Справа № 301/3205/14-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2015 р. м. Іршава

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брід, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з неповною вищою освітою, не працюючого,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
Згідно обвинувального акту, 27 вересня 2009 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні бару «Фаворит», розташованого на другому поверсі будинку №136 в с. Чорний Потік, Іршавського району, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, бажаючи протиставити себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, маючи на меті спровокувати конфлікт, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_3 підійшов до столика, за яким знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та безпричинно нанесли словесні образи вказаним особам, висловлюючись в адресу останніх нецензурною лайкою та погрожуючи їм побиттям, не реагуючи на зауваження власників бару ОСОБА_10 та ОСОБА_13 припинити хуліганські дії та залишити приміщення бару.
Такі неправомірні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 помітив ОСОБА_14 , 1960 року народження, який знаходився за сусіднім столиком разом із ОСОБА_14 , 1978 року народження, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , і, бажаючи припинити конфлікт, зробив зауваження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , пояснивши, що вже пізній час, бар зачиняється, тому попросив їх залишити бар та порадив піти додому.
Скориставшись втручанням ОСОБА_14 і його спробою припинити хуліганські дії вказаних осіб, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 змогли вийти з бару.
В цей момент ОСОБА_3 , продовжуючи хуліганські дії, усвідомлюючи їх протиправність та кримінальну караність, безпричинно, з хуліганських спонукань, використовуючи зауваження потерпілого як привід розпочати групову бійку за участю ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та інших знайомих, що знаходилися в приміщенні бару - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, розраховуючи на підтримку і схвалення власних дій вказаними особами, з особливою зухвалістю наніс ОСОБА_14 , 1960 року народження, удар затиснутою в кулак рукою в обличчя, від якого у останнього розпочалася кровотеча з носа, та не менше трьох ударів кулаками в потиличну ділянку голови та шийного відділу хребта. Після цього ОСОБА_3 вискочив на стіл та наніс удар взутою ногою в обличчя ОСОБА_7 , від якого потерпілий упав спиною на підлогу та вдарився головою об стіну. Зіскочивши на підлогу, ОСОБА_3 перекинув стіл на ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , 1978 року народження.
Продовжуючи розпочаті ОСОБА_3 хуліганські дії, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи умисно, групою осіб, підійшли до ОСОБА_14 1960 року народження, ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , 1978 року народження, та безпричинно, з хуліганських мотивів, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, протиставляючи себе іншим відвідувачам бару, з особливою зухвалістю спричинили потерпілим тілесні ушкодження.
Зокрема, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 нанесли не менше п`яти ударів руками та ногами по голові та нижніх кінцівках ОСОБА_14 , 1978 року народження. Після цього нанесли декілька ударів руками по тулубу ОСОБА_6 .
Вказані дії відбувалися у громадському місці у присутності сторонніх осіб, незважаючи на вмовляння потерпілих та власника бару ОСОБА_10 , тривали біля п`яти хвилин і вперто не припинялися, супроводжувалися насильством та нецензурною лайкою, а також пошкодженням майна в барі. Усвідомлюючи наслідки спільних протиправних дій учасники бійки втекли з бару.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 потерпілим було умисно заподіяно наступні тілесні ушкодження: ОСОБА_14 , 1960 року народження, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; ОСОБА_14 , 1978 року народження, легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я; ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження; ОСОБА_15 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Також внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 була припинена робота бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зірваний відпочинок відвідувачів бару, порушена обстановка в барі та пошкоджено майно, а саме: розбито скло на вікні розміром 1.5 х 1,3 м., чим власнику бару ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на суму 68 грн. 20 коп.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та просила провадження по справі в цій частині закрити.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, просив закрити провадження по справі. Наслідки закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України йому зрозумілі.
Прокурор ОСОБА_4 вважав, що дане клопотання підлягає задоволенню.
Потерпілий ОСОБА_14 1960 року народження у судовому засіданні 14.09.2015 року заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності, оскільки, на думку потерпілого, ОСОБА_3 був самим ярим провокатором бійки та не відшкодував заподіяну шкоду. У судове засідання 29.09.2015 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи по суті у його відсутності у зв`язку із виїздом у м. Київ (том 2 а.с.104, 111).
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності, оскільки вважали, що він має понести покарання за вчинений злочин.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, всупереч вимогам п.1 ч.1 ст. 57 КПК України, причини неявки суду не повідомили ( том 2 а.с. 61-62, 64, 83, 90, 105, 107-109).
Заслухавши клопотання захисника, думки прокурора та потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд приходить до наступного.
Згідно п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину середньої тяжкості і до набрання законної сили обвинувальним вироком минуло п`ять років.
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 27 вересня 2009 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 296 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років. З дня вчинення злочину минуло більше ніж п`ять років.
Обчислення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності починається з 27.09.2009 року.
Згідно довідки від 28.09.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто після вчинення злочину по даній справі нових злочинів не вчиняв, під час даного кримінального провадження від слідства та суду не переховувався, тому підстав для зупинення або переривання строків давності не має.
Дані обставини підтвердив у судовому засіданні і прокурор.
За таких обставин суд вважає, що строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до відповідальності за злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України, закінчився 27 вересня 2014 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, однак, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі з підстав застосування строків давності обвинуваченому судом роз`яснено.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченоговід кримінальної відповідальності.
Однак, згідно ч. 4 ст. 288 КПК Українипідставою відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є тільки встановлення судом необґрунтованості клопотання. Заперечення ж потерпілих проти клопотання не є наслідком відмови в задоволенні клопотання.
Зокрема, не є підставою відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності і заперечення потерпілих ОСОБА_14 1960 року народження, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 , будучи винним у вчиненні злочину, має понести передбачене законом покарання.
Інші потерпілі в судове засідання на неодноразові виклики не з`явилися.
За таких обставин, підстав для відмови в клопотанні обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, судом не встановлено.
До обвинувального акту додано:
- цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
- цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Згідно ст. 129 КПК України, суд вирішує по суті заявлений по кримінальному провадженню цивільний позов, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отже, ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, заявлений цивільний позов відносно ОСОБА_3 по суті не вирішується.
За таких обставин, заявлені потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_6 цивільні позови в частині вимог, що стосуються обвинуваченого ОСОБА_3 , слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілим про їх право звернутися з такими в порядку цивільного судочинства.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.
Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284 ч.2 п.1, 286, 288, ст.314 ч. 3 п. 2, 372, 395 КПК України,
клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов в частині вимог, що стосуються обвинуваченого ОСОБА_3 , залишити без розгляду.
Заявлений потерпілим ОСОБА_14 цивільний позов в частині вимог, що стосуються обвинуваченого ОСОБА_3 , залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у той же строк з дня отримання копії ухвали, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1