Справа №486/1836/14-к 12.08.2015 12.08.2015 12.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/554/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.191 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Нижньосирогозького району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :
- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.191 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- за ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі;
- за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.191 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у види 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 491 грн. 40 коп.
Вирішено питання про речові докази.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Вказує, що суд не врахував пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, позитивні характеристики, часткове відшкодування завданої шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Зазначає про відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність цивільного позову, полишення поза увагою позиції потерпілого, неправильний висновок суду про наявність судимості.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
4 січня 2014 року між ФОП « ОСОБА_8 », основним видом діяльності якого є надання послуг з виготовлення та встановлення нагробних пам`ятників, інших елементів нагробного комплексу та ОСОБА_6 укладено трудовий договір, згідно якого ОСОБА_6 був працевлаштований до ФОП « ОСОБА_8 » виконавцем робіт.
На початку червня 2014 року, ОСОБА_6 перебував на своєму робочому місці, а саме в майстерні ФОП « ОСОБА_8 », що розташована по АДРЕСА_2 . В цей час до майстерні прийшов ОСОБА_9 для оформлення замовлення на виготовлення надгробної плити та інших виробів. В приміщенні майстерні ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_6 щодо вартості виробів з граніту. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману. Переслідуючи корисливий умисел, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, скориставшись відсутністю інших працівників в приміщенні майстерні, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про можливість виготовлення надгробної плити та інших предметів для встановлення на місці захоронення дешевше, ніж якщо він буде робити замовлення офіційно. Дана пропозиція задовольнила ОСОБА_9 і вони домовились, що ОСОБА_6 власними силами виготовить пам`ятник з чорного граніту, огорожу у вигляді стовпів з шарами, гранітну плитку та вазу з граніту для квітів. За вказані вироби ОСОБА_9 мав заплатити ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7000 грн. Розуміючи, що сам дане замовлення він виготовити не зможе, і, не маючи наміру на виготовлення вказаного замовлення ОСОБА_6 , під різними приводами почав брати у ОСОБА_9 грошові кошти за замовлення. Так в період з червня по серпень 2014 року ОСОБА_10 , шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 6450 грн.
У липні 2014 року, ОСОБА_6 , будучи матеріально відповідальною особою, для приховування свого злочину, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та створення ілюзії виготовлення замовлення вирішив використати матеріали для виготовлення пам`ятників, який належить ФОП « ОСОБА_8 » та до яких він мав вільний доступ. Скориставшись ввіреним йому майном ОСОБА_6 з цеху взяв 3,3 кв. метри гранітної плитки, загальною вартістю 1320 грн., 5 шарів з чорного граніту, загальною вартістю 600 грн., вазу з чорного граніту, вартістю 180 грн. Зазначені матеріали ОСОБА_6 перевіз до гаражу ОСОБА_9 , намагаючись таким чином відстрочити виявлення його шахрайських дій, чим спричинив ФОП « ОСОБА_8 » майнову шкоду на загальну суму 2100 грн.
Крім того, ОСОБА_6 як працівник ФОП « ОСОБА_8 », з яким 04.01.2014 р. укладено трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_6 приймав на себе повну матеріальну відповідальність за всі ввірені йому матеріальні цінності, був зобов`язаний забезпечувати їх збереження, негайно повідомляти про всі випадки розкрадань, нестач та втрат ввірених йому цінностей, бережно відноситись до ввірених йому цінностей, скоїв новий майновий злочин.
Наприкінці серпня 2014 року, ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 працює в цеху з виготовлення надгробних пам`ятників, звернувся до обвинуваченого, для оформлення замовлення на виготовлення надгробної плити та встановлення її на місці захоронення. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману, оскільки виготовити це замовлення без його офіційного оформлення у ФОП « ОСОБА_8 » він не міг. Діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного заволодіння майном, шляхом обману, ОСОБА_6 запросив ОСОБА_11 до майстерні ФОП « ОСОБА_8 », останній вибрав необхідну надгробну плиту, яку ОСОБА_6 мав начебто виготовити та встановити на місці захоронення. Того ж дня, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_11 1200 грн, надані для виконання замовлення. Між тим, ОСОБА_6 предметів, необхідних для виготовлення та встановлення надгробної плити у розпорядженні не мав та виконувати зобов`язання по передачі вказаних предметів не збирався, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1200 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 30 жовтня 2014 року, приблизно о 15 годині, проходячи поряд з будівельним майданчиком, що розташований по АДРЕСА_4 , зайшов на територію вказаного майданчику та до приміщення, яке на той час будувалось для здійснення торгівлі, в якому він на той час підробляв різноробочим, та, де його всі знали і він міг вільно перебувати. Там він побачив у спеціальній валізі шуруповерт «DeWALT DC 742». ОСОБА_6 переконавшись у тому, що його ніхто не помітить, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, викрав валізу із вказаним шуруповертом, належним ОСОБА_12 , спричинивши потерпілому майнову шкоду у розмірі 1960 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення оскаржуваного вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація ним скоєного, вид та розмір призначеного покарання апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
При призначенні покарання обвинуваченому, судом 1-ї інстанції враховані суспільна небезпека вчинених злочинів, дані про його особу - відсутність судимості, позитивні характеристики, утримання малолітньої дитини, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, часткове відшкодування збитків, завданих злочином.
Зваживши на викладене, суд обрав ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та на визначений у вироку строк.
З цим висновком апеляційний суд погоджується, тому як обвинуваченим вчинено п`ять епізодів умисних корисливих злочинів, один з яких є тяжким, два - середньої тяжкості, один - невеликої тяжкості, та за обставин, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку його особи.
Підстави для застосування до покарання правил ст.75 КК України, про що просить апелянт, відсутні.
Доводи у скарзі, що суд недостатньо врахував позитивні дані про його особу та пом`якшуючі покарання обставини, є не суттєвими, оскільки внаслідок врахування саме усіх цих обставин покарання ОСОБА_6 призначене майже у нижчій межі санкції кримінальних законів, за якими його засуджено, а за сукупністю злочинів застосовано принцип часткового складання покарань.
Посилання на те, що у провадженні відсутні цивільні позови, обставини, що обтяжують покарання, не врахована позиція потерпілого не істотні, оскільки ці обставини не є підставами для звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Твердження про безпідставне врахування судом попередньої судимості не відповідають дійсності, оскільки із мотивувальної частини вироку вбачається, що судимість за цим вироком у ОСОБА_6 є першою, отже він є особою, що раніше не була судимою.
Таким чином, всі апеляційні доводи обвинуваченого є неприйнятними, тому за відсутності достатніх підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України, оскаржуваний вирок слід залиши без зміни.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: