Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/284/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0002026 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а також представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засудженого за п.1 і п.4 ч.2 ст. 115 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі та за ч.3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 16544 грн. 48 коп. та на користь потерпілої ОСОБА_10 400 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди і 8859 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суд обвинувачений ОСОБА_9 скоїв умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті двом особам, вчинене з особливою жорстокістю, а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, за таких обставин.

Так, 03.04.2014 року у нічний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 знаходився в гостях за місцем проживання своїх батьків у будинку АДРЕСА_1 , де вживав спиртні напої. Вийшовши на подвір`я домоволодіння покурити, він згадав про конфліктну ситуацію, яка виникла напередодні між ним та сусідом його батьків ОСОБА_11 , який проживав по АДРЕСА_1 , а тому з мотивів особистої неприязні вирішив вчинити його вбивство.

З метою виконання злочинного умислу ОСОБА_9 переліз через паркан, який огороджує територію домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем проживання подружжя ОСОБА_12 та постукав у вхідні двері будинку. У цей час з будинку вийшов ОСОБА_11 , який тримав в руках ліхтарик та молоток. ОСОБА_9 почав тікати, а ОСОБА_11 переслідував його, але за будинком біля хвіртки, на межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .Павлова ОСОБА_9 вихопив з рук ОСОБА_11 молоток.

У подальшому, маючи умисел на вбивство останнього, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння та проявляючи особливу жорстокість, ОСОБА_9 із значною силою наніс численні удари молотком по голові, обличчю, шиї та спині потерпілого ОСОБА_11 , тим самим завдавши останньому особливих страждань.

Внаслідок нанесених ОСОБА_9 ударів молотком потерпілому ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: ран голови та обличчя, крововиливу в м`які тканини голови, перелому щелепної кості та стінок правої орбіти, крововиливу в білкову оболонку правого ока, набряку м`яких тканин з крововиливом на нижній повіці правого ока, множинно-уламкового перелому кісток зводу черепа з формуванням дефекту кісткової тканини і переходом на основу черепа, розмозжінням речовини тім`яної-скроневої долі правої півкулі головного мозку, забою речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку тім`яної-скроневої долі лівої півкулі головного мозку по конвексітальній поверхні, які утворились за життя від не менше 12 травматичних впливів тупими предметами, нанесеними з достатньою силою для формування переломів кісток черепа та які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення; б) саден спини справа та по задній поверхні шиї, які утворились від не менше 8-ми травматичних дій тупими предметами, нанесені з менш значною силою, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

При цьому ОСОБА_9 , усвідомлюючи присутність ОСОБА_13 , яка прийшла на допомогу своєму чоловікові, не припиняючи своїх дій під час вбивства ОСОБА_11 , діяв з особливою жорстокістю, розуміючи, що спричиняє особливих страждань ОСОБА_13 , в присутності якої наносив удари молотком ОСОБА_11 .

Надалі ОСОБА_13 , намагаючись чинити опір та захистити свого чоловіка, схопила ОСОБА_9 за одяг, але останній, маючи умисел на позбавлення життя двох осіб, з метою вбивства ОСОБА_13 , діючи з особливою жорстокістю, зі значною силою, наніс потерпілій численні удари молотком по голові, тим самим завдавши їй особливих страждань.

Внаслідок нанесених ОСОБА_9 ударів молотком потерпілій ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, ран голови, крововиливу у м`які тканини голови, множино-уламкового перелому кісток зводу черепа (потиличної кості) з формуванням дефекту кісткової тканини та переходом на основу черепа, розмозжіння речовини головного мозку правої потиличної долі, забою речовини головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки на всьому проміжку, які мають ознаки небезпечних для життя в момент спричинення. Вказані тілесні ушкодження в області голови могли утворитись від не менш дванадцяти травматичних дій тупими предметами нанесеними з достатньою силою, для формування перелому кісток черепу.

Смерть ОСОБА_11 та ОСОБА_13 настала на місці події внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з розмозжінням та забоєм речовини головного мозку, крововиливом під м`які мозкові оболонки.

Крім того, 03.04.2014 року у нічний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , після вчинення вбивства подружжя ОСОБА_12 , вирішив вчинити крадіжку належного їм майна. Скориставшись тим, що двері житлового будинку були відчинені, обвинувачений незаконно проник до приміщення вказаного будинку, який належав ОСОБА_12 , звідки таємно викрав мобільний телефон «Nokia 1110 І» вартістю 90 грн., мобільний телефон «Nokia 6303 СІ» вартістю 314 грн. 77 коп., мобільний телефон «Nokia 1110» вартістю 81 грн. 25 коп., а всього викрав майно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на суму 486 грн. 02 коп. З викраденим з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд.

У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_9 винним та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі, за п.п. 1, 4 ч.2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що судом при ухваленні вироку не враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п.п.1,4 ч.2 ст. 115 КК України не визнав, навіть після підтвердження її доказами в ході судового розгляду, що в свою чергу, характеризує обвинуваченого з негативного боку, як особу, яка не усвідомила суспільну небезпечність свого діяння, не розкаялася у вчиненому, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки його особи.

Вказує і на те, що судом недостатньо враховано наявність, передбачених ст. 67 КК України, двох обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , зокрема вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо осіб похилого віку, а тому призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з урахуванням вищевикладеного не сприятиме виконанню мети покарання, встановленої ст. 50 КК України, щодо виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 , у своїй апеляційній скарзі також просить скасувати вказаний вирок суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п. п.1,4 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за п.п.1,4 ч.2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому посилається на те, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисне вбивство двох осіб похилого віку з особливою жорстокістю, що є обтяжуючими вину обставинами, тобто вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення.

На підтвердження того, що при вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений діяв з особливою жорстокістю, свідчить кількість нанесених тілесних ушкоджень, а саме не менше двадцяти тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та не менше дванадцяти - ОСОБА_13 , а також місце їх заподіяння життєво-важливі органи, тому вважає, що обвинувачений усвідомлював, що завдає потерпілим особливих психічних, моральних та фізичних страждань.

Просить врахувати і те, що незважаючи на наявність беззаперечних доказів, що підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні вбивства подружжя ОСОБА_12 , свою вину він не визнав, активно її заперечував з метою уникнення кримінальної відповідальності, розкриттю кримінального правопорушення не сприяв, у вчиненому не розкаявся, збитки не відшкодував.

Крім того, просить врахувати, що на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 ніде не працював, закладав золоті прикраси дружини, а отриманні кошти витрачав на вживання пива, вів фактично паразитичний спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але був звільнений від відбуття покарання у зв`язку з актом амністії. Тобто, обставини вчинення кримінального правопорушення та характеристика особи обвинуваченого свідчать про те, що він становить особливу небезпеку для оточуючих та всього суспільства.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , також просить скасувати вказаний вирок суду та закрити дане кримінальне провадження на підставі ч.1 п.3 ст.284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому вказує на те, що вина обвинуваченого не доведена жодним доказом, нічим не підтверджено неприязні стосунки між обвинуваченим та ОСОБА_11 , а тому у ОСОБА_9 не було мотиву на позбавлення життя подружжя ОСОБА_12 .

Вважає, що районний суд безпідставно не врахував твердження обвинуваченого про те, що йому не належать вилучені в ході слідчого експерименту штани із слідами крові ОСОБА_11 , а також не врахував показання свідка ОСОБА_14 , яка є його дружиною про те, що чоловік повернувся додому в тих же речах, що і пішов до батьків та показання свідка ОСОБА_15 , яка є його матір`ю про те, що її син 03.04.2014 року був одягнений у блакитні джинси. Вказані показання взяті до уваги судом, як докази вини ОСОБА_9 , однак потім оцінені критично, та не враховані.

Вказує і на те, що згідно долученого до матеріалів провадження витягу з ЄРДР зазначено, що 04.04.2014 року о 13.30 год. до чергової частини Кіровоградського МВ УМВС України надійшло повідомлення від працівника Кіровоградської станції швидкої допомоги про дану пригоду, однак згідно рапорту від 04.04.2014 року № 8979 оперативного чергового ОСОБА_16 таке повідомлення було 04.04.2014 року о 15.10 год., після чого на місце пригоди направлено слідчо - оператину групу. Проте, відповідно до протоколу огляду місця події, початок огляду вказано о 13.30 год.

