Провадження № 1-КП/534/220/15
Справа № 534/2697/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2015 року Комсомольський міський суд
Полтавської області
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
1) 19.12.2011 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки , відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; за результатами апеляційного розгляду, Апеляційним судом Полтавської області вирок Полтавського районного суду від 19.12.2011 року в частині призначення покарання скасовано та поставлено новий вирок від 18.04.2013 року, за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 3 роки ;
2) 23.06.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 122 КК України до обмеження волі на строк 2 роки; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Полтавської області від 18.04.2013 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця обмеження волі;
- в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.390 КК України,
в с т а н о в и в :
Відбуваючи покарання згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року в Комсомольському виправному центру № 136 УДПтС України в Полтавській області, розташованого за адресою: вулиця Будівельників, 33, міста Комсомольська Полтавської області, ОСОБА_5 , будучи ознайомлений 13.08.2015 року з територією та межами Комсомольського виправного центру №136, а також 06.11.2015 року про правила поведінки за межами території виправного центру під час участі у розгляді справи № 545/1119/14-к в режимі відео-конференції в Комсомольському міському суді Полтавської області, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за їх порушення без спеціального дозволу на те адміністрації установи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 06 листопада 2015 року близько 10 години 00 хвилин, у ОСОБА_5 , раптово виник умисел на самовільне залишення меж Комсомольського виправного центру №136, і ухилення від відбування вказаного покарання.
Скориставшись недостатнім контролем з боку працівників установи, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення місця обмеження волі, ОСОБА_5 , самовільно залишив приміщення Комсомольського міського суду Полтавської області та межі Комсомольського виправного центру №136 і в подальшому переховувався за межами міста Комсомольська.
В результаті проведення первинних розшукових заходів засудженого ОСОБА_5 , було виявлено та затримано персоналом установи 06 листопада 2015 року, близько 15 годин 10 хвилин, в АДРЕСА_2 , тобто за межами міста Комсомольська.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч.1 ст.390 КК України , оскільки він скоїв умисні дії , що виразилися у самовільному залишенні місця обмеження волі.
За даною справою 30листопада 2015 року прокурором прокуратури м. Комсомольська Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вищезазначеного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України . Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1ст.390 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2015р. за правилами ст. 72 КК України та остаточно призначити покарання 2 роки позбавлення волі.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.
Заслухавши прокурора та обвинуваченого , його захисника , розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ч. 1 ст.390 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.314, ст. 369 - 371, 373 -376, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену за даним кримінальним провадженням 30 листопада 2015 року прокурором прокуратури м. Комсомольська Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вищезазначеного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України . Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1ст.390 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2015р. за правилами ст. 72 КК України та остаточно призначити покарання 2 роки позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71,72 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2015р. та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою , взявши його під варту негайно в залі суду. Строк покарання обчислювати з 10 грудня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комсомольський міський суд Полтавської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1