ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гудаута Грузія, громадянина Грузії, освіта середня, не працюючого, не одруженого, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) 02.12.2009 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.3 ст. 185, ст.15, ч.1 ст.162, ст.70 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі; 2) 13.12.2011 року Шосткинським міським судом Сумської області за ст.391, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 26.06.2014 року на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року, на території України не зареєстрований, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 24 листопада 2014 року приблизно о 02 год. 50 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду №7 будинку №8 по бул. Будівельників в м.Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив капот автомобілю «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки таємно, повторно, викрав акумулятор «ІСТА-60А», вартістю 550,00грн., який належить ОСОБА_5 . Але розпорядитися викраденим і довести свій злочинний намір до кінця не зміг, оскільки був затриманий працівниками міліції на місці скоєння правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Просить суворо не карати, в скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні також не оспорював обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Додатково пояснив, що викрадений акумулятор йому було повернуто, претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого немає, просить його суворо не карати.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимості за які не зняті та не погашені, знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, 2009р.н., зареєстрованого місця мешкання на території України немає, за час судового розгляду двічі змінював місце фактичного мешкання, за передостаннім місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень суд вважає покарання у вигляді арешту.

При цьому, обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 конкретний розмір покарання у вигляді арешту, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого вимоги ст.69 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту в розмірі, нижчому від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, оскількиобвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, він позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, викрадене майно повернуто потерпілому і шкоди фактично не спричинено, потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, не наполягає на призначенні суворого покарання.

Вказані дані про особу обвинуваченого в сукупності з конкретними обставинами вчинення ним кримінального правопорушення, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Застосування в даному випадку вимог ст.69 КК України, на думку суду, буде відповідати меті кримінального покарання, направленого на перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також принципам законності, справедливості та доцільності.

Доводи захисника про призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, суд вважає безпідставними, оскільки зареєстрованого місця проживання на території України обвинувачений немає, в період судового розгляду двічі змінив місце фактичного мешкання, документів, які б підтверджували законність знаходження обвинуваченого на території України, незважаючи на неодноразові клопотання сторони захисту, обвинувачений та його захисник суду не надали. За вказаних обставин, на думку суду, існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.75,76 КК України, у випадку їх покладання судом.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки до набрання вироком законної сили, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 судовому розгляду не перешкоджав, з`являвся на виклики суду, суд вважає необхідним обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язку на першу вимогу прибувати до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368,370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення тримання під вартою в період з 26.11.2014р. по 28.11.2014р. включно з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази - акумулятор «ІСТА-60А», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити йому за належністю; металеві ножиці, металевий ніж, які зберігаються в камері схову речових доказів Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

29.12.2015