Вказує і на те, що протокол огляду місця події від 04.04.2014 року мітить два останніх аркуші, які протилежно відрізняються між собою (т.1 а.п.42-52, 137-154), тому на його думку викликає сумнів справжність вказаного протоколу.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що мобільні телефони «Nokia 1110», «Nokia 1110 І» та «Nokia 6303 СІ», викрав саме ОСОБА_9 .

Звертає увагу і на те, що під час проведення слідчого експерименту 05.04.2014 року слідчий підказував ОСОБА_17 , як він перелазив через паркан та куди він викинув штани, та минулого дня його підзахисний наголошував про фізичний та моральний тиск на нього з боку працівників міліції, про що подавав відповідні заяви. При цьому вказує і на те, що з порушенням була вилучена щітка з домоволодіння ОСОБА_12 , оскільки її тримав у руках слідчий ОСОБА_18 протягом слідчого експерименту, а не помістив її відразу до пакету, що у подальшому унеможливило провести молекулярно-генетичну експертизу для виявлення наявності на ній слідів рук ОСОБА_17 .

Також захисник вважає, що проведені експертами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 судово-медичні експертизи у кримінальному провадженні, однак останні не могли бути експертами відповідно до інформації державного Реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до Закону України "Про судову експертизу", атестовані судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, а відповідно і призначати проведення судової експертизи можливо лише тим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Тому, вважає, що вказані експерти не мали права проводити судову експертизу, оскільки вони не внесені до Реєстру, а здійснені ними експертизи є такими, що порушують даний Закон і повинні бути визнаними районним судом, як незаконні.

Крім того, під час судового розгляду судом встановлено, що експертизи №№ 233,301,605,1270,68,67 (т.1 а.п.164-165,170-178,215-217, т.2 а.п.4-5) проведені за постановою слідчого ОСОБА_21 , який згідно матеріалів кримінального провадження не був уповноважений на його розслідування, а тому суд дійшов висновку, що їх проведено з істотним порушенням порядку визначеного КПК України, та визнав вказані висновки експертів недопустимим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, визнаючи доведеним вину ОСОБА_9 , суд посилаючись на докази, посилається на експертизи, а потім визнає висновки експертів недопустимими доказами по справі.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі та доповненні до неї, просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою закрити дане кримінальне провадження па підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України за недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вважає вирок районного суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з багато чисельними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства.

Вказує і на те, що все обвинувачення ґрунтується на його показаннях, які він надав у приміщенні Кіровоградського МВ УМВС України, де до нього працівники міліції застосували заходи фізичного та психічного впливу, внаслідок чого він зізнався у вчинені злочинів, вказаних в обвинуваченні, але він їх не вчиняв. Після цього, через те, що його було «психічно зламано», він виконував усі незаконні вказівки працівників міліції та слідчого, які вказували на те, як провести слідчий експеримент, де знаходяться речі, які потрібно вилучити, а в суді при застосуванні запобіжного заходу підтвердити факт вбивства та не скаржитися на дії працівників міліції. Речі, які вилучили під час слідчого експерименту, йому не належать та він їх ніколи не бачив.

Насправді 3 та 4 квітня 2014 року із подружжям ОСОБА_12 він не зустрічався та не мав з ними жодних конфліктів. Неприязні стосунки між ним та ОСОБА_11 не підтверджені жодним доказом, мотиву на позбавлення життя подружжя ОСОБА_12 у нього також не було.

Вважає, що його вина не може доводитись висновками судово-медичних експертиз №301 від 13 червня 2014 року та №297 від 04.06.2014 року, якими підтверджено, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_11 , могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 05.04.2014 року, оскільки допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердила висновки складених нею експертиз, а також зазначила, що вона як експерт не стверджує, а лише припускає, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_11 , могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_9 .

Також, звертає увагу на те, що під час судового розгляду встановлено, що експертизи №№ 233,301,605,1270,68,67 (т.1 а.п.164-165,170-178,215-217, т.2 а.п.4-5) проведені за дорученням слідчого ОСОБА_21 , який не був уповноважений на розслідування вказаного кримінального провадження, через що суд визнав вказані висновки експертів недопустимим доказом у кримінальному провадженні, в тому числі і експертизу №301 від 13 червня 2014 року.

До того ж зазначає, що суд не звернув увагу на те, що експертиза за № 301 від 18.04.2014 року, яка визнана недопустимою, ідентична за висновком та номером експертизі № 301 від 13.06.2014 року, яку експерт ОСОБА_22 скопіювала з недопустимої та незаконної експертизи № 301 від 18.04.2014 року та надала висновок, але вже на постанову слідчого ОСОБА_23 .

Більш того, на всіх висновках експерта ОСОБА_22 не поставлено печатки судово-медичного закладу експертом якого вона являється, що також ставить під сумнів законність їх проведення.

Також, обвинувачений не згоден з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2014 року за його участю на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки він проведений в порушення вимог ч.5 ст. 240 КПК України, а саме без добровільної згоди особи, яка володіє вказаним домоволодінням, а тому не може бути визнаний належним доказом.

Крім того, на його думку також не може бути прийнятий до уваги протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео- контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів від 10.06.2014 року, проведеної у встановленому порядку на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області №726т від 05.04.2014 року, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 249 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД не може перевищувати два місяці, тобто цей строк закінчився 05.06.2014 року, а протокол був складений о/у ВКР Кіровоградського МВ УМВС лейтенантом міліції ОСОБА_24 10.06.2014 року.

Вказує і на те, що свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що проживає у двоповерховому будинку по АДРЕСА_3 близько 20 років та напроти неї через вулицю проживали сусіди Нехаєві, які вели більше замкнутий образ життя та з нею тільки віталися. Ввечері 03.04.2014 року вона була вдома на другому поверсі та близько 21 год. 30 хв. побачила на вулиці біля входу на подвір`я ОСОБА_12 машину швидкої медичної допомоги та подумала, що ОСОБА_11 стало погано, оскільки останнім часом той хворів. У подальшому вона виглядала у вікно до 23 години та світло у сусідів вже було вимкнуто і машини швидкої медичної допомоги не було.

Але як досудовим слідством так і судом чомусь не з`ясовано, що за автомобіль швидкої допомоги стояв біля будинку АДРЕСА_1 , яка марка автомобіля, що за люди були в цьому автомобілі та з якою метою вони туди приїжджали. Дані показання повністю доводять те, що він не міг вчинити даний злочин, оскільки в цей час вже був на іншому краю міста, а саме на вул. Героїв Сталінграда.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні вимоги та заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , думку прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції та заперечили задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.1 і 4 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які відповідають фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та показав, що 03 квітня 2014 року протягом дня перебував в гостях у своїх батьків по АДРЕСА_1 . Близько 20 год. 50 хв. він сходив до магазину «Візит» на вул. В. Терешкової, де придбав пляшку пива та цигарок, після чого приблизно о 21 год. 10 хв. повернувся до будинку батьків, де на той час перебували мати та брат. Випивши пива о 21 год. 45 хв. він пішов додому через залізничну дорогу, Озерну балку та райони ОСОБА_26 і Пацаєва, куди прийшов о 23 год. Вдома його зустріла дружина, він переодягнувся та сходив за пивом, яке випив на кухні, де і заснув. Дружина в цей час спала у спальні.

Наступного дня о 18 год., у той час як він гуляв з донькою на вулиці, до нього підійшли працівники міліції і запросили на бесіду до Кіровоградського МВ УМВС України, на що він погодився. На другому поверсі приміщення міліції до нього застосували працівники міліції заходи фізичного та психологічного впливу, внаслідок чого він зізнався у вчиненні злочинів, вказаних у його обвинуваченні, яких не вчиняв. Після цього через те, що його було «психологічно зламано», він виконував усі незаконні вказівки працівників міліції та слідчого, які вказали як провести слідчий експеримент, де знаходяться речі, які потрібно вилучити, а при застосуванні запобіжного заходу у суді він підтвердив факт вчинення вбивства та не скаржився на дії працівників міліції. Одяг та інші речі, які вилучили під час слідчого експерименту, йому не належать та він їх ніколи не бачив.

Насправді 3 та 4 квітня 2014 року із подружжям ОСОБА_12 він не зустрічався та не мав із ними жодних конфліктів. У своїх батьків він проживав до 20 років та із сусідами був в нормальних стосунках. У період з 2005 по 2011 роки він працював в органах міліції на різних посадах, у тому числі помічником оперуповноваженого, має диплом бакалавра за фахом правозахисна діяльність. Вважає, що працівники міліції, не бажаючи встановити справжнього злочинця, намагаються зробити винним його, оскільки він немає «алібі» за той час, коли йшов додому.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 не визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1, п.4 ч.2 ст.115 та ч.3 ст.185 КК України, його вина у вчиненні вказаних злочинів повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_27 , згідно яких вона близько 20 років працює поштаркою в поштовому відділенні АДРЕСА_4 і неодноразово приносила подружжю ОСОБА_12 , пенсію їх сусідки ОСОБА_28 (за якою перші доглядали) та батькам обвинуваченого. 04 квітня 2014 року близько 13 год. вона підійшла до забору, де проживали подружжя ОСОБА_12 та подзвонила у двері для того, щоб віддати їм пенсію ОСОБА_28 . Оскільки їй ніхто не відповів, тому вона підійшла до будинку АДРЕСА_1 , де мешкала ОСОБА_28 , та постукала у двері, але їй також ніхто не відчинив. Подивившись звідти в сторону будинку АДРЕСА_1 , вона побачила на землі жінку та сліди, схожі на кров і припустила, що то лежить ОСОБА_28 , якій стало погано, а тому вона одразу зайшла до сусідів з будинку АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 , яким повідомила про вказане;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , відповідно до яких вона проживає по АДРЕСА_1 . 04.04.2014 року близько 13 год. вона поверталася додому з роботи та на вул. А.Павлова зустріла ОСОБА_27 , яка попросила її викликати швидку медичну допомогу до ОСОБА_12 . З дому вона зателефонувала по номеру «103», після чого вийшла на вулицю, де зі слів присутніх осіб зрозуміла, що необхідно викликати працівників міліції і зробила це по мобільному телефону. За 20 хвилин приїхала швидка медична допомога, лікарі з якої підтвердили смерть ОСОБА_12 , після чого приїхали працівники міліції. ЇЇ запросили бути понятою під час огляду місця події території домоволодіння по АДРЕСА_1 , при цьому вона бачила і чула, що робили слідчі, але не спостерігала за оглядом трупів, оскільки це її дуже схвилювало. На її погляд під час проведення огляду місця події працівники міліції діяли в межах закону, записували все правильно та жодних зауважень щодо цього вона немає;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що близько 20 років вона проживає у двоповерховому будинку по АДРЕСА_3 , а напроти неї через вулицю проживали сусіди ОСОБА_12 . 03.04.2014 року увечері вона була вдома на другому поверсі і близько 21 год. з вікна побачила, що горить світло у дворі та в будинку ОСОБА_12 . Виглянувши у вікно приблизно о 21 год. 30 хв., вона побачила біля входу на подвір`я ОСОБА_12 , машину швидкої медичної допомоги та подумала, що ОСОБА_11 стало погано, оскільки останнім часом він хворів. Близько 23 години вона побачила, що світло у сусідів вже вимкнуто і машини швидкої медичної допомоги не було. Наступного дня близько 12 год. 30 хв. вона вийшла гуляти на вулицю і дізналася про вбивство ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , згідно яких вона є дружиною обвинуваченого, з яким вони проживають по АДРЕСА_2 разом із двома неповнолітніми дітьми, за якими вона доглядає перебуваючи у декретній відпустці. Її чоловік тривалий час працював у міліції, після чого звільнився та працював на різних підприємствах, а починаючи з березня 2014 року він не працює, але вони мали засоби для існування, оскільки вона отримувала допомогу по догляду за дітьми. Бувало таке, що чоловік закладав до ломбарду її золоті речі, щоб попити пива.

03.04.2014 року ОСОБА_9 пішов до батьків та цілий день його не було вдома. Він повернувся на початку 24 години з великим пакетом в руках, у якому були солодощі, горіхи, варення, банани, які передали батьки для онучок. Чоловік був тверезий та запаху алкоголю вона не чула. Переодягнувшись у спортивні штани, він на декілька хвилин вийшов до магазину, де придбав пиво і повернувся. Вона пішла спати, а чоловік залишився на кухні, де вона побачила його о 4 год. ранку, коли вставала щоб нагріти молока для молодшої доньки. Наступного дня її чоловік цілий день був вдома, а надвечір із дитиною вийшов до магазину, а коли повернувся то повідомив її, що його запросили до міліції, де його і затримали.

Обвинувачений мав гроші, які вона йому дала, тому вона вважає, що від батьків він приїхав на таксі, але цього вона не бачила. Оскільки пакет, який приніс ОСОБА_9 був дуже важкий, вона вважає, що той не ніс його пішки, спочатку заніс його додому, оскільки було важко, після чого пішов за пивом. Потерпілих ОСОБА_12 вона знала, як сусідів батьків чоловіка по АДРЕСА_1 та про наявність будь-яких конфліктів із потерпілими, як і їх вбивство, їй нічого не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що є матір`ю обвинуваченого та проживає по АДРЕСА_1 . 03.04.2014 року у денний час, до неї прийшов син ОСОБА_9 , який до вечора був у них в гостях та відпочивав. Ввечері вона зібрала йому до пакету гостинці для дітей та близько 21 год. 50 хв. він пішов додому. У той день син був одягнений у чорні куртку, светр та туфлі, а також джинси. Протягом дня він випив пластикову пляшку пива та про вживання ним інших алкогольних напоїв їй не відомо. Наступного дня в обідню пору, після приїзду працівників швидкої медичної допомоги дізналася про смерть ОСОБА_12 , після чого приїхали працівники міліції. До приїзду вказаних осіб на подвір`я ОСОБА_28 і ОСОБА_12 ніхто не заходив та хвіртки, які вели до них, були зачинені. Про обставини вбивства ОСОБА_12 їй нічого невідомо;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , який є рідним братом обвинуваченого і проживає із сім`єю по АДРЕСА_1 , та пояснив суду аналогічні вказаним свідком ОСОБА_15 обставини відвідування його житла обвинуваченим 03.04.2014 року і виявлення наступного дня вбитими подружжя ОСОБА_12 , про що він повідомив брата по телефону. Крім того, він зазначив, що 03.04.2014 року обвинувачений був одягнений у штани темного кольору;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , згідно з якими вона підтримувала товариські стосунки із подружжям ОСОБА_12 , які проживали по АДРЕСА_1 та була у гарних стосунках із їх донькою ОСОБА_10 . Протягом тривалого часу ОСОБА_10 проживає у Німеччині з чоловіком, а її батьки залишилися в м. Кіровограді, де також доглядали за сусідкою ОСОБА_28 , яка була їх тіткою. Востаннє вона бачилася із ОСОБА_11 31.03.2014 року та довідалася про те, що за декілька днів до їх зустрічі з сусіднього будинку, який належить ОСОБА_28 , була вчинена крадіжка в той час, коли остання знаходилася на лікуванні в лікарні.

04.04.2014 року у вечірній час їй по «Скайпу» зателефонувала ОСОБА_10 , яка була дуже схвильована, та розповіла, що вдень їй зателефонували працівники міліції і повідомили про вбивство батьків за місцем проживання. Оскільки ОСОБА_10 перебувала на восьмому місяці вагітності, то похованням ОСОБА_12 займалася вона та чоловік потерпілої, який приїхав з Німеччини та відшкодував їй всі витрати.

Також, ОСОБА_10 повідомила, що дозволила працівникам міліції провести усі необхідні слідчі дії в домоволодінні батьків з тим, щоб встановити особу, яка вчинила злочин. Приблизно 07.04.2014 року працівники міліції повернули їй ключі від будинку ОСОБА_12 та останні були поховані 08.04.2014 року. Вона неодноразово відвідувала житло ОСОБА_12 , коли приходила до них в гості, та після огляду в судовому засіданні стверджує, що такі самі мобільні телефони «Nokia», вилучені 04.04.2014 року під час огляду місця події, перебували вдома у користуванні загиблих та телефон «Nokia-6303СI» містить фотознімки ОСОБА_10 та чоловіка останньої;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , згідно з якими вона проживає по АДРЕСА_1 та 04.04.2014 року вдень вийшла на вулицю, де біля будинку ОСОБА_12 побачила багато людей і зрозуміла, що відбулося їх вбивство. До приїзду працівників міліції на територію домоволодіння ОСОБА_12 ніхто не заходив та вхід до нього був зачинений. Коли приїхали працівники міліції, то вони запросили її на огляд місця події в якості понятої та зайшли на подвір`я ОСОБА_28 , а потім через межевий паркан на подвір`я ОСОБА_12 . Між вказаним парканом та будинком ОСОБА_12 був прохід, в якому поруч із хвірткою лежали трупи чоловіка та жінки з ознаками насильницької смерті. Чоловік був одягнений у майку та труси, а жінка мала нічну сорочку та труси. Трупи були розташовані голова до голови, тулуб жінки був направлений в сторону вулиці, а чоловіка в сторону городу, тобто у протилежні боки. Будь-яких порушень при складанні протоколу огляду місця події вона не бачила, вона підписала його та пакети з вилученими речами;

- аналогічними за змістом показаннями свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , які працюють експертами НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області, ОСОБА_22 , яка працює судово-медичним експертом Кіровоградського обласного бюро судово-медичних експертиз, згідно з якими 04.04.2014 року вони були залучені слідчим для проведення огляду місця події по вул. А. Павлова, 20, у м. Кіровограді, де були виявлені трупи ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті, які були в нижній білизні, а поруч із ними ліхтарик, ключі та інші предмети. За результатами огляду місця події був складений протокол, який відповідав дійсності та був підписаний усіма учасниками слідчої дії, а також вилучені речі були запаковані до спеціальних пакетів, які підписані понятими і слідчим.

Також, ОСОБА_22 зазначила, що брала участь при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_9 , під час якого будь-який вплив до нього не застосовувався, обставини вчинення злочину останнім були показані добровільно, йому ніхто не допомагав і не підказував.

Крім цього, як експерт, який проводив судово-медичні експертизи трупу ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, ОСОБА_22 підтвердила висновки складених нею експертиз, а також зазначила, що найімовірніше смерть останнього настала в період з 22 до 24 год. 03.04.2014 року та тілесні ушкодження останньому могли бути спричинені при обставинах, на які вказав підозрюваний ОСОБА_9 під час слідчого експерименту;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду, що працює слідчим Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області та під час чергування 04.04.2014 року за викликом здійснював огляд місця події по АДРЕСА_1 . Перед проведенням огляду в телефонному режимі працівниками міліції було отримано дозвіл у доньки ОСОБА_12 на вчинення слідчих дій на території домоволодіння її батьків. Огляд місця події був проведений із дотриманням усіх положень КПК України, про що був складений відповідний протокол. При складанні останнього аркушу протоколу від одного із присутніх при проведенні слідчої дії, конкретно особу не пам`ятає, він отримав зауваження, що у ньому погано викладено усі вилучені в ході слідчої дії предмети. Тому він одразу переписав останній аркуш та всі аркуші передав для підписання учасниками слідчої дії, після чого вчиняв інші слідчі дії у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки, подія злочину була досить резонансною, потребувала значних витрат часу, якого було мало, та він поспішав, то помилково на ознайомлення і підпис учасникам слідчої дії були надані два останні аркуші протоколу огляду місця події, які різнилися між собою, оскільки останній був більш точним щодо переліку вилучених предметів. Так само останні аркуші поспіхом були підписані ним після підписання іншими учасниками слідчої дії, а надалі передані до канцелярії. Будь-яких фальсифікацій при проведенні огляду місця події допущено не було.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів також повністю підтверджується дослідженими судом доказами:

- рапортом оперативного чергового Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 04.04.2014 року, який підтверджує надходження до працівників міліції повідомлення по телефону «102» про виявлення трупів чоловіка і жінки по АДРЕСА_1 (т.1 а.п.26);

- протоколом огляду місця події від 04.04.2014 року з фототаблицею до нього, під час якого оглянуто місце вчинення злочину - домоволодіння по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , розмежовані дерев`яним парканом, в якому наявна хвіртка, яка на момент огляду відчинена. Встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 з вулиці огороджено металевим забором, в якому наявні двері та ворота, зачинені на початку огляду. Між раніше вказаним дерев`яним парканом та будинком АДРЕСА_1 на землі виявлено трупи чоловічої та жіночої статі з ознаками насильницької смерті. Труп чоловіка одягнений у майку, труси та черевики, а жінки нічну сорочку, труси та черевики. Поряд з трупом чоловіка виявлено ліхтарик. У ході фотозйомки зафіксовано сліди речовини бурого кольору на стіні будинку АДРЕСА_1 поруч із місцем виявлення трупів. Під час огляду вилучено: змиви та зіскоби речовини бурого кольору, плівку з мікрооб`єктами, зразки ґрунту, взуття на ліву ногу з речовиною бурого кольору, в`язку з двома ключами, речовину бурого кольору з землі біля воріт. Вилучені предмети визнані речовими доказами та оглянуті в судовому засіданні (т.1 а.п.42-52, 137-154);

- протоколом огляду місця від 04.04.2014 року з фототаблицею та схемою, під час якого оглянуто будинок події по АДРЕСА_1 , встановлено, що останній містить 4 кімнати, ванну кімнату, кухню та коридор. На вхідних дверях виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору. Також встановлено, що обстановка у будинку порушена, розкидані речі та вилучено чоловічі штани, сліди пальців рук з поверхні дверної коробки, шаф, труби під телевізором, коробки, поверхні вхідних дверей, закордонний паспорт, свідоцтво про народження ОСОБА_37 та два фото. Вилучені предмети визнані речовими доказами та оглянуті у судовому засіданні (т.1 а.п.54-62, 137-154);

- протоколом огляду місця події від 04.04.2014 року з фототаблицею та схемою, згідно з яким на ділянці місцевості, яка розташована навпроти будинку №4 по вул. Ломоносова у м. Кіровограді виявлено та вилучено: на відстані 18м та відстані 10м від залізничної дороги мобільний телефон «Nokia» синьо-білого кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар»; на відстані 5м в сторону залізничної колії мобільний телефон «Nokia -6303С» чорно-сірого кольору ІМЕІ № НОМЕР_2 ; поряд пляшку з-під пива «Арсенал» 0,5л; на відстані близько 25м від будинку №6 по вул. Ломоносова та 2м від залізничної колії мобільний телефон «Nokia 1110І» білого кольору ІМЕІ № НОМЕР_3 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар»; на відстані 5 м. порожню банку з написом «Revo». Крім того з протилежної сторони залізничної колії на відстані близько 20 м. від будинку АДРЕСА_6 у рову виявлено предмети, зовні схожі на ніж та будівельний молоток, які визнані речовими доказами та відповідним чином оглянуті судом у судовому засіданні (т.1 а.п.63-69, 137-154);

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який повністю підтвердив зміст викладених ним, як слідчим Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, обставин огляду місця події, а також перелік виявлених при цьому та вилучених речей;

- довідкою Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології №29-138/162 від 02.06.2014 року, згідно з якою середньодобова температура повітря з 03 по 04 квітня 2014 року складала від +3,10 до +7,40, вітер був з максимальною швидкістю до 15 м/с та протягом ночі 04.04.2014 року відмічався слабкий зливовий дощ (т.1 а.п.72);

- протоколом огляду трупа від 05.04.2014 року з фототаблицею, під час якого на трупі ОСОБА_13 зафіксовані наявні тілесні ушкодження та вилучено одяг (труси, нічну сорочку), а також нігті та зразки крові (т.1 а.п.73-76, 137-154);

- протоколом огляду трупа від 05.04.2014 року з фототаблицею, під час якого на трупі ОСОБА_11 зафіксовані наявні тілесні ушкодження та вилучено одяг (труси, майку), а також нігті та зразки крові (т.1 а.п.77-80, 137-154);

- належно завіреними копіями пенсійних посвідчень ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та характеристиками останніх, якими підтверджено особи загиблих та факт проживання останніх по АДРЕСА_1 (т.1 а.п.86-89);

- висновками судово-медичних експертиз №301 від 13 червня 2014 року, №297 від 04.06.2014 року, №606 від 16.04.2014 року, №1271 від 09.04.2014 року згідно з якими встановлено наступне.

На трупі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

а) відкритої черепно-мозкової травми: ран голови та обличчя (10), крововиливу у м`які тканини голови, перелому щелепної кістки та стінок правої орбіти, крововиливу в білкову оболонку правого ока, набряку м`яких тканин з крововиливом на нижній повіці правого ока, множинноуламкового перелому кісток зводу черепа з формуванням дефекту кісткової тканини і переходом на основу черепа, розмозжіння речовини тім`яно-скроневої долі правої півкулі головного мозку, забою речовини головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку тім`яно-скроневої долі лівої півкулі головного мозку по конвексітальній поверхні, - які утворилися від не менше 12 травматичних впливів тупими предметами, нанесеними з достатньою силою для формування переломів кісток черепу та які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення;

б) саден спини праворуч (7), шиї (1) по задній поверхні, які утворилися від не менше 8-ми травматичних дій тупими предметами, нанесені з менш значною силою та які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді саден, що мають чотирьохкутну неправильну овальну форму, могли утворитися від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею.

Усі вказані тілесні ушкодження утворилися за життя.

На трупі ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: ран голови (12), крововиливу в м`які тканини голови, багатоуламкового перелому кісток зводу черепа (потиличної кістки) з формуванням дефекту кісткової тканини та переходом на основу черепу, розмозжіння речовини головного мозку правої потиличної долі, забою речовини головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки на всьому проміжку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння, - які могли утворитися незадовго до настання смерті за життя від не менше 12-ти травмуючих дій тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, які були спричинені з достатньою силою для формування перелому кісток черепу.

Причиною смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_13 стала відкрита черепно-мозкова травма з розмозжінням та забоєм речовини головного мозку, крововиливом під м`яку мозкову оболонку.

Положення потерпілих і нападника могло бути різним, проте в момент заподіяння ушкоджень ОСОБА_11 був повернутий правою половиною голови і спини до травмуючого предмета, а ОСОБА_13 правою половиною голови. Тілесних ушкоджень в області рук, які могли утворитися при боротьбі чи самообороні, на трупах не виявлено.

Судово-медичних даних, за якими можна було б судити про послідовність заподіяння тілесних ушкоджень, немає, однак можна стверджувати про те, що тілесні ушкодження обом потерпілим були спричинені через дуже короткий інтервал часу один за одним.

Локалізація, характер та розташування тілесних ушкоджень на тілі потерпілих не характерні як для заподіяння власною рукою, так і для падіння з положення стоячи на плоску поверхню.

У крові трупів ОСОБА_11 та ОСОБА_13 етиловий алкоголь не виявлено.

Враховуючи вид смерті, умови зовнішнього середовища, ступінь виразності трупних явищ, смерть ОСОБА_11 та ОСОБА_13 орієнтовно настала з 22 по 24 години 03.04.2014 року (т.1 а.п.183-189, 227-229, 232, 233);

- висновком судово-медичної експертизи №143 від 18 червня 2014 року, згідно з яким рана, на ділянці шкіри правої тім`яної області голови трупа ОСОБА_11 , могла утворитися в результаті ударного косого травмуючого впливу бойка головки молотка, наданого для проведення експертизи, або іншим предметом з подібними формою та розмірами слідоутворюючої частини (т.1 а.п.196-202);

- висновком судово-медичної експертизи №144 від 20 червня 2014 року, згідно з яким рана №1 на ділянці шкіри правої лівої тім`яної області голови і рана на ділянці шкіри потиличної області голови трупа ОСОБА_13 могли утворитися в результаті двох ударних травмуючих впливів ребром головки молотка, наданого для проведення експертизи, або іншим предметом з подовженою травмуючою поверхнею у формі прямолінійного ребра (т.1 а.п.245-249);

- висновками судово-медичних експертиз №301 від 13 червня 2014 року та №297 від 04.06.2014 року підтверджено, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_11 , могли утворитися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 05.04.2014 року (т.1 а.п.208-210, 238-239);

- висновком судово-медичної експертизи №263 від 22.04.2014 року, згідно з яким на майці та трусах ОСОБА_11 знайдено кров людини, в якій виявлено антигени А і Н, яка могла походити від однієї особи з групою крові А?, у тому числі ОСОБА_13 , або від декількох осіб, організмам яких притаманні антигени А і Н, тобто груп А? та 0??. Таким чином не виключена можливість домішки в крові ОСОБА_13 крові ОСОБА_11 або (і) ОСОБА_9 . Також у частині об`єктів з вказаних предметів виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи 0??, тобто потерпілого ОСОБА_11 або (і) ОСОБА_9 , та від потерпілої ОСОБА_13 вона походити не може (т.1 а.п.222-224);

- висновком судово-медичної експертизи №264 від 22.04.2014 року, згідно з яким на нічній сорочці та на трусах, вилучених з трупу ОСОБА_13 , знайдено кров людини, у якій виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи А? з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні антигени А і Н, тобто групи А? та 0??.Таким чином кров в цих об`єктах може походити від потерпілої ОСОБА_13 , при цьому не виключається можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_11 або (і) підозрюваного ОСОБА_9 (т.2 а.п.10-12);

- висновком судово-медичної експертизи №249 від 22.05.2014 року, згідно з яким встановлено, що волосина №2, вилучена із взуття при огляді місця вчинення злочину 04.04.2014 року, є волоссям людини, походить з голови, відокремлена дією твердого тупого предмету, має ознаки штучного фарбування. Волосина №1, вилучена із взуття при огляді місця вчинення злочину 04.04.2014 року, є волоссям людини та походить з голови, відокремлена дією твердого тупого предмету. Волосина сива, в кірковій речовині відсутня основна морфологічна ознака пігмент (т.2 а.п.86-87);

- висновком судово-медичної експертизи №250 від 22.05.2014 року, згідно з яким на вилучених під час оглядів місця події та вчинення злочинів 04.04.2014 року черевикові (об`єкти 6, 7), в змиві з зовнішньої сторони вхідних дверей (об`єкт 9), в змиві з поверхні бетонного покриття подвір`я (об`єкт 10), в зіскобі землі біля воріт (об`єкт 11), в зіскобі зі стіни будинку (об`єкт 12), знайдено кров людини.?

При визначенні ґрунтової належності в об`єкті 6 встановлено групу А? та виявлено антиген Н, в об`єкті 11 виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи А? з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні антигени А і Н, тобто груп А? та 0??. Таким чином кров в об`єкті 6 може походити від потерпілої ОСОБА_13 . Враховуючи невеликий розмір цього сліду крові, можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_11 або (і) підозрюваного ОСОБА_9 не виключається, але малоймовірна. В об`єкті 11 кров може походити від потерпілої ОСОБА_13 , при цьому не виключається можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_11 або (і) підозрюваного ОСОБА_9 .

За результатами визначення групової належності в об`єктах 7, 9, 10, 12 виявлено тільки антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи 0??. Таким чином кров в цих об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_11 або (і) підозрюваного ОСОБА_9 . Від потерпілої ОСОБА_13 кров в цих об`єктах походити не може (т.2 а.п.95-98);

- висновками судово-дактилоскопічних експертиз №158 від 04.04.2014 року та №185 від 17.04.2014 року, якими підтверджено факт проживання потерпілого ОСОБА_11 у будинку по АДРЕСА_1 , звідки під час огляду місця події 04.04.2014 року вилучено слід пальця руки, залишений ОСОБА_11 (т.2 а.п.172-177, 185-193);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №371 від 08.05.2014 року, згідно з яким ринкова вартість вилучених при огляді місця події 04.04.2014 року наступних марок мобільних телефонів, з урахуванням зносу станом на 03.04.2014 року становила: «Nokia 1110i» - 90 грн., «Nokia 6303 СІ» - 314 грн. 77 коп. та «Nokia 1110» - 81 грн. 25 коп. (т.2 а.п.112-120);

- копіями квитанцій повного товариства «Ломбард-скарбниця», які підтверджують закладення до ломбарду у 2014 році золотих виробів дружиною обвинуваченого ОСОБА_14 та самим обвинуваченим, що вказує на скрутне матеріальне становище у родині обвинуваченого (т.1 а.п.135-137);

- висновком комп`ютерно-технічної експертизи №26 від 17.06.2014 року, згідно якого на мобільних телефонах виробництва «Nokia» - моделей «1110», «1110і», «1209», «5130 XpressMusic» та «6303сі» інформації про дзвінки не виявлено, але виявлено sms-переписку та записи в адресній книзі, а також фото-, відео- та аудіо записи, чим підтверджено їх належність потерпілим ОСОБА_12 (т.2 а.п.128-135);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 з долученим до нього відеозаписом на флеш-карті, який переглянуто в судовому засіданні, в ході проведення якого ОСОБА_9 у присутності захисника, понятих, спеціаліста та судово-медичного експерта, на території домоволодіння по вул. А. Павлова, 20, у м. Кіровограді, детально відтворив обставини вчиненого ним, за допомогою молотка, вбивства потерпілих та крадіжки у них телефонів з будинку, вказавши при цьому на те, що вбивство він вчинив на ґрунті тривалого конфлікту між ними. Крім того, у ванній кімнаті цього будинку він самостійно вказав на взуттєву щітку, за допомогою якої змивав кров зі своїх черевиків, а потім у канаві, поблизу будинку АДРЕСА_6 , вказав на чорні штани, які він викинув після вбивства потерпілих, які були вилучені та визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні, та в ході судового розгляду оглянуті судом.

Як видно з відеозапису вказаної слідчої дії, було зафіксовано сліди речовини бурого кольору, розташовані в нижній частині стіни будинку, нижче підвіконня, в місці виявлення трупів, чим підтверджуються обставини вбивства потерпілих, вказані ОСОБА_9 , згідно з якими удари молотком він наносив потерпілим, коли вони вже лежали на землі (т.3 а.п.229-231);

- показаннями свідка ОСОБА_38 , згідно з якими 05.04.2014 року він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 , у присутності його захисника та інших осіб, вказаних у протоколі, під час якого останній добровільно, без будь-якого впливу на нього, самостійно показав де та яким чином він вчинив вбивство двох осіб по вул. А. Павлова у м. Кіровограді та як вчинив крадіжку майна з вказаного будинку;

- висновком судово-медичної експертизи №265 від 22.05.2014 року, згідно з яким на щітці, вилученій 05.04.2014 року з будинку потерпілих при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , знайдено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_13 , при цьому не виключається можливість домішки крові потерпілого ОСОБА_11 або (і) підозрюваного ОСОБА_9 (т.2 а.п.103-104);

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №330 від 05.06.2014 року, згідно з яким на штанях, які вилучені під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 неподалік будинку АДРЕСА_6 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (т.2 а.п.56-59);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.06.2014 року, яка проведена 05.04.2014 року на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області №726т від 05.04.2014 року про дозвіл на втручання у приватне спілкування, з долученим до нього додатком - диском DVD-R №106т, який містить аудіозапис розмови ОСОБА_9 з іншим чоловіком в умовах ІТТ при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області у вигляді вільної бесіди, в ході якої ОСОБА_9 підтвердив свою причетність до вбивства потерпілих вказавши, що «нормально накрошил молотком», а також повідомив, що на слідчому експерименті розповів все як було. Зміст вказаних розмов обвинувачений підтвердив після прослуховування звукозаписів у суді (т.4 а.п.3, т.6 а.п.201-203,218-219);

- висновком комплексної судово-психіатричної експертизи №219 від 29.04.2014 року, згідно з яким ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення та на час проведення експертизи психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У відношенні інкримінованих йому дій ОСОБА_9 слід вважати осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У момент вчинення правопорушення він не знаходився у стані фізіологічного афекту чи іншому афективному стані, міг правильно усвідомлювати факти та керувати своїми діями під час вчинення злочину та проведення слідчих дій. Крім цього, у ході проведення експертизи ОСОБА_9 , за відсутності будь-якого тиску на нього, надав добровільні пояснення про обставини вчинення ним злочинів, вказавши, що «був на підпитку, мав конфлікт із сусідом, який лаявся на нього і тримав у руках молоток, якого він вихопив з його рук та наніс цим молотком йому удари по голові, а потім і його дружині, вважав себе винним та шкодував з цього приводу», чим підтвердив свою причетність до вбивства потерпілих (т.3 а.п.147-149).

Більше того, при дослідженні в судовому засіданні вказаного висновку експертизи ОСОБА_9 підтвердив, що з 04.04.2014 року до нього працівниками міліції жодного тиску не застосовувалося, та не вимагали надавати пояснення при проведенні експертизи;

- висновком судово-медичної експертизи №320 від 05.04.2014 року, згідно з яким у ОСОБА_9 під час його огляду 05.04.2014 року о 17 год. 35 хв. будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено (т.3 а.п.158);

- архівною довідкою №3/132 від 23.04.2014 року управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області та витягом з наказу №94о/с від 01.03.2011 року начальника УМВС України в Кіровоградській області, згідно із якими ОСОБА_9 у період з 08.11.2004 року по 28.02.2011 року проходив службу в органах внутрішніх справ, де отримав звання старшого сержанта міліції та 01.03.2011 року був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням (т.3 а.п.173-174).

Отже, проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що взяті в сукупності всі вищеперераховані докази беззаперечно підтверджують причетність саме обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.1 та п.4 ч.2 ст. 115 КК України та ч.3 ст. 185 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії його, як вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті двом особам, вчинене з особливою жорстокістю та вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.

Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ними під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності вважає безпідставними апеляційні доводи захисника та обвинуваченого про застосування стосовно ОСОБА_9 на стадії досудового слідства незаконного фізичного та психологічного впливу, внаслідок чого здобуто вищевказані докази. Та вважає правильним висновок районного суду про неправдивість показань обвинуваченого про його непричетність до вчинення вбивства та крадіжки.

Зокрема, як показав сам обвинувачений ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, який проведено у присутності його захисника, двох понятих та експерта, що підтверджується і переглянутим відеозаписом до вказаної слідчої дії, жодний тиск на нього не здійснювався. Крім того, вказані обставини він також повністю підтвердив і комісії лікарів, під час проведення 29.04.2014 року судово-психіатричної експертизи, тобто майже через місяць після вчинення злочину, а також під час вільного спілкування з іншою затриманою особою в умовах ІТТ при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області, що підтверджується відповідним звукозаписом, зміст якого підтвердив в судовому засіданні і сам обвинувачений (т.4 а.п.3, т.6 а.п.201-203,218-219).

Допитані в районному суді в якості свідків експерт ОСОБА_22 та понятий ОСОБА_39 категорично заперечили вчинення стосовно обвинуваченого будь-яких неправомірних дій під час проведення слідчого експерименту. Відеозапис вказаної слідчої дії, який було переглянуто в судовому засіданні, як в районного, так і апеляційного суду, також не містить будь-яких даних на підтвердження вказаних обвинуваченим та його захисником обставин. Жодні зауваження з приводу проведення слідчого експерименту не заявлялися як обвинуваченим, так і його захисником. Також, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 320 від 05.04.2014 року станом на 17 год. 35 хв. цього дня, тобто після проведення усіх початкових слідчих дій та слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 , у нього будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Як вбачається з прослуханого в суді аудіо запису, отриманого в результаті негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого 05.04.2014 року ОСОБА_9 у приміщенні ІТТ при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області під час приватного спілкування підтвердив обставини вчинення ним вбивства потерпілих.

Більше того, доводи ОСОБА_9 про застосування до нього фізичного та психологічного впливу, крім іншого перевірено у ході досудового розслідування кримінального провадження за № 0000096, за результатами якого винесено слідчим прокуратури Кіровоградської області постанову від 30.10.2014 року про його закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях працівників міліції складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України (т.6 а.п.197-200), та аналогічною постановою слідчого прокуратури Кіровоградської області від 30.09.2015 року про його закриття кримінального провадження з цих питань, долученою прокурором в апеляційному суді, якими також не підтверджено зазначених обвинуваченим обставин, а саме застосування до нього недозволених заходів фізичного та психологічного впливу.

Крім того, колегія суддів вважає, що районний суд правильно врахував і ту обставину, що сам ОСОБА_9 тривалий час раніше працював оперативним працівником в органах внутрішніх справ, через що йому із достовірністю були відомі процесуальні права та наявні засоби захисту від протиправних дій працівників міліції. Проте, маючи з самого початку досудового слідства захисника та посилаючись на свою щирість, ОСОБА_9 у ході слідчих дій добровільно показав та, без будь-якого примусу до нього, розповів про всі обставини вчинення ним злочинів стосовно ОСОБА_12 , вказавши при цьому навіть на такі деталі, які могли бути відомі тільки особі, яка вчинила даний злочин, що з достовірністю свідчить про його відвертість на той час, та відсутність тиску на нього з боку працівників міліції.

Більше того, вказані доводи обвинуваченого про застосування стосовно нього працівниками міліції фізичного та психологічного впливу не знайшли свого підтвердження і під час неодноразових перевірок проведених прокуратурою Кіровоградської області за скаргами обвинуваченого, як в ході судового розгляду даного кримінального провадження, так і під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, постановленого за результатами розгляду вказаного кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , про що вже зазначено вище.

Тому, сукупність вищевказаних доказів, на думку колегії суддів, повністю спростовує твердження сторони захисту про отримання стороною обвинувачення доказів, врахованих при постановленні вироку районним судом, з порушенням процесуальних прав обвинуваченого та застосуванням до нього недозволених методів досудового розслідування.

Також, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що 29.04.2014 року при проведенні судово-психіатричної експертизи він також перебував під тиском взагалі є нелогічними, оскільки згідно з його ж показаннями тиск був застосований до нього 04.04.2014 року, а з вказаної дати пройшов значний період часу, протягом якого обвинувачений неодноразово мав можливість спілкування зі своїм захисником, а під час проведення вказаної експертизи крім працівників конвою та слідчого, до якого претензії у обвинуваченого відсутні, більш нікого не було.

Оцінюючи апеляційні доводи обвинуваченого про неможливість вчинення ним злочину за обставин, вказаних в ході слідчого експерименту, оскільки о 21 год. 50 хв. він вийшов від батьків та о 23 год. пішки прийшов додому, тобто протягом вказаного часу він не мав можливості вчинити вбивство подружжя ОСОБА_12 та крадіжку з їхнього будинку, колегія суддів вважає їх також необґрунтованими, оскільки як встановлено у судовому засіданні в суді першої інстанції, райони проживання обвинуваченого та його батьків мають транспортне сполучення, у тому числі маршрутними транспортними засобами, що дозволяє пересування між ними у проміжок часу значно менший ніж одна година. Крім того, незважаючи на такі твердження обвинуваченого, стороною захисту не надано суду інших беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 у той вечір саме пішки прийшов додому від своїх батьків.

Крім цього, приблизна відстань між вказаними місцями різними маршрутами пішим ходом складає близько 5 км., на що у середньому необхідно одну годину часу (т.7 а.п.12,13,15-16). До того ж, під час слідчого експерименту ОСОБА_9 не вказував конкретного часу вчинення ним злочину, зазначивши лише про те, що прийшов до потерпілих приблизно о 21 годині, можливо на початку 22 години. У своїх показаннях свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які є близькими родичами обвинуваченого, також не змогли назвати конкретного часу, коли обвинувачений пішов з дому батьків і коли саме прийшов до себе додому, повідомивши цей час лише приблизно.

Таким чином колегія суддів вважає, що об`єктивно за часом відсутності у батьків і вдома ОСОБА_9 мав достатньо часу та можливість вчинити вбивство ОСОБА_12 і крадіжку їх майна, що узгоджується з висновками судово-медичних експертиз та показаннями експерта ОСОБА_22 , а будь-які докази, які б спростовували це, в матеріалах даного кримінального провадження відсутні.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника про те, що огляди місця події від 04.04.2014 року та слідчий експеримент від 05.04.2014 року проведено з порушеннями вимог процесуального закону, оскільки слідчі дії вчинялися на території приватного домоволодіння без дозволу власника, а у протоколі огляду місця події від 04.04.2014 року (т.1 а.п.42-52) сфальсифіковано його останній аркуш, колегія суддів також вважає їх безпідставними, оскільки як вбачається з показань свідка ОСОБА_31 , пояснень представника потерпілої та заяви самої потерпілої ОСОБА_10 (т.7 а.п.6-7), які нічим не спростовані, усі слідчі дії на території домоволодіння її загиблих батьків, по АДРЕСА_1 , проводилися з її усного дозволу, оскільки письмового дозволу вона на той час не могла надати органу досудового слідства, оскільки вона постійно проживає в Німеччині, тобто за межами України та на значній відстані від місця проживання її батьків. Крім того, вона ще й перебувала у стані вагітності, тому не змогла відразу приїхати на Україну. Більше того, вказані обставини повністю підтвердила в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції і сама потерпіла ОСОБА_10 .

Крім того, дослідженням усіх протоколів слідчих та розшукових дій, покладених в основу вироку, у тому числі і тих, які сторона захисту просить визнати недопустимими, колегія суддів вважає, що вони відповідають положенням ст.ст.104-107 КПК України, за своїм змістом разом із зазначеними в них додатками містять усі відомості необхідні для з`ясування обставин, які ними зафіксовано, а тому підстави до визнання їх недопустимими доказами за клопотаннями сторони захисту відсутні. При цьому відсутність в окремих протоколах докладного опису слідчих дій повністю доповнюється долученими до них додатками, що дає можливість із достовірністю з`ясувати зміст усіх вчинених процесуальних дій та встановлені під час їх проведення обставини.

З приводу допустимості в якості доказу протоколу огляду місця події від 04.04.2014 року (т.1 а.п.42-52) слід зазначити, що згідно з наданими в районному суді показаннями слідчого ОСОБА_21 , при складанні даного протоколу на місці вчинення злочину ним помилково, внаслідок поспіху, після виправлення власних помилок у попередньому екземплярі останнього аркушу цього протоколу, замість його видалення, помилково було долучено та підписано учасниками слідчої дії разом із новим аркушем, в якому він більш детально вказав на вилучені в ході огляду речі. Допитані в районному суді в якості свідків, присутні при цьому поняті ОСОБА_29 і ОСОБА_40 , а також інші учасники огляду експерти ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_22 , не повідомили суду жодних порушень процесуального законодавства під час проведення вказаної слідчої дії, підтвердивши правильність складеного протоколу та наявність їх підписів у ньому.

Як вбачається із досліджених судом речових доказів із пакетами, вилученими при огляді місця події, та висновків судових експертиз, проведених з вилученими доказами, усі вони були належно запаковані на місці події в пакети, які не містять пошкоджень із підписами слідчого та понятих. Вилучені предмети, також вказані у Журналі реєстрації участі виїзної криміналістичної лабораторії НДЕКЦ в оглядах місця події, оригінал якого оглянуто районним судом (т.7 а.п.19-23). Тому, наявність вилучених речей на місці події, тіла загиблих та вилучених слідів крові, вказаних у протоколі огляду місця події на останньому аркуші, не викликає жодних сумнів, а також крім раніше вказаного підтверджується і показаннями вищевказаних свідків та долученими відеозаписом, який переглянуто в суді першої інстанції та фототалицею до протоколу огляду місця події.

Таким чином допущена слідчим помилка за переконанням колегії суддів також не може бути підставою до визнання раніше зазначеного протоколу огляду місця події недопустимим доказом і не впливає на його достовірність в частині вилучених речей, вказаних на останньому аркуші, яка повністю узгоджується із долученими додатками (пакетами з речовими доказами, запакованими на місці події і підписаними понятими).

Також, під час розгляду справи судом першої інстанції з`ясовано, що слідчим ОСОБА_21 допущено помилку при складанні протоколу огляду місця події від 04.04.2014 року, та в описовій частині протоколу вказано про виявлення пляшки з-під пива «Арсенал», а далі вказано про вилучення пляшки з-під пива «Рогань», що у подальшому було виправлено (т.1 а.п.63-64) та підтверджується показаннями, допитаного в якості свідка ОСОБА_21 , фототаблицею долученою до даного протоколу та безпосередньо вилученою пляшкою з-під пива «Арсенал», що і слід вважати правильним. Вказана неточність усунута судом шляхом всебічного дослідження цих доказів та допиту слідчого в судовому засіданні, а тому не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що низку судово-медичних експертиз у кримінальному провадженні проведено експертами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не могли бути експертами відповідно до інформації державного Реєстру атестованих судових експертів, то вони також є безпідставними, оскільки допитані у судовому засіданні експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 безпосередньо в суді першої інстанції підтвердили свої повноваження, компетенцію і атестацію шляхом надання для огляду відповідних свідоцтв та атестатів, чинних на момент проведення експертиз. Крім того, проведення експертиз, які виконано експертами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , органом досудового розслідування доручалося Кіровоградському обласному бюро судово-медичної експертизи, а не конкретно вказаним експертам.

Положеннями статті 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать і судово-медичні установи Міністерства охорони здоров`я України . Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням судово-медичних експертиз.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

Згідно із статтями 7 та 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

За вказаних обставин у розумінні положень ст. 69 КПК України та Закону України «Про судову експертизу», зважаючи на те, що проведення судових експертиз слідчими доручалося повноважній на те установі, в якій були визначені для їх проведення експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які мали відповідну кваліфікацію та атестацію, а тому колегія суддів вважає, що підстави до визнання недопустимими висновків експертиз, складених ними, відсутні.

Крім того, твердження обвинуваченого та його захисника з приводу того, що суд не звернув увагу на те, що експертиза за № 301 від 18.04.2014 року, яка визнана недопустимою, ідентична за висновком та номером експертизі № 301 від 13.06.2014 року, яку експерт ОСОБА_22 скопіювала з недопустимої та незаконної експертизи № 301 від 18.04.2014 року та надала висновок, але вже на постанову слідчого ОСОБА_23 не відповідають дійсності, оскільки судом надана оцінка вказаним доказам, одну з яких судом не взято до уваги, а саме за № 301 від 18.04.2014 року (т.1 а.с.170-176). Те, що висновки експертиз схожі за змістом та мають однакові реєстраційні номери ніяк не тягне за собою автоматичного визнання недопустимим висновку експертизи № 301 від 13.06.2014 року чи інших висновків (т.1 а.п.183-189).

При цьому колегія суддів враховує і те, що сторона захисту фактично не оспорює вказані висновки по суті, а лише вказує на порушення процесуального порядку їх призначення, однак вказане порушення було виправлено протягом досудового розслідування шляхом нового призначення таких експертиз процесуальним слідчим ОСОБА_23 .

Більше того, будь-який експерт не може знати і не зобов`язаний перевіряти наявність повноважень у слідчого, який призначив експертизу, оскільки чинним кримінально-процесуальним кодексом цього не передбачено. Районний суд у ході судового розгляду належним перевірив вказані факти та надав правильну оцінку вказаним вище висновкам експертиз, один з яких, а саме висновок експерта № 301 від 18.04.2014 року судом не враховано, у зв`язку із тим, що стороною обвинувачення не надано доказів щодо наявності повноважень у слідчого ОСОБА_21 при призначенні даної експертизи (обидві експертизи проведені з одних і тих же питань по результатах дослідження трупу ОСОБА_11 , але призначалися різними слідчими).

Також, наявність однакових реєстраційних номерів, а саме № 301 від 13.06.2014 року, експертиза проведена за результатами слідчого експерименту із ОСОБА_9 , (т.1 а.п.208-210) не є підставою для визнання даного висновку експертизи недопустимим.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності відтисків печатки експертної установи на висновках згаданих експертиз не відповідає дійсності, оскільки вони наявні у вказаних документах (т.1 а.п.183-189,208-210).

Що стосується протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.06.2014 року (НСРД) то він є допустимим та належним доказом, проведеним з дотриманням вимог КПК, оскільки відповідно до ч.4 ст. 249 КПК України загальний строк її проведення не перевищив строків досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, та фактично проведеної 05.04.2014 року за відповідною ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05.04.2014 року. Крім того, зміст розмови отриманої в результаті вказаної негласної слідчої дії також повністю підтверджено і самим обвинуваченим під час судового розгляду. Тому доводи сторони захисту, що вказану слідчу дію проведено з порушенням 2-х місячного строку, передбаченого законом для її проведення не знайшли свого підтвердження, оскільки сама слідча дія проведена в межах вказаного строку, а лише протокол складено вже після завершення її проведення.

Щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження клопотання слідчого, ухвали суду та доручення на проведення НСРД, всі вказані документи є таємними, тому вони і відсутні в матеріалах кримінального провадження. Крім того, в судовому засіданні на запитання головуючого щодо направлення запиту на підтвердження наявності ухвали апеляційного суду про надання такого дозволу, обвинувачений відмовився вказавши, що це не є необхідним.

Доводи обвинуваченого і про те, що вказана слідча дія проведена щодо нього вже після слідчого експерименту, який проведено за його участі також не повною мірою відповідає дійсності, оскільки негласні слідчі дії проводилась з ним в ІТТ Кіровоградського МВ УМВС України, як перед проведенням слідчого експерименту, так і після нього, що підтверджується долученим до матеріалів кримінального провадження іншим протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.06.2014 року (т.4 а.п.2).

Щодо не відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК України, доводи обвинуваченого також не відповідають дійсності та спростовуються протоколом його ознайомлення з ними, а щодо протоколу огляду місця події, то при ознайомленні йому надавався саме той протокол, що був предметом судового розгляду. Це випливає і з показань свідка ОСОБА_45 та інших свідків, про що вже йшлося вище.

Що стосується доводів обвинуваченого про наявність автомобіля швидкої медичної допомоги поруч із житлом ОСОБА_12 , який бачила свідок ОСОБА_25 03.04.2014 року о 21 год. 30 хв., то зазначена обставина також ніяким чином не спростовує того, що після вказаного часу обвинуваченим вчинені злочини, за які його засуджено, оскільки районним судом також правильно зроблено висновок про найбільш імовірний період часу вчинення даного злочину з 22 до 24 години 03.04.2014 року.

Інші, недоліки та неточності допущені в ході досудового слідства по даному кримінальному провадженню та на які посилаються у своїх апеляціях обвинувачений та його захисник є несуттєвими і такими, що не вплинули на правильність прийнятого по даному кримінальному провадженню судового рішення.

Отже, з огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає повністю доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.1, п.4 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять даних про істотні порушення кримінально - процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також наявність будь-яких даних про допущену неповноту чи однобічність, яка б могла суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Перевіряючи вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, районний суд правильно зазначив, що ОСОБА_9 вчинено умисні закінчені злочини, один з яких віднесений до категорії особливо тяжких, внаслідок якого настала смерть двох людей, інший до категорії тяжких.

А також і те, що як особа обвинувачений характеризується позитивно, офіційно не працював, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках в лікарнях не перебуває, згідно висновку експертизи є осудний.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, районний суд правильно визнав наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, районним судом також правильно визнано - вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями самого обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 про те, що перед тим як іти з дому останньої ОСОБА_9 вживав пиво, тобто злочини вчинив після вживання алкогольних напоїв, наслідком чого є алкогольне сп`яніння, а також вчинення злочину стосовно осіб похилого віку, про що було достовірно відомо на момент вчинення злочину і самому обвинуваченому.

Отже, із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який умисно заподіяв смерть двом особам похилого віку, вчинивши особливо тяжкий та тяжкий злочини, а тому він становить реальну суспільну небезпеку для оточуючих.

Тобто, вид та розмір призначеного йому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Апеляційні доводи прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 про те, що районним судом при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі враховано, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий та тяжкий злочини, які мають суспільний резонанс, вину не визнає, злочини вчинив у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть потерпілих та при розгляді справи в суді першої інстанції надавав неправдиві показання є також такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції правильно враховано тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, а також належним чином враховані і всі обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, про що правильно вказано у вироку суду і про що вже зазначено вище в даній ухвалі, а також не доводять того, що ОСОБА_9 за вказаних вище обставин та з урахуванням його особи, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, необхідно призначити найбільш суворе покарання у виді довічного позбавлення волі.

Крім того, невизнання вини та надання неправдивих свідчень обвинуваченим, не може враховуватись як обтяжуюча обставина, оскільки така його позиція є способом захисту від пред`явленого обвинувачення і лише характеризує його ставлення до заподіяних наслідків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним у задоволені апеляційних вимог прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , слід також відмовити.

Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , а також представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни. Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а також представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2