Справа №1-03-29/08 08.07.2010 08.07.2010 08.07.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 409/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст.ст.186 ч.2,189 ч.2 інстанції ОСОБА_1
КК України Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Погорєлової Г.М.,

суддів Кателіна В.П., Карпія В.М..,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого; 29.03 2004 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.. 187 ч.2 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Постановою Новобугського районного суду Миколаївської області від 22.12. 2008 року, звільнений з місць позбавлення волі 30.12. 2008 року від відбування покарання умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 3 місяці 5 днів. Проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст. 189 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначене покарання у вигляді 5(пяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2004 року у вигляді 1 року позбавлення волі. Остаточне призначене покарання ОСОБА_3 у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючий, не одружений, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, в силу ст.. 89 КК України не судимий,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст. 189 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді 5(пяти) років позбавлення волі.

Як зазначено у вироку суду, 6 жовтня 2009 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, знаходячись поблизу котловану зрошувальної системи в с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, зустріли незнайомого їм громадянина ОСОБА_5.

Погрожуючи останньому та його близьким родичам фізичною розправою, а також пошкодженням їхнього майна, висловлюючись нецензурною лайкою, ОСОБА_4, підійшов до велосипеда, який належав ОСОБА_5 і зняв з його керма гумові ручки вартістю 5 грн. Продовжуючи погрожувати насильством, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 стали вимагати від ОСОБА_5 передачі їм по розписці мотоцикла «Іж-Планета» разом з правовстановлюючими документами на нього, по наявність якого дізналися від самого потерпілого. Отримавши відмову від передачі їм мотоцикла, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 декілька ударів ногами по тулубу, а потім став стискати йому шию шнурком від капюшона, погрожуючи при цьому йому та його близьким родичам вбивством. ОСОБА_6 того, як ОСОБА_5 відмовився виконати їх вимоги, ОСОБА_4 знову начав наносити удари ногами і руками по тулубу потерпілого, а потім став давити його за шию зазначеним шнурком. Перебуваючи в безпомічному стані, Бур ян Л.Л. погодився на їх вимоги.

В апеляції ОСОБА_3 просить вирок суду першої інстанції скасувати, і у звязку з відсутністю в його діях складу злочину, справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд. Вказує, що він не примушував потерпілого передати йому мотоцикл «Іж-Планета», а також не погрожував йому та його родичам вбивством і знищенням особистого майна. Гумові ручки з керма велосипеда знімав ОСОБА_4, тілесні ушкодження ОСОБА_5 він не завдавав. Вказує, що суд не дав належну оцінку доказам по справі та показанням свідків.

ОСОБА_4 в своєї апеляції просить вирок суду першої інстанції скасувати зазначивши про те, що суд не вірно кваліфікував його дії. Він захищався від ударів ОСОБА_7, а гумові ручки від керма велосипеда останнього, до нього потрапили випадково. Одночасно просить помякшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які підтримали свої апеляції, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 і ОСОБА_8 в скоєних злочинах за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєному злочину.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 винним себе в скоєних злочинах не визнав та пояснив, що 6.10. 2009 року, приблизно о 17 годині, знаходячись поблизу котловану зрошувальної системи в с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, зустріли незнайомого їм громадянина ОСОБА_5. Через свою дружину, по телефону, ОСОБА_3 почав виясняти його походження і місце проживання. Отримавши відповідь від дружини, що не знає такого чоловіка, ОСОБА_4 почав наносити удари руками і ногами по тулубу ОСОБА_5, а він намагався запобігти побиття останнього. Не бачив як ОСОБА_8 знімав з керма велосипеда ОСОБА_5 гумові ручки. Про наявність у потерпілого мотоцикла, вони дізналися від самого потерпілого.

ОСОБА_4 винним себе в скоєних злочинах визнав частково і пояснив, що 6.10. 2009 року, приблизно о 17 годині, він зі своїм знайомим ОСОБА_3, на велосипедах поїхали за село Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, де біля котловану зрошувальної системи зустріли ОСОБА_5 Поспілкувавшись, вони вияснили , що він працює на будівництві, а проживає в с. Маловарварівка. Коли відїжджали від котловану, ОСОБА_5 почав погрожувати їм. Він підійшов до нього, і наніс удар рукою в плече, від якого потерпілий впав з велосипеда на землю, при цьому ще декілька ударів ногою наніс по тулубу ОСОБА_5. Потім шнурком від капюшона його куртки двічі придавив за шию. Потім зняв з керма велосипеда останнього гумові ручки і сказав, що вони тепер його, на що ОСОБА_5 не заперечував. ОСОБА_3 через свою дружину, по телефону, почав виясняти по особу ОСОБА_5. Зясувавши, що дружина не знає такого чоловіка, він продовжив його побиття, а коли ОСОБА_5 став погрожував їм розправою зі сторони своїх родичів, вони розїхались.

