Ухвала іменем україни 26 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретаріОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000132 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалась у тому, що працюючи головною медсестрою Комунального закладу «Верходніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги» згідно посадової інструкції, затвердженої головним лікарем цього закладу, будучи службовою особою, яка несе відповідальність за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів і медикаментів, у зв`язку з невиконанням та неналежним виконанням своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, завдала істотної шкоди, яка полягає у підриві авторитету та престижу органів державної влади та порушення охоронюваних законом прав окремих громадян, які не реалізували своє право на безоплатне отримання медикаментів. Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, на виконання комплексної програми «Здоров`я нації на 2002-2012 роки» згаданим комунальним закладом було отримано медикаменти для безоплатного забезпечення ветеранів Великої Вітчизняної війни на загальну суму 25 357, 43 грн. 31 січня 2013 року контрольно-ревізійним відділом при департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської обладміністрації у ході перевірки цього закладу було встановлено, що 104 особи (ветерани війни) у період з 01 грудня 2011 року по 17 січня 2013 року не отримували ліки на виконання вказаної програми, внаслідок чого утворився надлишок медикаментів, придбаних за бюджетні кошти, на суму 15 068, 33 грн.
Крім того, перевіркою встановлено наявність медикаментів, придбаних за бюджетні кошти для безкоштовного забезпечення ветеранів війни, термін придатності яких минув та які підлягали знищенню, на загальну суму 3 071, 36 грн.Відповідальною особою за правильність збереження та списання медикаментів є головна медсестра Комунального закладу«Верходніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_7 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року задоволено клопотання прокурора. Кримінальне провадження за обвинувальним актом старшого прокурора прокуратури Верходніпровського району Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- закрито.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із скаргою.
Апеляційний суд Дніпропетровської області частково задовольнив апеляційні вимоги захисника і ухвалою від 03 червня 2015 року уточнив ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року.
Слова: «кримінальне провадження за обвинувальним актом старшого прокурора прокуратури Верходніпровського району Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити», замінив словами «кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 367 КК України,- закрити у зв`язку з набранням чинності Закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України».

У касаційній скарзі захисник просить оскаржувані судові рішення скасувати, оскільки вони є незаконними, необґрунтованими та постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження призначити до нового розгляду у суді першої інстанції. Захисник зазначає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , яка не скоювала злочин, який їй інкримінують, можливо припинити лише за реабілітуючою підставою (ухвалення виправдувального вироку) так як у суді було доведено про необґрунтованість навіть початку кримінального переслідування відносно підзахисної, оскільки заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не подавав і не підписував, про що він особисто повідомив і органи досудового слідства і суд. Натомість суд безпідставно, невмотивовано закрив кримінальне провадження з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України (попри те, що обвинувачена заперечувала проти цього) у зв`язку з декриміналізацією ч. 1 ст. 367 КК України, що є нереабілітуючою підставою, оскільки на думку захисника, ст. 284 КПК України надає право суду закрити кримінальне провадження за нереабілітуючими обставинами лише у випадку безумовного підтвердження його матеріалами події кримінального правопорушення, наявності у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, на момент його скоєння, та причетності останнього до його вчинення.
Поміж іншого зазначає, що закрити кримінальне провадження з підстав передбачених ст. 284 КПК України, можливо лише у підготовчому судовому засіданні. Натомість клопотання прокурора про закриття кримінального провадження було заявлене на стадії судових дебатів, що не відповідає положенням КПК України. За перерахованих обставин суд повинен був ухвалити виправдувальний вирок.

Також, захисник стверджує, що судом було порушено п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, оскільки судове провадження було здійснено за відсутності декількох потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Крім того, посилається, що суд першої інстанції позбавив права обвинувачену і захисника права виступу у судових дебатах та обмінятися репліками, а також, не надав останнє слово ОСОБА_7 , чим порушив її право на захист.

Також зазначає, що органами досудового слідства і судом порушено стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо дотримання розумних строків виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, оскільки сторона обвинувачення і суд продовжували кримінальне переслідування відносно ОСОБА_7 на протязі цілого року після декриміналізації діяння.
На вказані порушення не звернув увагу і апеляційний суд та постановив також незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки розглянув не всі доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів касаційної скарги у повному обсязі, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Водночас, згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також у судовому рішенні має бути наведено належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд ( ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

А невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що суд розглядаючи кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , провів судове слідство, зокрема, допитав свідків заявлених стороною обвинувачення, повністю дослідив матеріали кримінального провадження, після чого ухвалою від 17 квітня 2015 року за клопотанням прокурора, на стадії судових дебатів, закрив кримінальне провадження щодо обвинуваченої, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки Законом України № 1261-VII від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», який набув чинності 04 червня 2014 року, внесені зміни, зокрема до п. 3 примітки ст. 364 КК України, яка визначає поняття «істотної шкоди» при кваліфікації злочинів, у тому числі, за ст. 367 КК України, та відповідно до цих змін «істотною шкодою» вважається тільки майнова шкода. Тобто, відповідно до цього Закону відбулася декриміналізація діянь, які кваліфіковані, зокрема за ст. 367 КК України з кваліфікуючою ознакою спричинення немайнової шкоди, що саме і було інкриміновано органом досудового слідства ОСОБА_7 .

Натомість, суд першої інстанції закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, попри наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, у судовому рішенні не надав жодної оцінки показанням свідків, яких допитав, та доказам, які дослідив, з точки зору того, підтверджують чи спростовують вони пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення на момент його скоєння. Тобто суд не зазначив до якого ж висновку він прийшов, чи дійсно мало місце діяння, яке поставлено особі за провину, чи містить таке діяння склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, винувата чи не винувата ОСОБА_7 у його вчиненні з подальшою вказівкою про часткову декриміналізацію згаданого кримінального правопорушення.
Таким чином доводи касаційної скарги захисника про те, що судове рішення є необґрунтованим та таким, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є слушними.

У свою чергу, апеляційний суд мотивувавши свої висновки щодо необґрунтованості апеляційної скарги захисника, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги, на вищевикладене уваги не звернув та безпідставно залишив ухвалу суду першої інстанції без змін, уточнивши при цьому її резолютивну частину стосовно підстав закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .
Більше того, у мотивувальній частині ухвали апеляційний суд зазначив, що на день розгляду питання про закриття кримінального провадження у справі, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, яке вчинила ОСОБА_7 . Тим самим, апеляційний суд констатував, що остання винна у скоєнні інкримінованого їй злочину.
Вказані порушення процесуального закону, допущені судами обох інстанцій, є істотними з огляду на положення ч. 1 ст. 412 КПК України, і відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для їх скасування.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати наведене, перевірити доводи захисника викладені в апеляційній та касаційній скаргах, кримінальне провадження розглянути з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване, належним чином вмотивоване судове рішення, передбачене нормами КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3