Справа № 357/8416/14-к
У Х В А Л А

02 липня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури м.Біла Церква ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м.Біла Церква , справу за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, працювавшого електрозварювальником, перебуваю чого в цивільному шлюбі, прож. АДРЕСА_1 , раніше судимого, відбуває покарання в Білоцерківській ВК-35, останній раз засудженого за ст. 121 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, про звільнення від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Білоцерківській ВК№35, звернувся до суду з зазначеним клопотанням, просить розглянути його кримінальну справу та застосувати до нього Закон України «Про амністію» від 08.04.2014 року.

ОСОБА_4 , повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в суді, з заявами про згоду на проведення дистанційного розгляду заяви до суду не звертався, надав суду письмову заяву в якій просить розглянути його клопотання, відсутність засудженого в судовому засіданні не являється підставою для зупинення розгляду справи відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію».

З`ясувавши думку прокурора, який заперечив щодо задоволення клопотання, оглянувши та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання засудженого щодо застосування до засудженого вимог Закону України «Про амністію», так як ОСОБА_4 раніше був судимий 01.02.2005 року Деснянським районним судом м.Києва за ст. 186 ч.2КК України, останній раз засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 08.11.2013 року за ст.121 ч.1,69 КК України до 3 років позбавлення волі, тобто має дві судимості за вчинення тяжких умисних злочинів.

Відповідно до ст.12 ч.3,4 КК України злочином середньої тяжкості є такий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більший ніж 5 років, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років.

Санкція ст.186 ч.2 КК України, за якою був засуджений ОСОБА_4 01.02.2005 року, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі, санкція ст.121 ч.1 КК України, за якою засуджений востаннє до 3 років позбавлення волі передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто злочини, передбачені ст.186 ч.3 та ст.121 ч.1 КК України є тяжкими.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», згідно п.»В» якої Амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії, а тому ОСОБА_4 , який має дві судимості за умисні тяжкі злочини, не підпадає під дію Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, в задоволенні заяви слід відмовити, як заявленій безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до апеляційного суду Київської області з часу її оголошення.

Суддя ОСОБА_1