достатнім для його виправлення та відповідатиме цілям покарання.

Враховуючи викладене, та оскільки доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника знайшли своє підтвердження, колегія суддів визнає необхідним вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити в зв`язку з пом`якшенням йому покарання.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2015 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити йому покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4