Справа № 1- 282/2010 года
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2010 року Соломянький районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді: ЗАХАРОВОЇ А.С.

з участю секретаря: СОЛОВІЦЬКОЇ І.М.

прокурора: КОЛЕСНІКОВОЇ Т.В.

захисника: КАБЕРНІКА П.Р.

законного представника

підсудного: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, непрацюючого, без реєстрації в Україні, раніше не судимого відповідно до вимог ст. 89 КК України,- в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, непрацюючого, учня 11 класу Ясногірської ЗОШ (заочно), зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого,- в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 06.11.2009 року, приблизно о 00 год. ЗО хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля входу до приміщення Приміського залізничного вокзалу ст. Київ - Пасажирський, що розташований на пл. Вокзальній м. Києва, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_4, який стояв неподалік від нього, та був одягнений в штучну дублянку, і у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення цієї штучної дублянки за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_3.

Реалізуючі свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_2 вказав підсудному ОСОБА_3, який стояв поруч і також перебував в стані алкогольного сп'яніння, на ОСОБА_4 та запропонував йому відкрито заволодіти штучною дублянкою, на що підсудний ОСОБА_3 дав свою згоду.

З метою відкритого викрадення чужого майна підсудний ОСОБА_2, усвідомлюючи протиправний характер своїх спільних дій з підсудним ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з останнім, покликавши ОСОБА_4, став вимагати у останнього, щоб він передав свою штучну дублянку, але останній відмовився це зробити.

Отримавши відмову ОСОБА_4, підсудний ОСОБА_2, маючи намір відкрито заволодіти чужим майном за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_3, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_4 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком в область спини, завдавши фізичну біль, а також, погрожуючи фізичною розправою, став вимагати від ОСОБА_4 передачі їм штучної дублянки.

Потерпілий ОСОБА_4Ю, реально сприймаючи погрози застосування фізичного насильства, оскільки вже був наляканий застосуванням до нього фізичним насильством з боку підсудного ОСОБА_2, зняв з себе штучну дублянку, вартістю 200 грн., і передав її підсудному ОСОБА_2, а той передав цю дублянку підсудному ОСОБА_3, який весь час знаходився поруч. Підсудний ОСОБА_3 надів штучну дублянку на себе і разом з підсудним ОСОБА_2 з місця вчинення злочину з відкрито викраденим чужим майном з місця вчинення злочину зникли.

Діями підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на суму 200 грн., яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

Допитанні в судовому засіданні підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину у відкритому викрадені чужого майна 06.11.2009 року, приблизно о 00 год. ЗО хв. біля входу до приміщення Приміського залізничного вокзалу ст. Київ - Пасажирський при обставинах, викладених у фабулі вироку, визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному і дали пояснення щодо вчинення ними злочину, які відповідають фактичним обставинам справи і ніким в т.ч. і ними не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні прокурором змінено обвинувачення підсудному ОСОБА_2, а саме: виключена з обвинувачення ч. 1 ст. 304 КК України за відсутністю в його діях даного складу злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми умисними діями за попередньою змовою групою осіб відкрито викрали чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, а тому їх дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу: раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, задовільно характеризується за місцем тимчасового утримання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не має реєстрації в Україні, та без постійного місця проживання.

Щире розкаяння у вчиненому, судом визнається, як обставина, яка помякшує покарання підсудного ОСОБА_2.

Обставинами, що обтяжуюють покарання, суд визнає: вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та щодо малолітнього.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу підсудного ОСОБА_2, а також і те, що вчинений ним злочин віднесено до тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд не находить підстав для застосування до підсудного ОСОБА_2 ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки він не має реєстрації в України, без постійного місця проживання, а тому буде не можливо виконати вирок суду.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу: раніше не судимий, є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання.

Щире розкаяння у вчиненому, а також вчинення злочину в неповнолітньому віці, судом визнаються, як обставини, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3.

Обставинами, що обтяжуюють покарання, суд визнає: вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та щодо малолітнього.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу підсудного ОСОБА_3, а також і те, що вчинений ним злочин віднесено до тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд, враховуючи фактичні обставини справи, особу підсудного ОСОБА_3, приходить до висновку про можливість виправлення його без відбування покарання, а тому на підставі ст.ст. 75, 104 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки згідно ст. 76 КК України і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, відраховуючи строк відбування покарання з 06.11.2009 року.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_2 залишити без змін: утримання під вартою у СІЗО № 13 державного Департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визнати винним ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки: не виїджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з»являтися для реєстрації в кримінальну-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_3 змінити утримання під вартою у СІЗО № 13 державного Департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області на підписку про невиїзд з місця проживання, звільнивши його з під варти в залі суду.

Речові докази: штучну дублянку залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_4.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 15 днів з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя: