АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 06.01.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Любомль, Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.10.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України до обмеження волі строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, з апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, та призначено покарання: за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.
У відповідності до положень ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначено, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року, більш суворим, призначеним за новим вироком, у виді обмеження волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки, визначені у ст.76 КК України.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, маючи на меті отримання грошей в кредит в банківських установах міста Києва, без наміру їх повернення, 04 лютого 2014, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2006 Любомльським РВ УВМС України у Волинській області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого вклеїв свою фотографію.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 06.02.2014, у невстановлений слідством час, перебуваючи у приміщенні міні-офісу ПАТ «Альфа Банк» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, з метою отримання кредиту, пред`явив представнику ПАТ «Альфа Банк» ОСОБА_10 підроблений ним документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 20.06.2006 Любомльським РВ УВМС України у Волинській області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із переклеєною своєю фотокарткою, тобто використав завідомо підроблений документ.

Усвідомлюючи, що відомості, які містились у наданому паспорті громадянина України не відповідають дійсності, ОСОБА_8 з метою незаконного збагачення у вигляді отримання кредиту, представившись громадянином ОСОБА_9 , ввів в оману представника ПАТ «Альфа Банк» ОСОБА_10 та підтвердив викладені у паспорті неправдиві дані своїм підписом у договорі № 630093699 від 06.02.2014 та на копіях вказаного паспорту, що вплинуло на волю кредитора та ураховувалось при прийнятті рішення про надання кредиту та його умов. У відповідності з Договором банк надав ОСОБА_8 кредитні кошти в сумі 2 000 гривень, якими він заволодів і використав на власний розсуд, не маючи наміру на їх повернення.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не навів достатніх підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Зазначає, що судом залишено поза увагою дані, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який вже засуджувався за вчинення умисних злочинів. Також необґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, оскільки з матеріалів провадження не вбачається ознак такого, окрім лише визнання вини. Крім цього, ОСОБА_8 не відшкодував завдані збитки і не усунув заподіяну його діями шкоду.
За цих обставин вважає, що лише реальне відбування покарання забезпечить досягнення цілей, визначених ст. 65 КК України.
Також вважає, що суд першої інстанції не врахував роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» про те, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За наслідками апеляційного розгляду просить зазначений вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим, остаточне покарання визначити у виді 3 років обмеження волі. Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки вони правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, вид і розмір призначеного покарання учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо, його молодий вік, критичне ставлення до вчиненого ним злочину, готовність нести відповідальність за вчинене.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню, ОСОБА_8 повністю та беззаперечно визнавав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене. Така ж позиція обвинуваченим висловлена і в суді апеляційної інстанції.

Викладене дає підстави вважати, що суд обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому.
Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що підтверджують наявність даної обставини.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, визначивши остаточне покарання у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин до постановлення вироку Голосіївським районним судом міста Києва від 14 жовтня 2014 року, суд першої інстанції правомірно призначив йому остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2014 року, більш суворим, призначеним за новим вироком.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції невірно застосував положення частини 4 статті 70 КК України.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд вірно врахував тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, та наявність зазначеної вище обставини, що пом`якшує його покарання.

Колегія суддів також враховує, що в стадії апеляційного розгляду ОСОБА_8 надав до суду документи, які свідчать про те, що ним вживаються заходи до відшкодування заподіяного злочином збитку, що також визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та на законних підставах звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, визначених в ст.76 КК України.

З наведених підстав колегія суддів вважає, що ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок є законним та обґрунтованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11