Із показань потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначено, що 6.10. 2009 року, приблизно 17 годині, він повертався на велосипеді з роботи в с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області. На підїзді до с. Маловарварівка він зустрів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які також знаходилися на велосипедах. ОСОБА_4 погрожуючи йому вбивством, наказав залишити велосипед і слідувати за ним. Підійшовши до ОСОБА_3, вони почали розпитувати по його місце проживання і де працює. Потім ОСОБА_3 по телефону, через свою дружину виясняв про його особистість. В цей час, ОСОБА_4, зняв з керма його велосипеда гумові ручки і пояснив, що з цього моменту ручки його. ОСОБА_3 знаходився поруч з ними і все це бачив. ОСОБА_6 розмови з дружиною, ОСОБА_3 почав на його адресу висловлюватись нецензурно лайкою, погрожував вбивством, розправою над його близькими і дружиною, яка знаходилась в стані вагітності. Потім ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в голову, а коли він опинився на землі, наніс йому ще 6 чи 7 ударі ногою по тулубу. Через деякий час, ОСОБА_4 накинув на його шию шнурок і почав давити. ОСОБА_3 знаходився рядом, і після того як він став задихатися, ОСОБА_3 наказав припинити його давити. ОСОБА_3 почав розпитувати чи є в нього мотоцикл, і якщо є, то відповідно до розписки він повинен подарити їм мотоцикл, а якщо звернеться до працівників міліції, вони підпалять його будинок і розправляться з його близькими. Потім ОСОБА_4 знову накинув шнурок на шию і почав давити, від чого він знепритомнів. Прийшовши до тями, він погодився на їхні вимоги, і ОСОБА_3 наказав йому через 30 хвилин пригнати мотоцикл, а також з собою взяти папір і ручку. Він на велосипеді поїхав в село Маловарварівка і повідомив про вчинений відносно нього злочин працівникам міліції.

Із показань свідка ОСОБА_9., яка була допитана на досудовому і судовому слідстві вбачається, що 6.10.2009 року, її співмешканець ОСОБА_3 і чоловік сестри ОСОБА_4, приблизно о 13 годині, на велосипедах поїхали за село Маловарварівка збирати горіхи. Через деякий час, ОСОБА_3 по телефону почав виясняти у неї чи знайомий її чоловік за призвіщем ОСОБА_5, на що вона відповіла, що не знає таку людину. Потім ОСОБА_3 повідомив її, що він з ОСОБА_4 розпивають алкогольні напої з нагоди вагітності дружини ОСОБА_5.. Приблизно о 19 годині, ОСОБА_3 приїхав на велосипеді додому і знаходився в стані алкогольного спяніння.

Як пояснили свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_10 які були допитані в судовому засіданні, що вони являються інспекторами Коблевської роти ДПС УДАЇ. 6.10. 2009 року, приблизно о 18 годині їм надійшло розпорядження доставити до районного відділу внутрішніх справ ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які скоїли злочин відносно громадянина ОСОБА_5. Біля магазину с. Маловарварівка, вони зустріли зазначених осіб, яких доставили до райвідділу міліції. Під час руху, ОСОБА_4 просив у потерпілого не звертатись до працівників міліції, а вирішити питання добровільно. 7.10. 2009 року, при зміні чергування, в службовому автомобілі під килимом переднього пасажирського сидіння на якому сидів ОСОБА_4, вони знайшли дві гумові ручки від керма велосипеда.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2902/2714 від 26.10.2009 р. вбачається, що потерпілому завдані тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів довгастої форми на бокових поверхнях шиї, що йдуть косо-горизонтально, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, яким міг бути шнурок, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.сп. 69-70).

Відповідно до протоколу огляду місця пригоди встановлено, що біля дороги, неподалік с. Маловарварівка, знайдено відірваний від куртки капюшон, який належав потерпілому. (а.сп. 11).

Оцінив наведені вище докази, суд вірно кваліфікував дії засуджених за ст. 186 ч.2 і ст.. 189 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства яке є небезпечним для життя і здоровя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб; а також вимога передачі чужого майна і права на майно з погрозою насильства над потерпілим, його близьким родичам, пошкодженням їхнього майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб і з погрозою вбивства.

Доводи засудженого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв злочину, а навпаки всякими методами запобігав скоєння злочинів його знайомим ОСОБА_4, є безпідставними і спростовуються дослідженими судом першої інстанції і наведеними у вироку вище зазначеними доказами, які підтвердили факт скоєння ним злочинів.

Також доводи ОСОБА_4 про те, що він захищався від неправомірних дій потерпілого, який йому наніс два удари, і в його діях відсутній інкримінований йому склад злочину, а також те, що на досудовому та судовому слідстві були допущені порушення норм процесуального закону, не підтверджується доказами по справі. Засуджений ОСОБА_3 як на досудовому так і на судовому слідстві вказував, що завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_5 і давив його шнурком за шию ОСОБА_4. Зі сторони потерпілого відносно них, ніяких противоправних дій не було. А також твердження засудженого про те, що гумові ручки від керма велосипеда потерпілого в його руках опинилися від падіння з велосипеда, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Суд всебічно і повно дослідив обставини справи, зокрема і ті на які є посилання в апеляціях, та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 винними в скоєних злочинах і правильно кваліфікував їх дії.

При призначені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покарання, суд не порушив вимоги ст.. 65-67 КК України, врахувавши вчинення ними тяжкого злочину, обставини, які помякшують і обтяжують покарання, яких суд не знайшов, позитивну характеристику ОСОБА_3, а також те, що він скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком. Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених.

Підстав для скасування та зміни вироку як в частині кваліфікації дій засуджених, так і стосовно помякшення покарання з застосуванням ст.. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2010 р. відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - без зміни.

Головуючий:

Судді: