1-кп/357/999/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква кримінальне

провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000087 від 02 квітня 2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Бахмацького р-ну Чернігівської обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, призваного під час мобілізації 24.03.2014 р. Ужгородським ОМВК, молодшого сержанта запасу, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 12 жовтня 2015 р.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що згідно з наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по стройовій частині) від 25 березня 2014 р. №62 молодшого сержанта ОСОБА_4 , призваного під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 24 березня 2014 р. було призначено на посаду номера обслуги радіотелефоніста та зараховано до списків особового складу частини, а наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26 січня 2015 р. №24 виведено в розпорядження командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира в/частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 3 квітня 2015 р. №91 молодшого сержанта ОСОБА_4 , звільненого наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 07.03.2015 р. №45-рс у запас, виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Під час проходження військової служби під час мобілізації молодший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, був повинен керуватися вимогами ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,11,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, ОСОБА_4 , близько 8 год. 12 січня 2015 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , та до 19 березня 2015 р. перебував за місцем свого проживання: в м. Чоп Закарпатської обл., проводячи час на власний розсуд, і не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

20 березня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

У судовому засіданні учасниками кримінального провадження суду надано угоду про визнання винуватості від 08 грудня 2015 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 - з іншого.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України, пояснивши причини скоєння злочину та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за ст.407 ч.3 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 600(шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) грн.

При цьому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання за ст.407 ч.3 КК України, з застосуванням ст.69 КК України погоджену сторонами у виді штрафу в розмірі 600(шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.407 ч.3 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 наявні, підстави для застосування ст.69 КК України у провадженні (наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: ОСОБА_4 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, чистосердечно розкаюється у вчиненому, як особа за місцем служби характеризується позитивно, збіг тяжких сімейних обставин (хвороба дружини та рідної сестри, яка потребувала стороннього догляду) наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376, 475, КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості від 08 грудня 2015 р., укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000087 від 02 квітня 2015 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України та з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 600( шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200(десять тисяч двісті) грн.

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,