Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-9/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
підсудного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольськ кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука за ч.3 ст.185, 309ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 27.08.2005 року по відбуттю строку покарання,

- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :

23 березня 2009 року близько 16 годин 30 хвилин на набережній в районі будинку №30 по вулиці Конституції в м. Комсомольську ОСОБА_6 зустрів потерпілого ОСОБА_7 і між ними виникла сварка, яка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_6, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, умисно наніс декілька ударів руками та ногами потерпілому ОСОБА_7 у голову, після чого пішов з місці події, а ОСОБА_7 залишився лежати на землі.

Цього ж дня ОСОБА_7В було доставлено до реанімаційного відділення Комсомольської міської лікарні, де не приходячи до свідомості 25 березня 2009 року він помер.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток зводу черепу, крововиливи під тверду мозкову оболонку в тімяно-потиличній ділянці справа, під мяку мозкову оболонку у скронево-потиличній ділянці зліва, і лобно-скроневій ділянці справа, крововилив в речовину головно мозку у скроневій ділянці лівої півкулі, масивний крововилив в стволовий відділ головного мозку, крововиливи в мякі покрови голови, рани і садна в тімяній ділянці голови справа, які за ступнем тяжкості відносно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Смерть ОСОБА_7 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток зводу черепа, крововиливу під оболонку і в речовину головного мозку.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнав частково, та не заперечуючи факту заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, заявив, що в момент вчинення злочину він захищався від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого і перевищив при цьому межі необхідної оборони.

Однак не дивлячись на невизнання вини підсудним, винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, за обставин наведених у вироку, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

Картою виїзду швидкої медичної допомоги, відповідно до якої повідомлення про виявлення потерпілого без свідомості надійшло о 17 год.57 хв.

Протоколом огляду від 26.03.2009 року, відповідно до якого у морзі Комсомольської міської лікарні було оглянуто труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті (т.1а.с.27).

Згідно з висновками судово-медичних експертиз №267/1 від 05.05.2009 р. (т.2 а.с.62) та №267/3 від 23.11.2009 р. (т.3а.с.105) при експертизі трупу потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток зводу черепу, крововиливи під тверду мозкову оболонку в тімяно-потиличній ділянці справа, під мяку мозкову оболонку у скронево-потиличній ділянці зліва, і лобно-скроневій ділянці справа, крововилив в речовину головно мозку у скроневій ділянці лівої півкулі, масивний крововилив в стволовий відділ головного мозку, крововиливи в мякі покрови голови, рани і садна в тімяній ділянці голови справа, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути як рука людини стиснута у кулак, так і нога людини у взутті, можливо в результаті не менш ніж чотирьох ударів, по часу утворення може відповідати вказаному строку, тобто 23.03.2009 р., і за ступенем тяжкості відносно живої людини, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

При госпіталізації у лікарняний заклад гр. ОСОБА_7 знаходився без свідомості.

Смерть ОСОБА_7 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток зводу черепа, крововиливи під оболонку і в речовину головного мозку. Після отримання згаданого тілесного ушкодження потерпілий міг жити нетривалий проміжок часу, який відраховувався часами, і не міг вчиняти активних дій.

Зазначені вище тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворилися від дії тупих предметів, які діяли із силою, достатньою для їх утворення.

Обєктивних ознак тілесних ушкоджень, які б свідчили про самозахист, волочіння чи переміщення трупа гр.ОСОБА_7, при експертному дослідженні не виявлено.

Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися як при вільному падінні, так і при падінні тіла з висоти власного росту з приданням тілу прискорення. В момент отримання тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_7 міг знаходитися як у вертикальному або близькому до вертикального положенні, так і у горизонтальному або близькому до горизонтального положенні, правою половиною тіла обернутий до травмуючого предмету.

Обєктивних ознак тілесних ушкоджень, які б вказували на те, що гр.ОСОБА_7 відчував особливо нестерпний біль, не виявлено.

Згідно довідки Полтавського обласного наркологічного диспансеру при надходженні до лікарні ОСОБА_7 вміст алкоголю в його крові становив 0,6%0 етанолу (т.3а.с.159), що відповідно до розяснень судово-медичного експерта ОСОБА_8 відповідає легкому ступеню спяніння.

Висновками судово-імунологічних експертиз №235 від 08.04.2009 р., №№817, 818, 819 від 13.05.2009 р., якими встановлено, що на куртці та джинсах вилучених у ОСОБА_6 слідів, схожих на кров, не виявлено. На лівому кросівку з пари, вилученої у ОСОБА_6, виявлено сліди крові (т.2а.с.4, 12, 19, 29).

Згідно висновку медико-криміналістичної експертизи встановлено, що на куртці підсудного ОСОБА_6 виявлено два поверхових колото-різаних пошкодження, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмета, яким може бути згаданий вище ніж. В ділянці поверхових колото-різаних пошкоджень виявлена металізація сполуками заліза у вигляді загального забруднення (т.3а.с.109).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_6, в ході якого на місці вчинення злочину підсудний підтвердив свої показання щодо обставин спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Крім того, під час згаданої слідчої дії слідчим було вилучено складний ніж, в місці, на яке вказав підсудний ОСОБА_6 Ніж виявлено у людному місті, неподалік від місця для вигулу собак, поруч із парканом дитсадка «Рябінка» (т.1а.с.87).

Висновком дактилоскопічної експертизи, якою встановлено, що на ножі, вилученому в ході відтворення обстановки та обставин події з участю підсудного, виявлено три сліди папілярних узорів пальців рук людини, які для ідентифікації особи непридатні (т.2а.с.42). Відповідно до висновку криміналістичної експертизи згаданий ніж до категорії холодної зброї не відноситься (т.2а.с.52).

За висновком додаткової судово-медичної експертизи пояснення ОСОБА_6 щодо механізму спричинення потерпілому тілесних відповідають обєктивним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 (т.2 а.с.68).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що про смерть сина вона дізналася від працівників міліції.

Свідок ОСОБА_9 показав, що в день вчинення злочину бачив у ОСОБА_7 складний ніж, яким він відкривав пляшку пива. Ніж, вилучений в ході відтворення обстановки та обставин події з участю підсудного, в судовому засіданні ОСОБА_9 не впізнав. Виконаний ним на досудовому слідстві ескіз ножа (т.1а.с.60) за формою не схожий на ніж, приєднаний до справи в якості речового доказу (т.1а.с.174).

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на досудовому слідстві показали, що 23 березня 2009 року під час зустрічі з ОСОБА_6 розмовляли за ОСОБА_7 та за те, що останній вживає наркотичні засоби. З показань ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_6 шукав зустрічі з потерпілим (т.1а.с.48, 51).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила, що в день побиття потерпілого підсудний ОСОБА_6 заходив до неї додому і шукав її сина (ОСОБА_10А.), але вона відповіла, що ОСОБА_10 вдома немає.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_6 мав намір поспілкуватися з ОСОБА_7 з приводу вживання останнім наркотиків.

З оголошених в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вбачається, що 23.03.2009 року близько 17-18 год. вони побачили потерпілого, який намагався встати з колін. На його голові була кров. Після того, як вони підійшли до потерпілого, він втратив свідомість. ОСОБА_16 викликала швидку медичну допомогу. Дочекавшись приїзду лікарів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з місця пригоди пішли (т.3а.с.138-141).

Свідок ОСОБА_17 на досудовому слідстві показала, що працюючи фельдшером на станції швидкої медичної допомоги, виїхала по виклику на набережну в район дитсадка «Рябінка». На траві лежав потерпілий без свідомості з відкритою раною голови. Його негайно було госпіталізовано до реанімаційного відділення (т.1а.с.180).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т.2а.с.72) у підсудного ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів на обличчі, верхніх кінцівках, крововиливу у сполучну оболонку лівого ока, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в строк, указаний підсудним (19-20.03.2009 р.), і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя. Тілесні ушкодження на кінцівках могли утворилися в результаті самооборони, у вигляді рубців на лівій боковій поверхні грудної клітини та передній очеревинній стінці є наслідком загоювання післяопераційних швів.

Тілесних ушкоджень, характерних для нанесення ударів своїми стиснутими кулаками по сторонній особі на тілі ОСОБА_18 не виявлено.

Під час експертного дослідження підсудний ОСОБА_18 пояснив, що виявлені у нього тілесні ушкодження він отримав 19-20.03.2009 р. під час бійки з двома невідомими. Ці показання він підтвердив і в ході судового розгляду справи.

Відповідно до висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи (т.2а.с.77) ОСОБА_6 є осудним, під дію ст.19 ч.2, ч.3 та ст.20 КК України не підпадає. В період скоєння інкримінованого йому протиправного діяння і на час проведення експертизи ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням та тимчасовим психічним розладом не страждав і не страждає, а страждає на психопатію. Вираженість психопатичних змін особистості підсудного в той період не позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При дослідженні особистісних особливостей підсудний ОСОБА_6 виявляє достатню активність темпу психічних процесів і станів, низьку вразливість, імпульсивність, виражену емоційну нестійкість, високий індекс психопатизації зі схильністю до антисоціальних вчинків. В мотиваційній сфері діяльність підсудного спричинюється, в основному, задоволенням органічно обумовлених потреб та в меншій мірі задоволенням потреб вищого духовного порядку. Вказані індивідуально-психологічні особливості та домінуючі мотиви поведінки ОСОБА_6 не могли суттєво вплинути на його свідомість та діяльність в момент скоєння ним протиправного діяння. У момент скоєння інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 не знаходився в стані фізіологічного афекту або в іншому особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 пояснював, що в ході розмови з потерпілим ОСОБА_7, останній несподівано став вести себе агресивно, дістав з кишені ніж і намагався спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Захищаючись від вказаних неправомірних дій, ОСОБА_6 перехопив руку потерпілого з ножем, завів її йому за спину, зафіксував її своєю лівою рукою і утримуючи в такий спосіб ОСОБА_7 правою рукою наніс йому декілька прямих ударів в праву частину голови, після чого притиснув ОСОБА_7 до землі і ще раз вдарив його в праву частину голови ногою.

Аналогічні показання ОСОБА_6 надавав під час допитів на досудовому слідстві та підтверджував їх в ході відтворення обстановки та обставин події злочину.

Проаналізувавши показання підсудного ОСОБА_6 в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що його показання в тій частині, в якій він вказує, що спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження перебуваючи в стані необхідної оборони від протиправних дій потерпілого є неспроможними і не приймаються до уваги з наступних підстав.

Так, згідно висновків судово-медичних експертиз трупу ОСОБА_7 та розяснень, наданих в судовому засіданні судово-медичним експертом ОСОБА_8, показання підсудного щодо механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (в результаті нанесення ударів руками, стиснутими в кулаки, та ногами у взутті) відповідають обєктивним даним, отриманим в ході згаданих експертиз, але суперечать цим даним в частині локалізації виявлених ушкоджень. А саме виходячи з обставин справи та показань підсудного щодо взаємного розташування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час вчинення злочину, судово-медичний експерт дійшов висновку, що в ході бійки ліва частина голови потерпілого не була доступна для нанесення прямих ударів рукою чи ногою підсудного, тому ушкодження у вигляді крововиливу під мяку мозкову оболонку у скронево-потиличній ділянці зліва не могли утворитися при обставинах, вказаних підсудним. Згадані тілесні ушкодження також не могли утворитися при падінні потерпілого або в результаті протиудару, а є наслідком удару в зазначену ділянку голови.

Розяснення експерта ОСОБА_8 підтверджуються фототаблицями до протоколу відтворення обстановки та обставин події з участю підсудного та відеозаписом згаданої слідчої дії, при дослідженні яких в судовому засіданні встановлено, що в ході слідчої дії ОСОБА_6 не вказував і не показував на місцевості при яких обставинах потерпілому були спричиненні тілесні ушкодження, виявлені з лівої сторони його голови. Аналізуючи показання підсудного, надані ним під час допитів, в ході відтворення обстановки та обставин події злочину та результати судово-медичних експертиз потерпілого, схему тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу ОСОБА_7 (т.3а.с.98, ), суд вважає очевидним, що при обставинах зазначених ОСОБА_6 могли утворитися тілесні ушкодження лише у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток зводу черепу, крововиливи під тверду мозкову оболонку в тімяно-потиличній ділянці справа, під мяку мозкову оболонку лобно-скроневій ділянці справа, масивний крововилив в стволовий відділ головного мозку, крововиливи в мякі покрови голови, рани і садна в тімяній ділянці голови справа. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під мяку мозкову оболонку у скронево-потиличній ділянці зліва, крововиливів в речовину головно мозку у висковій ділянці лівої півкулі при зазначених підсудним обставинах утворитися не могли.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6, наполягаючи на викладених ним обставинах заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не зміг пояснити за яких обставин потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження в лівій частині голови.

Беручи до уваги, що на досудовому слідстві та в суді підсудний ОСОБА_6 послідовно надавав неправдиві показання щодо обставин скоєння злочину, суд вважає, що вилучений по справі ніж та виявлені на одязі підсудного колото-різані пошкодження тканини не можуть підтверджувати того, що передумовою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень була погроза застосування ножа з його боку. Як вбачається з відеозапису відтворення обстановки та обставин події та фототаблиць до протоколу, при обставинах, зазначених ОСОБА_6, виявлені на його одязі пошкодження утворитися не могли (т.1а.с.155), так як кість правої руки потерпілого, а відповідно і ніж, якби він був в його руці, при згаданих обставинах не міг контактувати з одягом підсудного.

З огляду на викладене та враховуючи, що підсудний ОСОБА_6 зявився до правоохоронних органів з «повинною» лише на 5-тий день після скоєного і на 3-тій день після смерті потерпілого, обставини вилучення ножа, на місце знаходження якого вказав підсудний через 6 днів після події, суд вважає, неспроможними твердження ОСОБА_6 про самозахист від нападу потерпілого. Надані підсудним докази на підтвердження цієї версії судом не приймаються до уваги з наведених вище підстав.

Аналізуючи субєктивну сторону діяння, вчиненого підсудним, суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя», відповідно до яких при відмежуванні умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, від умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони є субєктивне ставлення винного до наслідків дій: при заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю, а в іншому випадку заподіяння тяжких тілесних ушкоджень повинно бути з метою захисту прав, охоронюваних інтересів від суспільно небезпечного посягання, яке виникає лише за наявності для цього певних підстав: вчинення особою суспільно небезпечного посягання і необхідністю його негайного відведення або припинення.

З показань підсудного, які він надавав на початку судового слідства, вбачається, що в день вчинення згаданого злочину ОСОБА_6, будучи фізично значно сильнішим за потерпілого, шукав зустрічі з ним та був ініціатором сварки, з тих мотивів, що ОСОБА_7 складав йому конкуренцію в реалізації наркотичних засобів.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 змінив свої показання, вказавши, що зустрів потерпілого випадково і в ході розмови з ним лише прохав ОСОБА_7 припинити вживання наркотичних засобів. Але суд не приймає вказані твердження до уваги, так як вони спростовуються його первинними показаннями та показаннями свідка ОСОБА_10, який підтвердив, що ОСОБА_6 в цей день шукав потерпілого.

Направленість умислу підсудного на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень також підтверджується діями ОСОБА_6 після вчинення злочину, які виразилися в тому, що він з місця події втік, залишивши потерпілого на землі, заходів для надання йому медичної допомоги не вживав і зявився до правоохоронних органів тільки після того, як дізнався про смерті потерпілого, перед цим створивши штучні докази своєї невинуватості. Крім того, підсудний намагався знищити сліди крові на своєму одязі.

В ході допитів на досудовому слідстві та в суді підсудний ОСОБА_6 вказував на такі деталі, які могли бути відомі тільки йому при вчиненні злочину. Зокрема, на те, що на місті події залишилися пачка з-під цигарок, пляшка з-під пива та упаковка з-під чіпсів, що підтверджується результатами огляду місця події від 24.03.2009 року (т.1а.с.20) та показаннями свідків ОСОБА_19, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які надавали допомогу потерпілому на місці пригоди (т.1а.с.180, т.3а.с.138-141). Тому причетність ОСОБА_6 до вчинення згаданого злочину є незаперечною.

Отже, сукупністю перевірених в судовому засіданні доказів доведено, що ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків в ході сварки, яка переросла в бійку, заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть, тому дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України.

Призначаючи підсудному покарання суд, виходячи з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудного, його вік і стан здоровя.

Підсудний ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за скоєння умисних злочинів, не одружений, на час скоєння злочину ніде не працював, за місцем проживання характеризується посередньо, за час утримання в слідчому ізоляторі характеризується вкрай негативно, як особа, яка систематично порушує правила утримання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоровя.

Обставин, що помякшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Під зявленням із зізнанням згідно ст.96 КПК України розуміється особисте, добровільне письмове або усне повідомлення заявником органу дізнання, досудового слідства, прокурору або суду про підготовлюваний чи вчинений ним злочин до порушення проти нього кримінальної справи або до винесення постанови про притягнення до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із змісту явки з повинною ОСОБА_6, підсудний не повідомляє органу досудового слідства про вчинений ним злочин умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а викладає в своєму повідомленні вигадану версію захисту про необхідну оборону з його боку (т.1а.с.31). Тому суд не може прийняти до уваги протокол явки з повинною в якості обставини, що помякшує покарання підсудному.

Наведені вище данні, що характеризують особу підсудного, його антисоціальний образ життя, поведінка після заподіяння смерті потерпілого, поведінка на досудовому слідстві та в суді, коли бажаючи уникнення суворого покарання за вчинення особливо тяжкого злочину підсудний намагався перекласти вину на потерпілого, свідчать про те, що ОСОБА_6 має підвищену соціальну небезпечність і його виправлення можливе тільки в умовах тривалої ізоляції від суспільства.

Враховуючи вище викладене, відсутність каяття підсудного, обставини вчинення злочину і тяжкість його наслідків, особу підсудного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання та вимог ст.69 КК України, суд вважає, що підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України, відсутні.

Потерпілою ОСОБА_4 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування майнової в розмірі 3890 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн. Свої вимоги обґрунтовує витратами на поховання і моральними стражданнями з приводу втрати сина (т.3а.с.19-26, 56).

Розглянувши цивільний позов в межах заявлених вимог, перевіривши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вимоги потерпілої обґрунтованими з наступних підстав.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 позов потерпілої визнав повністю, понесені ОСОБА_20 витрати на поховання підтверджуються дослідженими судом доказами (т.3а.с.20-26).

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілій, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого підсудним діяння та ступень його вини, обставини при яких вчинено злочин, характер страждань потерпілої, повязаних із втратою сина та обставинами його загибелі, істотністю змін в життєвих відносинах та укладі життя потерпілої, тяжкість негативних наслідків тощо.

На підставі викладено, суд вважає, що позов потерпілої ОСОБА_20 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Питання про речові докази по справі вирішено судом у відповідності до ст.81 КПК України.

Судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1845,68 грн. (202,82 + 405,65 + 507,06 + 486,77 + 243,38) підлягають стягненню з підсудного на користь експертного закладу, в порядку ст.93 КПК України (т.2а.с.11, 18, 28, 41, 51).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому відраховувати з 28 березня 2009 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди в розмірі 3890 грн. і 10000 грн. моральної шкоди.

Судові витрати на проведення судових експертиз в розмірі 1845,68 грн. стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь експертних закладів (т.2а.с.11, 18, 28, 41, 51).

Речові докази (т.2а.с.85-90), які зберігаються в камері речових доказів Комсомольського МВ (№09330055): дублянку, светр, джинсові штани, ботинок ОСОБА_7 - повернути потерпілій ОСОБА_4; лівий кросівок засудженого - повернути ОСОБА_6 або його родичам; ніж, вилучений 29.03.2009 р., - знищити. Відеокасету та ДіВіДі-диск із записом слідчих дій залишити при справі.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копій вироку.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий