Провадження №11-сс/772/518/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

розглянув «11» грудня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 від 29.07.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001431,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого-судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 від 29.07.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001431, у зв`язку з відсутністю в діях суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого-судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2015 року та скасування постанови слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001431.

Апеляційна скарга мотивована тим, що слідчим суддею ОСОБА_1 та слідчим прокуратури ОСОБА_11 , при виконанні своїх службових обов`язків порушено Конституцію і Законодавство України, також грубо порушені конституційні права скаржника, оскільки довгий час йому не видавалась копія постанови. Розгляд справи судом першої інстанції був неповним, оскільки залишились без розгляду обставини, які мають суттєве значення для прийняття законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення. Висновки суду не підтверджуються доказами, які були досліджені в ході судового розгляду. Також суд не прийняв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а також висновки суду викладені в судовому рішенні, містять істотні протиріччя.

При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_7 не наводить, які ж саме порушення передбачені ст.ст. 410-412 КПК України були допущені слідчим суддею, не зазначає у чому саме висновок слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи з посиланням на допущені помилки, які стосуються оцінки доказів і вмотивованості судового рішення, не вказує які саме норми КПК України слідчим суддею не застосовано або неправильно застосовано.

Заслухавши доповідача, скаржника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 19.11.2015 року, винести нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження№0001431, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_7 без задоволення, а ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 19.11.2015 року без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення досудового слідства слідчим ОСОБА_8 були перевірені всі доводи, викладені заявником у заяві про вчинення суддями кримінального правопорушення, які на думку заявника постановили неправосудні рішення, допитано свідків, проведено ряд інших слідчих дій для повного та всебічного розслідування кримінального провадження.

Зокрема, у ході досудового розслідування встановлено, що 25.10.2005 року ОСОБА_12 звернувся до Замостянського районного суду міста Вінниці з позовною заявою до МКП ЖЕК №4, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та Вінницького міськвиконкому про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення.

Рішенням Замостянського районного суду міста Вінниці (гол. ОСОБА_9 ) від 26.03.2007 року вказаний позов задоволено частково , визнано ОСОБА_13 та ОСОБА_14 такими, що втратили право користування житлом, а ОСОБА_7 виселено з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Своє рішення в частині виселення ОСОБА_7 суд мотивував тим, що він систематично б`є ОСОБА_12 , у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_7 порушено кримінальну с праву.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2007 року (гол. ОСОБА_10 ) апеляційну скаргу ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вищезазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції набули законної сили і не скасовані судом вищої інстанції.

В матеріалах цивільної справи №2-113-07 за позовом ОСОБА_12 є копія постанови прокурора Замостянського району м. Вінниці від 12.07.2006 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи за фактом умисного спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_12 . В мотивувальній частині зазначеної постанови вказано, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

За змістом ст. 375 КК України, неправосудним є такий судовий акт, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Його неправосудність може бути пов`язана з невірним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального закону або з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому для кваліфікації дій судді за ст. 375 КК України необхідно встановити, що він ухвалюючи рішення діяв умисно й усвідомлював завідомо неправосудний характер такого акта.

Таким чином, поняття неправосудне рішення у поєднанні з вказівкою на за відомість його постановлення підкреслює цілеспрямований характер злочинних дій судді, його свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону або фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що даних про свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону або фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя, у ході досудового розслідування щодо суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , слідчим прокуратури не встановлено.

При винесенні оскаржуваної постанови, слідчий прокуратури правильно вказав, що питання законності прийнятого рішення судом регулює п. 10 Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про належність судового влади», в якому чітко визначено, що перевірка законності та обґрунтованості судових рішень є виключним правом відповідного суду згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь - якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду заяв, у яких оскаржують ся судові рішення, їх розгляд є порушенням незалежності та самостійності суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, заявник ОСОБА_7 судові рішення ухвалені суддями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в касаційному порядку не оскаржував.

Слідчий-суддя дослідивши матеріали кримінального провадження №0001431, на думку апеляційного суду, прийшов до правильного висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим прокуратури надано вірну оцінку обставинам, які викладені ОСОБА_7 в заяві, а прийняте ним рішення, про відсутність у діях суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 375 КПК України, є законним і таким, що за своїм змістом відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.3 , 422 КПК України , апеляційний суд , -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 від 29.07.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001431, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

З оригіналом вірно: