Справа №10-46/2010 р. Категорія: ч.3 ст.185, ч.1 ст,187 Головуючий: - ОСОБА_1
КК України Доповідач: Валько Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року лютого 05 дня Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - Валько Н.М.

Суддів - Перетятька В.О., Танечника І.І. З участю прокурора - Бойка О.В. Адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляцію заступника Самбірського міжрайонного прокурора Львівської області Буци A.M. на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 січня 2010 року про відмову в обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною постановою 19 січня 2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області відмовлено у задоволенні подання слідчого СВ Самбірського MB ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_3, із обранням йому запобіжного заходу у вигляді застави - 20000 ( двадцять тисяч) грн.

Приймаючи дане рішення, районний суд виходив із того, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. При цьому, суд вказав на те, що відповідно до кримінально-процесуального закону взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України і його належної поведінки. Також суд мотивував своє рішення тим, що обвинувачений приймає участь у слідчих діях, від явки до слідчого не ухилявся, дані, які б свідчили про перешкоджання ОСОБА_3 встановленню істини у справі та намір займатися злочинною діяльністю відсутні.

У поданій апеляції скаржник вказує на те, що вважає постанову місцевого суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що судом не враховано заяву, долучену до матеріалів по розгляду подання, подану однією із потерпілих по справі - ОСОБА_5, котра наполягає на обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття лід варту, оскільки, на її думку ОСОБА_3 не міг вчинити самостійно інкримінованого йому злочину та покриває своїх спільників. Крім цього, апелянт вказує, що ОСОБА_6 добровільно не з'являвся в правоохоронні органи із зізнанням ( явкою з повинною) про вчинені ним тяжкі злочини і його причетність до інкримінованих йому діянь встановлено внаслідок проведених слідчих дій, оперативно-розшукових заходів, а його участь в слідчих діях обумовлена його затриманням в порядку ст. 115 КПК України. Також, зазначає, що відповідно до ст.155 ч.1 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення золі на строк понад три роки. В даному випадку, як вказує апелянт, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки позбавлення волі; стверджує, що ОСОБА_3 своєю позицією перешкоджає встановленню істини по справі, може продовжити свою злочинну діяльність та ухилятись від досудового слідства та суду. Просить оскаржувану постанову скасувати, а матеріали подання скерувати у Самбірський міськрайонний суд Львівської області на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який подану апеляцію підтримав

повністю, просить оскаржувану постанову районного суду скасувати, а матеріали подання

скерувати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, слідчого Соломіна О.М. з

приводу винесеного ним подання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу, думку адвоката

ОСОБА_2, який апеляцію заперечив, просить у її задоволенні відмовити, а постанову

міськрайонного суду залишити без змін, вивчивши матеріали подання № 4-10/10

Самбірського міськрайонного суду Львівської області щодо ОСОБА_3, матеріали

кримінальної справи № 126-0885 відносно ОСОБА_3 за ч.3 ст.185; ч.1 ст.І87 КК України,

Колегія Суддів вважає, що подана прокурором апеляція підлягає до задоволення.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26 березня 1999 року « Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу», з послідуючими змінами і доповненнями, застава замість тримання під вартою щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, може застосовуватися лише у виняткових випадках.

Як вбачається із представлених Апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів - ч.3 ст.185 та ч.1 ст.І87 КК України, покарання за які згідно із чинним КК України передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та до чотирьох років позбавлення волі, відповідно.

Колегія Суддів вважає, що суд належним чином не дослідив документальних даних про особу ОСОБА_3, який, будучи особою молодого віку - ІНФОРМАЦІЯ_1, маючи відповідну освіту, ніде не працює і не займається суспільно-корисною працею, у матеріалах кримінальної справи відносно нього відсутні будь-які документальні дані, які б вказували на його позитивні характеристики.

Крім цього, Колегія Суддів вказує і на те, що судом першої інстанції при вирішенні подання відносно ОСОБА_3 не враховано і обставини, які відповідно до вимог чинного КПК України мають бути враховані при обранні запобіжного заходу, а також відомості, що вказують на існування факторів, обставин, які свідчать про можливість порушення обвинуваченим при перебуванні на волі процесуальної поведінки.

Не взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні долі подання і позицію потерпілої ОСОБА_5 (ч.3 ст.185 КК України), яка у своїй письмовій заяві на адресу Самбірського міськрайонного суду Львівської області, а також органу досудового слідства від 16 січня 2010 року просить обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту; вказує потерпіла і на те, що, на її думку, ОСОБА_3 інкримінований йому злочин - ч.3 ст.185 КК України він вчинив разом з іншими співучасниками (Судове провадження № 4-10/10, а.с.12 ).

З уваги на викладене, Колегія Суддів приходить до висновку про те, що будь-які виняткові випадки, на які вказує Постанова Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26 березня 1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу», з послідуючими змінами і доповненнями, за яких може застосовуватися застава, у матеріалах даної кримінальної справи відносно ОСОБА_3 - відсутні, а, відтак, є відсутніми передбачені законом підстави для її застосування.

Крім цього, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати і на наступне.

Як вбачається із матеріалів даної кримінальної справи, а також із матеріалів судового провадження Самбірського міжрайонного суду Львівської області, постанова про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 винесена судом першої інстанції 19 січня 2010 року, суму ж застави у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. заставодавцем сплачено згідно квитанції № 232010002 лише наступного дня - 20 січня 2010 року, що суперечить вимогам чинного КПК України, які регулюють порядок застосування застави, як запобіжного заходу, а також настановам Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 26 березня 1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу», з послідуючими змінами і доповненнями.

Так, судом 19 січня 2010 року винесено постанову про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_3 у той час, як сама сума застави на відповідний банківський рахунок внесена взагалі не була.

Крім того, цього ж дня - 19 січня 2010 року судом після винесення оскаржуваної постанови відібрано розписки як від самого ОСОБА_3, так і від заставодавця ОСОБА_3 3.І. про те, що їм роз'яснено зміст ст. 154-1 КПК України «Застава», у той час, як зазначалося вище, самі, застава на відповідний банківський рахунок внесена не була , у зв'язку з чим відповідні процесуальні обов'язки, пов'язані із заставою на зазначених осіб взагалі не поширювалися.

З уваги на викладене, на переконання Колегії Суддів, суд першої інстанції під час розгляду подання щодо ОСОБА_3 допустив істотне порушення вимог закону, що вплинуло на законність винесеного ним рішення.

За наведених обставин, оскаржувана апелянтом постанова підлягає скасуванню, а матеріали подання - скеруванню на новий судовий розгляд, у ході якого слід з урахуванням обставин, наведених у даній ухвалі, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.148;149;154-1;155;165;347;366;367;382 КПК України, Колегія Суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляцію заступника Самбірського міжрайонного прокурора Львівської області на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 січня 2010 року відносно ОСОБА_3 задоволити.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 січня 2010 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а матеріали подання скерувати на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

С У Д Д І :

Н.М.ОСОБА_7ОСОБА_8Перетятько