№ провадження 1-кс/646/4611/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2015 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №000653 від 25.03.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в :
До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся слідчий СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №000653 від 25.03.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області перебуває кримінальне провадження №000653 від 25.03.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Під час досудового слідства встановлено, що до чергової частини Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з прокуратури Червонозаводського району м. Харкова надійшло звернення старшого державного виконавця ЧВДВС ХМУЮ щодо невиконання ОСОБА_4 судового рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.11.2005 року про те, що ОСОБА_4 зобов`язаний повернути автомобіль ВАЗ 2109 гр-ці ОСОБА_5 .

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6 , пояснив, що 2001 році він з дружиною ОСОБА_5 придбали автомобіль ВАЗ 2109 з держ. номером НОМЕР_1 у раніше незнайомого йому ОСОБА_4 за 3 тис. доларів США, після чого ОСОБА_4 оформив та видав ОСОБА_5 довіренність на використання та відчуження вищевказаного автомобіля.

До березня 2003 року ОСОБА_5 їздила на цьому автомобілі, а іноді на цьому автомобілі їздив він по довіренності від дружини. В березні 2003 року, коли він їхав на вищевказаному автомобілі, то був зупинений співробітниками міліції та затриманий, а автомобіль відправлений на штрафмайданчик. Коли через декілька днів його дружина захотіла забрати автомобіль, їй було повідомлено, що його передали на зберігання ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_4 з проханням повернути автомобіль, однак він цього не зробив та почав її уникати.

Після чого його дружина звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова для того, щоб визнати своє право власності на автомобіль ВАЗ 2109 з держ. номером НОМЕР_1 . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.11.2005 року зобов`язано ОСОБА_4 повернути вищевказаний автомобіль ОСОБА_5 .

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.11.2005 року для виконання він направив до виконавчої служби Червонозаводського району м. Харкова, де за даним фактом було відрито виконавче провадження, однак на даний час ОСОБА_4 автомобіль його дружині не повернув.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 повністю підтвердила слова свого чоловіка.

Згідно відповіді, отриманої з УДАЇ ГУМВС України в Харківській області від 11.05.2015 року, автомобіль ВАЗ 2109, 1991 року випуску, з держ. номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 на даний час перебуває у ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного слідчий просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2109, 1991 року випуску, з держ. номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 у відповідності до ч.1 ст.170 КК України.

В судовому засіданні слідчийпідтримала клопотання та просила його задовольнити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали за справою, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частиною 2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши клопотання та матеріали, які були долучені до нього слідчий приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до інформації з УДАЇ ГУМВС України в Харківській області від 11.05.2015 року, автомобіль ВАЗ 2109, 1991 року випуску, з держ. номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 на даний час перебуває у ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні не являється підозрюваною особою, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна винесено з порушенням вимог ст.171 КПК України і задоволенню не підлягає.

Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-172 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №000653 від 25.03.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України залишити без задоволення.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1