Номер провадження: 1-кп/511/224/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Роздільна матеріали кримінального провадження по звинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, не військовозобов`язаного, має неповну середню освіту, працюючого за наймом у приватних осіб, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 25.11.2002 року Суворовським районним судом м. Одеси за статтями 140 ч.1, ст.222 ч.1 КК України (в ред..1960 року), статтями 309 ч.1, 307 ч.2, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна:, згідно постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 23.03.2005 року від відбування покарання звільнений 24.03.2005 року за ст.81 КК України умовно достроково, невідбутий строк 4 місяці 21 день; - 10.08.2007 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.190 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 08.08.2008 року по відбуттю строку покарання; - 20.05.2011 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 14.06.2011 року по відбуттю строку покарання;
ВСТАНОВИВ:
06.05.2015 року близько 23.00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №32 по вулиці Південній с.Щербанка Роздільнянського району Одеської області, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який проходив поряд з вищезазначеним будинком. В цей час у ОСОБА_4 виник намір на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 .. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та застосував до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме: завдав ОСОБА_6 в область обличчя один удар кулаком правої руки, від якого останній упав на землю, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівої очниці та лівої носо-губної складки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №76 від 13.05.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та не є небезпечними для життя та здоров`я. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 скориставшись тим, що ОСОБА_6 лежить на землі та не чинить йому опору, почав на дотик перевіряти кишені потерпілого, під час цього ОСОБА_4 у передній правій кишені виявив мобільний телефон «Нокіа-1208» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 100 гривень та грошові кошти у розмірі 140 гривень, після чого ОСОБА_4 відкрито заволодів вищезазначеними речами та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому у розмірі 240 гривень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України та вину його у вчиненні даного злочину вважає повністю доведеною, оскільки ОСОБА_4 дійсно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та, не оспорюючи обставин вчинення ним злочину, які викладені у обвинувальному акті, пояснив, що 06.05.2015 року він перебував у гостях у свого знайомого за вказаною адресою, де вони вживали спиртні напої. Біля 23.00 годин, він вийшов з вказаного будинку та на вулиці побачив незнайомого йому чоловіка та, перебуваючи у нетверезому стані, вирішив заволодіти речами останнього. Він один раз вдарив потерпілого кулаком у обличчя, від чого той впав на землю, а потім з кишені лежачого потерпілого він забрав мобільний телефон та гроші на вказану у обвинуваченні суму. Вказані речі він забрав з собою та зберігав у себе вдома. Згодом викрадений телефон був у нього вилучений працівниками міліції та повернутий потерпілому. Крім того, його мати віддала потерпілому 140 гривен у відшкодування збитків. Він розуміє, що скоїв злочин, щиро кається та просить суд не обирати йому суворе покарання. Обіцяє більше злочинів не скоювати.
Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, наголосив, що збитки, завдані злочином, йому відшкодовані, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у нього на сьогоднішній день не має, просив обрати покарання ОСОБА_4 у відповідності з кримінальним законом, на суворому покаранні та позбавленні волі обвинуваченого - не наполягає.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників судового провадження, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України,обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу ОСОБА_4 , оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та сімейне становище. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом визнаються: щире каяття, визнання вини повністю, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку, те, що обвинувачений до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом визнається вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. .
Враховуючи всі пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини та думку потерпілого, який не наполягає на його суворому покаранні, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню, переданих на відповідальне зберігання потерпілому, суд вирішує згідно ст.100 КПК України .
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід, обраний до ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ::
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.76 КК покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутими власнику після набрання вироком законної сили, згідно п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний до засудженого ОСОБА_4 , скасувати, звільнивши з-під варти у залі суду. Інший запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Суддя: ОСОБА_1