УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2869/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 310 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року м. Житомир.
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 310 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та виправданий.
Органами слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що на початку 2013 року у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконний посів та вирощування рослин коноплі. Реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_7 у невстановлений слідством день квітня місяця 2013 року, приїхав до садової ділянки № НОМЕР_1 кооперативу «Міжріччя» Житомирського району, яка належить ОСОБА_11 на праві власності. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 взяв невстановлений слідством сільськогосподарський інструмент, прийшов на присадибну ділянку ОСОБА_11 перекопав ділянку землі та посадив рослини коноплі в кількості 22 штук, які згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг яких заборонений.
Крім того, в той же день квітня місяця 2013 року ОСОБА_7 повернувся до свого місця проживання, взяв невстановлений слідством сільськогосподарський інструмент, перекопав ділянку землі та реалізовуючи злочинний умисел, в різних місцях посадив рослини коноплі в кількості 9 штук.
Вказані рослини коноплі ОСОБА_7 протягом квітня червня 2013 року доглядав, періодично поливав водою, прополював від бур`яну, таким чином незаконно вирощував їх.
В подальшому 10 червня 2013 року близько 7 години працівники міліції під час огляду садової ділянки № НОМЕР_1 кооперативу «Міжріччя» Житомирського району, виявили та вилучили вказані рослини коноплі в кількості 22 штук.
Крім того, 15 червня 2013 року о 8 годині 15 хвилин, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 працівниками міліції було виявлено та вилучено інші рослини коноплі різні за розміром в кількості 9 штук, які він незаконно посадив та вирощував.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Вважає вирок суду таким, що винесений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Мотивує тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки дослідженим обставинам кримінального провадження і зміненим в судовому засіданні показам свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , порівняно з показами під час досудового розслідування, про виявлення та вилучення доглянутих рослин коноплі на присадибних ділянках. Вказує, що ОСОБА_11 не хворіє на наркоманію, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів не притягувався, що свідчить про його непричетність до вирощування конопель на своїй присадибній ділянці.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду без зміни. Мотивує тим, що суд всебічно з`ясував всі обставини справи, а прокурор не навів наявність будь якої підстави для скасування вироку суду, передбаченої ч. 1 ст. 411 КПК України. Жоден свідок не вказав, що саме він незаконно садив і вирощував рослини коноплі.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні на запитання прокурора стверджував, що під час досудового слідства він лише висловив припущення про можливість здійснення посіву коноплі ОСОБА_7 і так само припускав можливість самосію коноплі. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були запрошені понятими і тільки бачили викладені працівниками міліції на подвір`ї рослини коноплі, а хто і де їх вирощував вони не знають і показів працівникам міліції про вирощування коноплі ОСОБА_7 не давали. Звертає увагу на відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколу допиту ОСОБА_11 , які він давав під час досудового слідства.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 про необхідність задоволення апеляційної скарги з підстав у ній зазначених, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Висновок суду про не доведеність стороною обвинувачення винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин і доказів, досліджених під час судового розгляду кримінального провадження та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Апеляційним судом не проводилося часткове слідство з повторним дослідженням фототаблиці до протоколу огляду місця події та допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки, під час нового розгляду кримінального провадження після скасування судового рішення судом касаційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 2 ст. 439 КПК України, виконав вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі суду від 02 квітня 2015 року.
Суд дослідив матеріали кримінального провадження, в тому числі і фототаблицю до протоколу огляду місця події, відповідно до ч. 4 ст. 96 КПК України детально допитав свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо їх попередніх показань, даних під час досудового розслідування, які частково не узгоджувалися з показаннями в судовому засіданні.
Учасники судового розгляду мали можливість задавати запитання свідкам щодо сприйняття фактів, про які вони давали показання і таким чином перевірялась причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.
Допитані під час судового слідства в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи попереджені про настання кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання, відповідно ст. 384 КК України, пояснили, що були запрошені в якості понятих під час проведення обшуку в ОСОБА_14 , де на присадибній ділянці в різних частинах городу було виявлено рослини коноплі різного розміру, які були недоглянуті. ОСОБА_13 побачила рослини коноплі лише розкладеними на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 бачив рослини коноплі на необробленому городі, в різних його частинах.
Свідок ОСОБА_11 на досудовому слідстві у даному кримінальному провадженні відповідаючи на запитання слідчого зробив припущення, що коноплю на його ділянці № НОМЕР_1 садового кооперативу «Міжріччя» Житомирського району, міг посадити ОСОБА_7 чи конопля могла бути самосієм.
Допитаний під час судового слідства ОСОБА_11 , будучи попередженим про настання кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання, відповідно ст. 384 КК України, стверджував про відсутність у нього інформації про причетність ОСОБА_7 до посіву та вирощування коноплі на його земельній ділянці № НОМЕР_1 садового кооперативу «Міжріччя» Житомирського району.
ОСОБА_11 пояснив, що йому належить земельна ділянка № НОМЕР_1 садового кооперативу «Міжріччя» Житомирського району, на якій розташовано дачний будинок. Вказав, що до нього двічі приїжджав ОСОБА_7 , привозив на його прохання продукти харчування, ходив ловити рибу. Однак він не бачив, щоб ОСОБА_7 на його земельній ділянці виконував будь які роботи. ОСОБА_11 не заперечує факт виявлення на його присадибній ділянці рослин коноплі, але хто їх посадив - він не знає.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні настоював на тому, що він не міг стверджувати працівникам міліції про те, що ОСОБА_7 на його присадибній ділянці посіяв коноплю. Вказував, що він лише відповів на запитання слідчого і припускав можливість вчинення посіву коноплі ОСОБА_7 , який хворіє на наркоманію і був раніше судимий за злочин пов`язаний з обігом наркотиків.
У той же час зауваження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколу допиту ОСОБА_11 , які він давав під час досудового слідства є слушними, оскільки такі показання дійсно відсутні (а. с. 18-21).
Судом досліджувався протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, з яких встановлено, що на присадибній ділянці № НОМЕР_1 садового товариства «Межиріччя» розміром 8 на 9 метрів посаджена картопля, буряк, морква, а по краю виявлено 22 рослини схожі на коноплі, политі та доглянуті. Власник земельної ділянки ОСОБА_11 від дачі показів відмовився. Запрошені на огляд місця події понятими, допитані у суді свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підтвердили лише факт виявлення посіву, однак пояснили, що ОСОБА_7 на грядці взагалі не бачили.
Зібрані під час досудового розслідування докази і розглянуті судом не стверджують і не дають підстави суду вважати, що незаконний посів та вирощування рослин коноплі на садовій ділянці як кооперативу «Міжріччя», що належить ОСОБА_11 , так і на присадибній ділянці домоволодіння ОСОБА_7 вчинено саме обвинуваченим.
Суд першої інстанції встановив сам факт виявлення та вилучення рослин коноплі за вказаних обставин, врахував всі обставини кримінального провадження, перевірив та дав належну оцінку дослідженим матеріалам кримінального провадження, показам свідків, які не підтвердили причетність ОСОБА_7 до посіву та вирощування рослин коноплі і дійшов правильного висновку, що стороною обвинувачення незаперечно, поза всяким сумнівом не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, саме обвинуваченим.
Тому, доводи прокурора про виявлення та вилучення рослин коноплі на вказаних земельних ділянках, їх стан на час виявлення, факт попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, його участь і лікування по проекту замісної терапії та засудження ОСОБА_11 за завідомо неправдиві показання, не можуть бути незаперечними доказами вини обвинуваченого і підставою для його засудження.
Обвинувачення ОСОБА_7 грунтується лише на припущеннях досудового слідства, в цілому має сумнівну основу, а наявність сумнівів не узгоджується з гарантіями визначеними ст. 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та суперечить стандартам доказування «вне разумного сомнения», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, можуть мати місце лише при існуванні достатньо сильних, чітких, взаємно підтверджуючих, об`єктивних даних.
У даному кримінальному провадженні апеляційним судом не встановлено суттєвих недоліків чи помилок, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, з підстав вказаних прокурором в апеляційній скарзі.
Тому, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирського району ОСОБА_6 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000710, щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, без зміни.
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Житомирської області: