Справа № 1-62/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2011 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
з участю: прокурораОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4,

його представника,

адвоката ОСОБА_5,

підсудного ОСОБА_6,

його захисника,

адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с. Усть-Нера, Якутська АРСР, Російська Федерація, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, військовозобовязаного, не працює, не одруженого, раніше не судимого,

за ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

6 березня біля 1 години неподалік кафе «Білий берег» по вул. Надслучанській в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області під час сварки, на грунті неприязних відносин, що виникли раптово, ОСОБА_6 наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 від якого той не втримався на ногах, через бордюр упав на тротуар, що був перед ним, отримавши при цьому закритий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині, що за критерієм загоювання відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не передбачаючи настання таких наслідків, хоча повенен був і міг їх передбачити.

Допитаний як підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе в предявленому йому обвинуваченні визнав та показав, що 6 березня 2011 року він з товаришами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 знаходилися в кафе «Прислучанка» в с. Прислуч Березнівського району. Біля 1 години йому подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_11 і повідомив, що в його автомобілі «Шевроле Авео» біля кафе «Білий берег» в с. Бистричі Березнівського району невідомі особи випустили повітря з коліс. Попросив його приїхати з тим, щоб допомогти їх підкачати.

Він та названі ним особи поїхали в с. Бистричі до кафе «Білий берег», почали підкачувати колеса в автомобілі ОСОБА_11, де стали свідками сварки між жителями села. Коли підійшли до них, ті їм запропонували їхати від кафе, а коли вони розвернулися і почали йти від місця конфлікту, хтось вдарив його ногою по сідниці.

ОСОБА_11 на його запитання вказав на ОСОБА_12 Запропонував йому відійти в сторону. Вони відійшли від натовпу і він наніс йому правою рукою удар в обличчя від якого ОСОБА_4 не втримався на ногах, ступив кілька кроків назад і впав через бордюр на тротуар, після чого через секунд 40 почав кричати, що у нього болить нога.

Наміру спричинити йому такого характеру тілесні ушкодження у нього не було.

Просить вибачення у потерпілого. Цивільний позов ОСОБА_4 визнав частково.

З показань потерпілого ОСОБА_4, який в цілому погодився з показаннями підсудного ОСОБА_6 слідує, що після удару в обличчя, коли він почав точитися назад, ОСОБА_6 завдав також удар ногою в його праву ногу, від чого він упав на тротуар, і практично відразу відчув різкий біль в правій нозі. По 21 березня 2011 року лікувався стаціонарно.

В ході судового розгляду справи потерпілий пояснив, що він конкретно не памятає нанесення йому удару ногою, але припускає, що в той момент коли він відчув сильний біль в нозі ще до падіння на тротуар, йому було завдано удар ногою.

Просить, притягнувши ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за предявленим обвинуваченням, відшкодувати йому майнову шкоду - понесені витрати на лікування в розмірі 10 703 гривні 95 копійок та моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10 000 гривень.

В судовому засіданні на збільшення позовних вимог просить також покласти на ОСОБА_6 витрати повязані з явкою до суду від місця навчання в розмірі 305 гривень 76 копійок.

Допитані як свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 ОСОБА_11 показали, що під час конфлікту біля кафе «Білий берег» між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з яким вони приїхали в с. Бистричі, потерпілий ОСОБА_4 з пояснень ОСОБА_11 завдав удар ногою в сідниці ОСОБА_6, той запропонував йому відійти від натовпу, а коли вони відійшли на кілька метрів наніс йому удар рукою в обличчя, від якого той почав падати на тротуар, а через 20-30 секунд кричати, що у нього зламана нога.

Аналогічні пояснення дали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16, показавши, що після криків потерпілого ОСОБА_4 про те, що у нього зламана нога, конфлікт, який тільки-но розпочався між ними та невідомими особами, які приїхали з с. Прислуч, різко припинився.

Такі ж показання в ході досудового слідства дав свідок ОСОБА_8 Показав також, що підбіг до ОСОБА_4, оглянув ногу, зважаючи на наявність у нього медичної освіти встановив, що в того переламана нога, і сказав, що ОСОБА_4 потрібно негайно відправляти до лікарні.

Допитані свідки ствердили, що не бачили, щоб ОСОБА_6 після удару рукою в обличчя ОСОБА_4 завдав йому ще й удар ногою в його праву ногу.

Цього ствердно не пояснив сам потерпілий ОСОБА_4 Його пояснення про можливість нанесення йому такого удару ОСОБА_17 є припущенням. Не давав таких показів він і в ході допиту його як потерпілого в ході досудового слідства.

А допитаний як свідок слідчий Дячук М.В. показав, що в цьому слідство намагалися переконати батьки потерпілого.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність зібраними по справі доказами того факту, що ОСОБА_6 в ході конфлікту між ним і потерпілим завдав йому удар ногою в праву ногу, від якого ймовірно у нього виник перелом ноги.

З висновку судово-медичної експертизи № 138 від 28 березня 2011 року (а. с. 48-50) слідує, що діагностоване лікарями ушкодження у потерпілого ОСОБА_4 у виді закритого перелому обох кісток правої гомілки переважно утворюється від дії твердого тупого предмета, що не виключає утворення його за механізмом внаслідок нанесення ударів сторонніми особами кулаками рук, взутими ногами, або будь-якими предметами (деревяною палицею, битою, металевим предметом), або внаслідок нанесення ударів кулаками рук (взутими ногами) чи іншими предметами з послідуючим падінням на асфальтоване дорожнє покриття або виступаючі предмети (обордюрений) тротуар.

Відносяться такі тілесні ушкодження до середнього ступеня тяжкості та відповідають зазначеному в постанові терміну їх спричинення.

Допитаний в судовому засіданні для розяснення свого експертного висновку судово-медичний експерт ОСОБА_18 пояснив, що наявні у потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження зазвичай не утворюються від падіння на рівній поверхні, яким, зокрема, є асфальтоване покриття, і характер ушкодження дає підстави для висновку про те, що воно скоріше могло утворитися або від отриманого удару, або від падіння на виступаючі предмети, яким міг бути також бордюр тротуару.

З пояснень потерпілого ОСОБА_4 та протоколу відтворення обстановки і обставин події з фототаблицями (а. с. 52-54) перед нанесенням йому удару в голову ОСОБА_6 вони стояли один навпроти одного на проїжджій частині дороги в безпосередній близькості від тротуару, до якого він був повернутий під кутом правим боком.

Досліджені докази в їх сукупності з врахуванням показань потерпілого на досудовому слідстві про те, що від удару ОСОБА_6 в обличчя нього потемніло в очах, він не втримався на ногах, зробив 3-4 кроки назад та біля обордюреного тротуару не зміг підняти ногу, щоб його переступити, упав і в лежачому положенні, взявшись за ногу відчув у ній різкий біль, дають підстави зробити висновок про отримання потерпілим ОСОБА_4 виявлених у нього тілесних ушкоджень під час падіння і удару об бордюр тротуару.

За таких обставин дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як спричинення потерпілому ОСОБА_4 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та обставини за яких ним було вчинено вказаний злочин, поведінку потерпілого ОСОБА_4 перед його вчиненням, помякшуючі його покарання обставини щире каяття у вчиненому, про що свідчить вибачення перед ним в судовому засіданні, активне сприяння його розкриттю.

Вважає недоведеним, що під час вчиненого він знаходився в стані сильного душевного хвилювання. Доказів цього в матеріалах кримінальної справи немає, не добуто їх і в судовому засіданні. З наведених підстав суд виключає вказану обставину з обвинувачення, визнану слідством як доведену.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин в судовому засіданні не встановлено.

На підставі наведеного суд погоджується з позицією сторін про призначення йому покарання у виді громадських робіт, строк яких визначає, враховуючи обставини справи і особу підсудного ОСОБА_6

При оцінці доведеності цивільного позову потерпілого суд зазначає таке.

Витрати понесені ОСОБА_4 на придбання ліків, як це видно з фіскальних чеків медичних установ, стосуються періоду після 6 березня 2011 року та часу його лікування, зазначеного в епікризі Рівненської обласної клінічної лікарні № 2601(248289) з 9 березня 2011 року по 27 березня 2011 року. Крім цього, рахунок фактура № 13 від 11 березня 2011 року доводить, що ним придбано набір металоконструкцій для блокування перелому гомілки вартістю 7 500 гривень.

А тому суд не може погодитися з позицію ОСОБА_6 про те, що спричинена йому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню частково, в розмірі 2000 гривень.

Не ґрунтується на законі й твердження ОСОБА_6 про те, що моральної шкоди потерпілому він не спричинив, оскільки той був ініціатором конфлікту.

Спричинена ОСОБА_4 моральна шкода, полягає в душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки щодо нього з боку ОСОБА_6, перенесених внаслідок цього фізичному болі та стражданнях, що також призвели до порушення нормальних життєвих звязків, зокрема тривалого лікування та порушення нормального навчального процесу в Харківському індустріально-педагогічному технікумі.

Однак, з врахуванням обставини справи, зокрема, тієї обставини, що конфлікт спровокував сам потерпілий, завдавши удар ногою ОСОБА_6, зазначений потерпілим ОСОБА_4 розмір моральної шкоди суд вважає невідповідним обставинам, встановленим судом, і визначає її в розмірі 2000 гривень.

Що стосується вимоги про відшкодування судових (транспортних) витрат в розмірі 305 гривень 76 копійок, які поніс потерпілий ОСОБА_4 на поїздки до суду з м. Харкова і назад, то суд бере до уваги наступне.

Згідно з п. 1 ст. 91 КПК України судові витрати, зокрема, складаються із сум, що мають бути видані свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам і понятим.

У відповідності з ч.1 ст. 92 КПК України свідки, потерпілі, законні представники потерпілих, перекладачі, експерти, спеціалісти і поняті мають право на відшкодування їм витрат по явці за викликом в органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і до суду.

Частиною четвертою ст. 92 КПК України встановлено, що зазначені виплати провадяться з коштів органів дізнання, досудового слідства і суду. Порядок виплати і розмір сум, що підлягають виплаті, визначаються відповідною інструкцією.

А пунктом 7 Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою КМ України № 710 від 1 липня 1996 року, встановлено, що у кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, абзацом третім якої передбачено відшкодування потерпілим вартості проїзду до місця виклику і назад, провадяться органом, який зробив виклик із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

Таким чином, відшкодуванню за рахунок підсудного ОСОБА_6 вказані витрати не підлягають і в цій частині позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

З врахуванням особи підсудного, обставин ним вчиненого, до набуття вироком законної сили суд залишає ОСОБА_6 запобіжний захід, що обраний йому в ході досудового слідства підписку про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 128 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення цього вироку до виконання.

Контроль за виконанням призначеного ОСОБА_6 покарання покласти на Сарненський міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції, а проведення індивідуально-профілактичної роботи за місцем його проживання - на Березнівський РВ УМВС України в Рівненській області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 спричинену йому матеріальну шкоду в розмірі 10 703 гривні 95 копійок та в якості моральної шкоди - 2000 гривень.

В частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_19 судових витрат в розмірі 305 гривень 76 копійок ОСОБА_4 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: Мельник В.Я.