ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 1 жовтня 2015 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6, у кримінальному провадженні щодо засудженого

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_7,

захисника ОСОБА_5,

засудженого ОСОБА_6,

встановив:

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_5, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6, викладено вимогу про зміну вироку апеляційного суду в частині призначеного покарання шляхом пом'якшення із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, мотивуючи неповним врахуванням апеляційним судом даних про особу засудженого та обставин, які пом'якшують покарання, за наявності яких вважає можливим виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2015 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок щодо ОСОБА_6 від 28 листопада 2014 року в частині призначеного покарання скасовано. Прийнято рішення вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, будучи військовослужбовцем та призваним для проходження військової служби, капітаном та начальником речової служби тилу 4 батальйону територіальної оборони (військової частини НОМЕР_1 - польова пошта, АДРЕСА_1), під час мобілізації на особливий період, з метою ухилення від проходження військової служби, 22 вересня 2014 року самовільно залишив місце проходження військової служби у військовій частині та по 7 листопада 2014 року незаконно перебував поза її розташуванням, проводячи час на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану касаційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд не дотримався наведених положень повною мірою, тому є підстави погодитись із доводами касаційної скарги захисника в тій частині, що вирок апеляційного суду не є достатньо мотивований.

Вироком суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України.

Прокурор, не погодившись із вироком суду в частині призначеного покарання, подав апеляційну скаргу, наголошуючи на невідповідності призначеного покарання внаслідок м'якості у зв'язку із застосуванням положень статей 75, 76 КК України.

Втім, суд апеляційної інстанції, постановивши свій вирок недостатньо мотивував його в частині неможливості виправлення засудженого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, пославшись лише на одну обставину, без належного урахування даних про особу засудженого.

З огляду на викладене, вирок апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, за результатами проведення якого слід постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3