233 Справа № 233/5834/15-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участі засудженого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка заяву засудженого ОСОБА_3 про відновлення втраченого кримінального провадження,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи за його обвинуваченням за ст. 391 КК України, в обґрунтування якої вказав, що вироком Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 24 травня 2013 року він був засуджений за ст.ст. 391, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На вказаний вирок ним до Апеляційного суду Донецької області була подана апеляційна скарга. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2013 року вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 24 травня 2013 року залишено без змін. На вказану ухвалу Апеляційного суду Донецької області ним була подана касаційна скарга та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2014 року ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2013 року скасована, справу направлено на новий апеляційний розгляд.
13 серпня 2014 року відбулося засідання Апеляційного суду Донецької області, в якому він приймав участь у режимі відеоконференції. За наслідками апеляційного розгляду його скарга була задоволена частково. Копія ухвали Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року про часткове задоволення його скарги не надходила для виконання в Катеринівську виправну колонію № 46 Рівненської області.
При з`ясуванні причин ненадходження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року для виконання, з`ясовано, що за даними копії бази автоматизованої системи документообігу суду Д-3 кримінальна справа № 553/6963/13-к (№ провадження 11/77/720/2014) надійшла до Апеляційного суду Донецької області 22 липня 2014 року. Розгляд справи з винесенням остаточного рішення було здійснено 13 серпня 2014 року. 03 вересня 2014 року кримінальну справу надіслано до суду першої інстанції, тобто до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області. Оскільки з даних автоматизованої системи вбачається, що справа була розглянута Апеляційним судом Донецької області по суті та її передано для відправлення до суду першої інстанції, а інших відомостей на даний час немає через відсутність доступу до приміщення Апеляційного суду Донецької області в м. Донецьку, то з певною вірогідністю можна стверджувати, що зазначена справа опинилася в приміщенні відділення поштового зв`язку, які в той період захоплювались незаконними збройними формуваннями та припиняли свою роботу, або залишилась в приміщенні Червоногрвадійського районного суду м. Макіївки, яке на наданий час є також захопленим незаконними збройними формуваннями.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свої вимоги та просив відновити ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року, оскільки зазначена ухвала необхідна для виконання.
Прокуратурою Донецької області явка прокурора ОСОБА_4 , який 13 серпня 2014 року приймав участь у перегляді кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ст. 391 КК України в Апеляційному суді Донецької області, у судове засідання не забезпечена з огляду на відсутність у службовій документації прокуратури області в м. Маріуполі будь-яких процесуальних документів з кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 .
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому КПК України, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 524 КПК України, відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду.
Відповідно до ч.1 ст. 531 КПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд постановляє ухвалу про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
Судом встановлено, що вироком Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області у справі № 1/271/90/13 від 24 травня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 391,71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.9-13). Засвідчена належним чином копія зазначеного вироку мається в матеріалах особової справи на засудженого ОСОБА_3 в Катеринівській ВК № 46 Рівненської області.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2013 року у справі 553/6963/13 (номер провадження 11/775/2406/13) вирок Червоногрвадійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2013 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін (а.с. 14-18). Засвідчена належним чином копія зазначеної ухвали мається в матеріалах особової справи на засудженого ОСОБА_3 в Катеринівській ВК № 46 Рівненської області.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2014 року ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 26 листопада 2013 року відносно ОСОБА_3 скасована, справу направлено на новий апеляційний розгляд (а.с.19-20). Засвідчена належним чином копія зазначеної ухвали мається в матеріалах особової справи на засудженого ОСОБА_3 в Катеринівській ВК № 46 Рівненської області.
Відповідно до довідки Апеляційного суду Донецької області від 15 грудня 2015 року № 18417/3.11/11кп-19/2015 згідно даних копії бази автоматизованої системи документообігу суду Д-3 (м. Донецьк) кримінальна справа 533/6963/13-к (11/775/720/14) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла до Апеляційного суду Донецької області (м. Донецьк) 22 липня 2014 року з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_3 на вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2013 року, яким останнього засудженого за ст.ст. 391,71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних правах Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2014 року апеляції захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок Червоногрвадійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 травня 2013 року відносно ОСОБА_3 змінено. ОСОБА_3 за ст. 391 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року та остаточно призначене ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. В решті вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін. Клопотання засудженого про застосування до нього амністії, залишено без задоволення. 03 вересня 2014 року, після розгляду в апеляційній інстанції, кримінальна справа відносно ОСОБА_3 була направлена до суду першої інстанції, згідно обліково - статистичної картки на справу (провадження) кримінального судочинства за апеляцією (№11/775/720/2014) (а.с.50).
Прокуратурою Донецької області підтвердженого факт, що прокурор відділу державного обвинувачення ОСОБА_4 13 серпня 2014 року дійсно брав участь у перегляді кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ст. 391 КК України в апеляційному суді Донецької області (а.с.51).
Згідно змісту наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень електронної ухвали Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2014 року у справі єдиний унікальний номер 553/6963/13-к, номер провадження 11/775/720/2014 встановлено, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 задоволені частково. Вирок Червоногрвадійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24.05.2013 року відносно ОСОБА_3 змінено. ОСОБА_3 за ст. 391 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року та остаточно призначене ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі. В решті вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін. Клопотання засудженого про застосування до нього амністії, залишено без задоволення (а.с. 22-23).
Вирішуючи питання щодо відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи, суд вважає, що вони підлягають частковому відновленню, а саме підлягає відновленню ухвала Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року, яка до теперішнього часу через втрату кримінальної справи не виконується, що суперечить завданням кримінального судочинства та порушує законні права засудженого ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 370, 524-531 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого кримінального провадження задовольнити частково.
Частково відновити кримінальну справу № 553/6963/13-к за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.391 КК України, а саме: відновити ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року такого змісту:
«Єдиний унікальний номер 553/6963/13-к
Номер провадження 11/775/720/2014

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2014 року.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
при секретарі ОСОБА_9
за участю прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційми захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_3 на вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 24 травня 2013 року, яким
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 22 грудня 2009 року вироком Харцизького міського суду Донецької області за ч.2ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, -
засуджено за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року й остаточно визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за те, що він, знаходячись у Західній виправній колонії № 97 міста Макіївки Донецької області, де відбував призначене за вироком Харцизького міського суду від 22 грудня 2012 року покарання, вчиняв злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, за що обґрунтовано на протязі року притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання.
В апеляціях:
- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи; зазначає, що суд не прийняв до уваги те, що причиною здійсненого ОСОБА_3 послужив конфлікт його з адміністрацією закладу з приводу недоліків в діяльності виправної колонії, що і вплинуло на поведінку засудженого та виникнення кримінальної справи проти нього; суд не взяв до уваги, що мобільний телефон у камері, де відбував дисциплінарне покарання засуджений, був виявлений під час його відсутності, що говорить про те, що даний телефон йому не належить; судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_10 , показання якого мали б суттєве значення для розгляду справи, а свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взагалі не були опитані в судовому засіданні; Тому захисник, просить вирок суду скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд;
- засуджений ОСОБА_3 вказував на те, що умови утримання та розпорядок дня в Західній виправній колонії № 97 не відповідає нормам, в яких повинні утримуватися засуджені, просив вирок суду скасувати, справу направити на додаткове розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_4 , який просив апеляцію засудженого та його захисника залишити без задоволення, а вирок без змін, засудженого ОСОБА_3 , який вимоги своєї апеляції змінив, просив вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - зміні за таких підстав.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі в Західній виправній колонії № 97 міста Макіївки Донецької області, за останній рік, а саме у період з 24 вересня 2011 року по 29 вересня 2012 року умисно скоїв 23 різних порушень режиму відбування покарання, у тому числі: 11 разів відмовився від виконання ранкових фізичних вправ, декілька разів в денний час в верхньому одязі спав на своєму спальному місті, 4 рази мав при собі, приховуючи в одязі, одноразові леза, якими погрожував членоушкодженням, а одного разу скоїв акт членоушкодженням, два рази відмовлявся від прибирання прогулочної ділянки згідно з графіком чергувань, приховував в особистих речах мобільний телефон, а також гроші в сумі 20 гривень.
Всі ці порушення були документально зафіксовані адміністрацією виправної установи, підтверджені свідками із числа осіб, які відбували покарання разом з ОСОБА_3 .
За результатами службових розслідувань цих порушень засудженому ОСОБА_3 оголошувались догани, п`ять разів він був поміщений в дисциплінарний ізолятор, двічі піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на певні строки.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_3 визнав всі перелічені порушення та послався на те, що керівництво колонії № 97, де в період 2010 - 2012 років упереджено відносилось до нього, а саме, його навмисно розміщували у камерах разом з неадаптованими в`язнями, через це він умисно порушував режим відбування покарання, щоб його переводили до інших камер.
Крім того засуджений відмовився від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на чому наполягала в своїй апеляції захисник ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 також заявив апеляційному суду клопотання про застосування до нього Закона України «Про амністію у 2014 році» від 6 травня 2014 року.
За такими обставинами, на думку колегії суду, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дав належну юридичну оцінку діям засудженого ОСОБА_3 за ст. 391 КК України, як злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу.
Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_3 в здійсненні злочину при обставинах, які ним встановлені в судовому засіданні, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи та обґрунтований доказами, які належно оцінені судом і викладені у вироку у відповідності з вимогами ст. 334 КПК України.
Доводи ОСОБА_3 про те, що він вимушений був порушувати вимоги режиму відбування покарання внаслідок упередженого відношення до нього з боку адміністрації виправного закладу не мають юридичного впливу на його винуватість в скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України.
Але колегія суддів, заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, вважає можливим змінити вирок та пом`якшити покарання призначене засудженому ОСОБА_3 , прийнявши до уваги те, що він в судовому засіданні апеляційної інстанції визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному.
Разом с цим колегія суддів вважає необхідним застосувати до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 71 КК України, так як він до повного відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком здійснив новий умисний злочин.
Не відбута ОСОБА_3 частина покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року на день розгляду справи апеляційним судом становить 3 роки 9 місяців 5 днів.
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закона України «Про амністію в 2014 році» від 6 травня 2014 року є безпідставним.
Згідно пункту «є» статті 8 цього Закону амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за розбій.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 двічі: вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 23 травня 2002 року та Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року засуджувався за ст. 187 КК України, тому під дію Закону України «Про амністію в 2014 році» він не підпадає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 364, 365 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляції захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Червоногвардійського районного суду міста Макіївки Донецької області від 24 травня 2013 року відносно ОСОБА_3 змінити.
Призначити ОСОБА_3 за ст. 391 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік та 6 /шість/ місяців.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до знов призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років та 2 /двох/ місяців позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_3 залишити без змін.
Клопотання ОСОБА_3 про застосування до нього амністії залишити без задоволення.
СУДДІ АПЕЛЛЯЦІЙНОГО СУДУ:»
Повний текст ухвали буде складений і оголошений учасникам судового провадження 30 грудня 2015 року о 09-00 годині.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1