АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/536/15-к Номер провадження 11-кп/786/627/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 125 КК України З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7

законного представника потерпілої ОСОБА_8

представник потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 00002761, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кременчука, українку, громадянку України, з середньою освітою, не одружену, на утриманні має неповнолітню дитину, працює підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно з вироком суду, 19.09.2014 року близько 16 год. 40 хв. обвинувачена ОСОБА_10 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Аврора» по пр-кту 50 років Жовтня м. Кременчука, на ґрунті особистих неприязних стосунків підійшовши до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 умисно нанесла останній удар правою рукою по обличчю, заподіявши умисні легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і рани слизової верхньої губи.

Не погодившись з прийнятим рішення суду обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку суду, з підстав однобічності та неповноти судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та просить закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення.

На переконання обвинуваченої, висновки суду про те, що свідки захисту із впевненістю не можуть підтвердити факту не нанесення нею неповнолітній потерпілій тілесних ушкоджень, не відповідають фактичним даним та спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Крім того, показання свідка ОСОБА_14 є заздалегідь упередженими, оскільки в неї особисті неприязні відносини зі обвинуваченою, а суд не врахував, що свідок ОСОБА_14 особисто підтвердила, що раніше відносно неї постановою суду від 20.12.2013 року були застосовані примусові заходи виховного характеру за заявою обвинуваченої про скоєне ОСОБА_14 кримінальне правопорушення.

Вказує, що постанова слідчого про проведення експертизи була винесена до того, як потерпіла звернулася до правоохоронного органу з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Експертний висновок № 1103 від 22.09.2014 року, взагалі не містить висновків експерта щодо строків спричинення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої, вказівок методів та методик, що застосовувались при здійсненні експертного дослідження.

Суд безпідставно визнав додатковий висновок експерта № 63 від 14.01.2015 року належним та допустимим доказом , оскільки чинним КПК України взагалі не передбачено проведення додаткової експертизи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 з аналогічних міркувань також просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 просить залишити вирок суду від 19.06.2015 року щодо ОСОБА_10 без зміни.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_10 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо апеляцій обвинуваченої ОСОБА_10 та її адвоката ОСОБА_11 та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суду вважає, що немає підстав для їх задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 в умисному нанесенні неповнолітній потерпілій легких тілесних ушкоджень, грунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які безпосередньо були досліджені в суді першої інстанції.

Так, неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в апеляційному суді підтвердила, що перебуваючи на зупинці громадського транспорту, до неї підійшла обвинувачена та з криками і лайкою нанесла їй удар рукою у верхню губу.

Такі ж пояснення в суді першої інстанції дала і свідок ОСОБА_15 , що була на зупинці разом з потерпілою. Після цього бачила у ОСОБА_7 розбиту губу та опухшу щоку.

За висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і рани слизової верхньої губи, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний період часу, про що свідчить їх характер і локалізація, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження не характерні для виникнення їх при падінні(а.п.96).

Такі висновки заперечують доводи апеляційної скарги, що при експертному дослідженні не були встановлені строки спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої.

Окрім того показання потерпілої перевірялись при проведенні слідчого есперименту, в тому числі і за участі судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який в своїх висновках зазначив, що показання потерпілої, дані нею в ході проведення слідчого експерименту можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 (а.п.99-104).

Даний висновок експерта зроблений за результатами проведеного слідчого експерименту та не може бути недопустимим доказом, як про це вказується в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 20 вересня 2014 року офіційно написала заяву про нанесення 19 вересня 2014 року її дочці ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на зупинці громадського транспорту (а.п.7).

Судово-медична експертиза проводилась 22 вересня 2014 року після написання представником неповнолітньої заяви, і не викликає ніяких сумнівів, а тому доводи апеляційної скарги, що постанова слідчого про проведення експертизи була винесена в день отримання тілесних ушкоджень, а не в день, як потерпіла звернулася до правоохоронного органу з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, не можуть заперечувати сам факт отримання виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Сама обвинувачена ОСОБА_10 не заперечувала факт сварки з потерпілою.

Суд дав правильну оцінку показанням свідків захисту ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в тій частині, що вони не бачили, як обвинувачена наносила удар, оскільки на зупинці в той час було багато людей, а отже не всі там присутні могли все бачити.

Тому суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження.

Покарання винуватій призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної, в межах санкції даної статті та є близьким до мінімального.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_10 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4