Ухвала

іменем україни

14 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь:

- ОСОБА_3 28 232 грн 61 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди;

- ОСОБА_4 30 000 грн моральної шкоди;

- ОСОБА_5 15 704 грн 91 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди;

- держави 2951 грн 52 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно о 07 год. 24 хв. 02 вересня 2014 року на вул. В. Морська у м. Миколаєві, рухаючись на автомобілі «NISSAN Primera» реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 69-72 км/год., при наближенні до перехрестя з вул. Дзержинського в порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.3. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність та перевищив дозволену максимальну швидкість, внаслідок чого коїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, який перетинав проїзну частину вул. В. Морська по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво по ходу руху автомобіля. В результаті останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій засудженого, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та його особі, порушує питання про пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу винного, який навчається на останньому курсі в університеті, його позитивну характеристику, обставини, що пом'якшують покарання - його щире каяття, молодий вік, а також те, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 мінімального основного покарання, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винним.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Апеляційний суд переглянув дане кримінальне провадження та виніс мотивовану ухвалу, якою визнав призначене вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 покарання таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 щодо необхідності пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що в касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_2 покарання, вона задоволенню не підлягає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9