г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3725/15-к
Номер провадження 1-кп/213/32/16
В И Р О К
Іменем України
03 лютого 2016 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за №0000158 від 11.02.2015 року у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Комсомльську Полтавської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час знаходиться в Криворізькій УВП №3, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Світла,2, освіта середня, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 27.04.2006 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.186 ч.2, 104, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком - на 2 роки;

- 27.11.2006 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, за ст.186 ч.2,71 КК України до 4-х років 1місяця позбавлення волі, звільненого 15.10.2008 року умовно-достроково на 2 роки 1 день згідно постанови Павлоградського міського суду від 07.10.2008 року;

- 16.03.2009року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі;

- 01.06.2009 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу за ст.ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5-ти років позбавлення волі, звільненого 24.12.2013 року по відбуттю строку покарання;

за ст.186 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

-з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , брали участь прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 ,

-з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
11 лютого 2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, перебуваючи біля будинку №12 по вул. Груні Романової в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №12 по вул. Груні Романової в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, підійшов зі сторони спини до потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та шляхом ривку вихопив з правої руки ОСОБА_6 її жіночу сумку із шкірозамінюючого матеріалу чорного кольору, в якій знаходились: мобільний телефон «Nokia 206» чорного кольору, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №32 від 18.09.2015 року становить 500 гривень, із вставленими в нього двома сім-картами мобільних операторів «Київстар» та «МТС», вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №32 становить 15 гривень, кожна; фотоапарат «Nikon Coolpix S3200 Black», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №32 становить 2100 гривень, гаманець жіночий із шкірозамінюючого матеріалу бежевого кольору, в якому знаходились гроші в сумі 300 гривень, записна книжка - блокнот. Утримуючи викрадене майно, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2930 гривень.

Своїми умисними протиправними діями, які полягли у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ст.186 ч.2 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 на початку судового засідання себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України не визнав, пояснюючи, що визнавальні покази в ході досудового розслідування він давав під тиском працівників міліції, які застосовували до нього заходи фізичного та психологічного впливу.

Після допиту свідків, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.186 ч.2 КК України визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно 11.02.2015 року, в після-обідній час вони йшли разом з ОСОБА_8 в сторону парку по вул. Груні Романової. ОСОБА_9 затримався, а він пішов вперед та побачив жінку, яка в руці тримала жіночу сумку. В нього виник намір забрати у жінки сумку, тому, він підійшов до неї, та вирвав сумку з руки, після чого побіг у двори. Чи кричала щось жінка він не чув. По дорозі, він відкрив сумку, та побачив, що там знаходиться мобільний телефон «Nokia 206», фотоапарат «Nikon» в чохлі, гаманець, в якому знаходились гроші. Сумку та гаманець викинув, а мобільний телефон, фотоапарат та гроші залишив у себе. В цей час його наздогнав ОСОБА_9 , якому він показав викрадені речі. Після цього вони поїхали до міста, потім повернулися на житловий масив «ПівдГЗК», де зустріли знайому дівчину ОСОБА_10 , яку попросили здати мобільний телефон та фотоапарат до ломбарду за своїм паспортом. Вона погодилася, та вони поїхали на 95 квартал, де ОСОБА_11 та її сестра здали телефон та фотоапарат до ломбарду. Виручені кошти, приблизно 400 грн., він забрав собі, та витратив їх на власні потреби. У скоєному він щиросердечно розкаюється.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.186 ч.2 КК України та встановлені судом обставини, підтверджуються також поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , поясненнями свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 11.02.2015 року, приблизно о 15 год. 30 хвил. вона вийшла зі свого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , та направилась до музичної школи, на роботу. В правій руці вона тримала жіночу сумку чорного кольору із шкірозамінника у формі трапеції з пластмасовими ручками. В даній сумці знаходився її мобільний телефон «Nokia 206» моноблок, в який вставлені сім-карти мобільних операторів «Київстар» та «МТС», її цифровий фотоапарат «Nikon» в чохлі. На фотоапараті були фото її учнів перед участю в конкурсі, та фотографії з літнього відпочинку, гаманець з грошима в сумі 300 гривень, записна книжка, ключі. Коли вона переходила перехрестя вулиць Груні ОСОБА_12 та Подлєпи, вона помітила двох незнайомих хлопців, які знаходилися на тротуарі, по маршруту її слідування. Вона пішла у напрямку будинку №12 по вул.Груні Романової. Проходячи біля вказаного будинку, вона відчула, що хтось вирвав з її правої руки сумку. Вона побачила, що від неї тікає хлопець, який був одягнений у чорну куртку, на голові одягнена шапка в`язана чорного кольору, штани темного відтінку. Цей хлопець побіг через двір будинку АДРЕСА_2 , з тильної сторони, у напрямку дитячого садка. Нікого з людей на вулиці не було, вона почала кричати, звати на допомогу, але хлопець втік. Вона дуже розгубилася, засмутилася, та пішла до себе додому, щоб викликати міліцію. Приїхали працівники міліції, яким вона на місці все показала та розповіла. Вони склали протокол огляду. Приблизно через місяць, а може й більше її викликали працівники міліції, та вона серед декількох фотоапаратів, які їй пред`явили, впізнала свій. Фотоапарат їй повернули. З сумою заподіяної їй матеріальної шкоди, яка зазначена у обвинувальному акті, вона згодна.

В наступному потерпла ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, у зв`язку з занятістю на роботі. Щодо покарання покладається на розсуд суду /а.с.72, т.2/.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 він знає з дитинства, вони товаришували. В лютому 2015 року, приблизно числа 11-го після 15-ї години вони з ОСОБА_7 гуляли по житловому масиву «ПівдГЗК». В районі вулиці Груні ОСОБА_12 він зупинився, щоб зав`язати шнурок, а ОСОБА_7 пішов вперед. Потім він побачив попереду розгублену жінку, а ОСОБА_7 біг від неї з сумкою чорного кольору в район дитячого садка. Це сталося напроти інтернату по вул.Груні Романової. Він пішов за ОСОБА_7 , та в районі 92 школи наздогнав його, і той розповів йому, що вирвав сумку у жінки, та показав йому фотоапарат та мобілку. Потім вони пішли до знайомої дівчини - ОСОБА_10 , та попросили її здати ці речі до ломбарду. При цьому сказали їй, що це ніби-то речі його матері. ОСОБА_11 погодилася, та вони поїхали до ломбарду, який розташований в районі 95 кварталу. ОСОБА_11 здала в заклад фотоапарат та мобільний, пред`явивши свій паспорт. Їм заплатили 400 грн. Гроші витратили на особисті потреби. Коли він дізнався, що потерпіла написала заяву до міліції, він пішов до ОСОБА_11 , та вони поїхали та викупили фотоапарат, який він згодом видав працівникам міліції. Що сталося з мобільним телефоном, він не пам`ятає. Про те, що ОСОБА_7 має намір пограбувати жінку той йому не говорив. Йому відомо, що фотоапарат повернули потерпілій.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 11.02.2015 року, у вечірній час приблизно о 21-й год. вони разом з сестрою ОСОБА_14 гуляли по житловому масиву «ПівдГЗК» та зустріли знайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_9 попросив допомогти їм здати до ломбарду на її паспорт мобільний телефон «Нокіа» та фотоапарат «Нікон». При цьому ОСОБА_9 сказав, що ці речі належать його матері. Погодившись допомогти хлопцям, вона попросила сестру ОСОБА_17 піти додому та взяти її паспорт. Після того, як ОСОБА_18 принесла її паспорт, вони поїхали в район зупинки громадського транспорту «95 квартал», де в одному із ломбардів вона оформила заклад на мобільний телефон «Нокіа» та фотоапарат «Нікон». Їй видали 400 грн., які вона передала хлопцям, після чого їх на таксі підвезли додому, на житловий масив « ОСОБА_19 ». Наступного дня до неї додому прийшов ОСОБА_9 , та сказав, що в нього є гроші, та він хоче викупити закладені речі, оскільки мати буде сваритися. Вони поїхали до ломбарду, та забрали закладені речі. Приблизно через місяць її викликали до міліції, та вже працівники міліції розповіли їй, що телефон та фотоапарат, які вона здавала до ломбарду крадені. Ніякої винагороди від ОСОБА_16 чи ОСОБА_20 вона не отримувала.

Свідок ОСОБА_17 дала суду пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_13 . Підтвердила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_21 говорили, що це речі матері ОСОБА_16 , та їх необхідно закласти в ломбарді, оскільки їм потрібні гроші. Про те що це крадені речі вони з ОСОБА_13 не знали. Дізналися про це десь через місяць від працівників міліції.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що в лютому 2015 року вона працювала касиром в ломбарді «Довіра», який знаходиться по пр. Гагаріна,4б. Вона не пам`ятає людей, які приходили. Їй здається, що була дівчина. За документами: квитанціями, які вона видавала та по базі даних, вона 12.02.2015 року прийняла мобільний телефон та фотоапарат. Вона видавала квитанцію та гроші. Заклад оформлявся на 2 тижні. Вони оформляють договір обов`язково за паспортом особи, яка здає речі. В договорі стоїть прізвище працівника ломбарду «Середина», саме це прізвище(прізвище її цивільного чоловіка), а не своє дійсне, вона зазначає в документах, з метою безпеки. Наступного дня вона не працювала, але по базі даних ломбарду видно, що мобільний телефон та фотоапарат, які вона прийняла наступного дня було викуплено.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він працює слідчим СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, та проводив досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР 11.02.2015року за ст.186ч.2КК України. У вчиненні даного злочину було викрито громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 20.03.2015 року повідомлено про підозру. Цього ж дня слідчим суддею Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Він особисто допитував ОСОБА_7 , який вину визнавав, сам писав свої пояснення.

03.04.2015 року підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в розшук за систематичне порушення умов дотримання запобіжного заходу, та уникання явки до слідчого.

22.05.2015 року слідчим суддею Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу останнього до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 10.09.2015 року працівниками сектору карного розшуку Інгулецького РВ було затримано підозрюваного ОСОБА_7 та доставлено до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, де йому біло обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні він особисто, та в його присутності будь-хто інший, заходів фізичного чи психічного тиску до ОСОБА_7 не застосовував. При проведенні слідчих дій ОСОБА_7 скарг на своє здоров`я, а також на неправомірні дії співробітників міліції не заявляв, від участі захисника тричі відмовився.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він працює старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. 11.02.2015 року на території Інгулецького району м. Кривого Рогу було скоєно грабіж у відношенні громадянки ОСОБА_6 , та внесено відомості до ЄРДР.

19.03.2015 року вжитими заходами розшуку за скоєння даного кримінального правопорушення викрито громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Саме він відбирав у останнього первісні пояснення, які ОСОБА_7 писав добровільно, власноруч. За весь час з моменту затримання громадянина ОСОБА_7 та подальшого супроводження цього кримінального провадження, ані з його боку, ані з боку інших працівників міліції ніякого впливу (фізичного чи психологічного) відносно громадянина ОСОБА_7 не застосовувалось.

Необгрунтованість заяви обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо застосування до нього в ході досудового розслідування заходів фізичного та психологічного тиску зі сторони працівників міліції, в зв`язку з чим він вимушений був дати визнавальні покази, підтверджуються і матеріалами службової перевірки від 20.01.2016 року, проведеної за ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 28.12.2016 року, у висновках якої зазначено, що факти неправомірних дій працівників міліції, викладені в поясненнях громадянина ОСОБА_7 , є такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження /а.с.102-105, т.1/.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за ст.185ч.2 КК України, підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:

- рапортом т.в.о. чергового Інгулецького РВ КМУ від 11.02.2015 року про отримання по телефону 102 повідомлення від гр. ОСОБА_6 , мешкає: АДРЕСА_2 , про те що неподалік від її будинку, невідома особа шляхом ривку вирвала у неї жіночу сумку /а.с.2, т.2/;

- протоколом заяви ОСОБА_6 від 11.02.2015 року, в якій вона зазначає, що 11.02.2015 року приблизно о 15.40 год. невідома особа шляхом ривку відкрито заволоділа сумкою чорного кольору, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа 206, фотоапарат «Нікон», гроші в сумі 300 грн., ключі, чим їй заподіяно матеріальної шкоди /а.с.3,т.2/;

- протоколом від 11.02.2015 року огляду місця події місцевості, розташованої з тильної сторони буд. АДРЕСА_3 /а.с.4-6/;

- гарантійними талонами на мобільний телефон ««Nokia 206» та фотоапарат «Nikon Coolpix S3200 Black», що підтверджують їх характеристики, та належність потерпілій ОСОБА_6 , оскільки саме вона надала документи на викрадені речі /а.с.8-9, т.2/;

- довідкою ТОВ «СК БУДІНВЕСТ», ОСОБА_25 «Ломбард ДОВІРА» від 19.03.2015 року, в якій зазначено, що у відділенні №67 зазначеного Ломбарду за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 4б, 12.02.2015 року були укладені договори кредиту з гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серія: НОМЕР_1 , виданий Інгулецьким РО), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Предметом залогу виступали: Договір №3872 від 12.02.2015року - мобільний телефон Nokia 206 Dual Sim ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 ; Договір №3873 від 12.02.2015року - фотоапарат Nikon Coolpix S3200 black. Це залогове майно було викуплено за даними договорами гр. ОСОБА_10 . /а.с.29-31,т.2/;

- заявою ОСОБА_26 про добровільну видачу фотоапарату «Нікон» та протоколом огляду вищезазначеного фотоапарату /а.с.32-33, т.2/;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.03.2015 року, в ході проведення якого, потерпіла ОСОБА_6 , в присутності понятих, серед інших фотоапаратів, визнала свій фотоапарат Нікон S3200 /а.с.35-39,т.2/;

- постановою про приєднання речових доказів від 18.03.2015 року /а.с.40.т.2/;

- висновком тварознавчої експертизи від 18.09.2015 року, яким підтверджується вартість викраденого майна та заподіяної шкоди /а.с.125,т.2/;

Сукупністю вищезазначених належних та допустимих доказів в судовому засіданні повністю доводиться винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно. Кваліфікація його дій за ст.186 ч.2 КК України- є правильною.

При цьому суд критично відноситься до первісних пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, які співпадають між собою та не протирічать матеріалам кримінального провадження: показами потерпілої ОСОБА_27 , свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, висновком службової перевірки.

До того ж після допиту всіх свідків, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено, оскільки повторність злочину є кваліфікуючою ознакою його дій.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом також не виявлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має не зняту та не погашену судимість за скоєння аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став, тому покарання ОСОБА_7 необхідно обрати у вигляді позбавлення волі.

Підстав застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.ст.75 або 69 КК України, при зазначених обставинах суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою, враховуючи те, що він схильний до скоєння кримінальних правопорушень, тісних соціальних зв`язків та постійних джерел доходів не має, буде мати можливість продовжувати злочинну діяльність та переховуватися від суду, побоюючись реального покарання.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 186 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти / років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_7 відраховувати з 10.09.2015 року.

Відповідно до ст.72ч.5 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 10.09.2015 року та по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: цифровий фотоапарат фірми «Nikon Coolpix S3200 Black», що зберігається у потерпілої ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1