Номер провадження 1-кп/754/127/16
Справа № 754/1033/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
05 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0014538 від 07.12.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
До Деснянського районного суду м. Києва 25.01.2015 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0014538 від 07.12.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.
Ухвалою суду від 26.01.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження, представника потерпілого.
Клопотань від прокурора в порядку підготовчого судового засідання до суду не надходило.
Представник потерпілого не заперечив проти призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та звернувся до суду з клопотанням про прийняття цивільного позову до розгляду в кримінальному провадженні, зазначивши, що позов відповідає вимогам ЦПК України.
Обвинуваченийта його захисник заперечили проти призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки під час досудового розслідування стороною обвинувачення порушено право обвинуваченого на захист, що вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому підлягає поверненню.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
До обвинувального акта, згідно положення ч.4 ст. 291 КПК України, додається:
- довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
В даному випадку вказана норма закону не виконана та до обвинувального акту не надано довідку про юридичну особу, яка є потерпілим в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 .
Крім порушення вимог ст. 291 КПК України судом встановлено порушення норм ст.ст. 49, 52 КПК України.
На дані порушення суд звертає увагу у зв`язку з тим, що в разі призначення кримінального провадження до судового розгляду виникає загроза скасування судового рішення, оскільки відповідно до вимог ст. 412 ч.1 п.4 КПК України підставою для скасування судового рішення є здійснення судового провадження за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
В даному випадку участь захисника є обов`язковою, відповідно до вимог ст. 52 ч.2 п.3 КПК України.

Так, право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вирокута інших рішень у провадженні.

Право на правову допомогу це закріплене в Конституції України та в інших законодавчих актах відповідно до міжнародно-правових стандартів право кожного на одержання послуг юридичного характеру з метою забезпечення реалізації особистих (громадянських), політичних, економічних, соціальних і культурних інтересів, а також захисту прав і свобод особи.

Європейський Суд з прав людини сформулював ряд положень, згідно з якими відмова затриманому в доступі до адвоката впродовж першого часу допитів поліцією у ситуації, коли праву на захист могло бути завдано непоправної шкоди (якою б не була підстава такої відмови), є несумісним із правами обвинуваченого, передбаченими п.п. «с» ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 08.02.1996, «Балицький проти України» від 03.11.2011, «Григор`єв проти України» від 15.05.2012).
При цьому під обвинуваченням у сенсі ст. 6 Конвенції Європейський Суд з прав людини розуміє не лише офіційне повідомлення про обвинувачення, а й інші заходи, пов`язані з підозрою у вчиненні злочину, які спричиняють серйозні наслідки або істотним чином позначаються на становищі підозрюваного, тобто вважає необхідним виходити зі змістовного, а не формального розуміння обвинувачення (рішення у справі «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980; «Екле проти ФРН» від 15.07.1982, «Фоті та інші проти Італії» від 10.12.1982). Саме такі підходи Європейського Суду з прав людини мають для вітчизняного правозастосовника важливе значення, оскільки за новим КПК з`явився інститут підозри, а притягнення до кримінальної відповідальності починається саме з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 11.01.2016 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

Цього ж дня, після повідомлення ОСОБА_3 про підозру слідчий ОСОБА_7 прийняв від нього відмову від захисника та допитав його, як підозрюваного, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 має видимі фізичні вади є глухим, що також було підтверджено у судовому засіданні.

І лише 13.01.2016 залучив через центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги захисника (а.с.5).

Залучення слідчим до кримінального провадження захисника вказує на те, що слідчий погоджується з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 має певні фізичні вади є глихим, що вказує на обов`язкову участь захисника.

Так, відповідно до вимог ст. 52 ч.2 п.3 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, гліхі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту виявлення цих вад.

Нормою ст. 54 КПК України закріплено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, для здійснення захисту за призначенням.

Викладена норма закону вказує на заборону прийняття відмови у підозрюваного, обвинуваченого від захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Однак, в супереч ст. 54 КПК України, слідчий 11.01.2016 прийняв відмову у підозрюваного ОСОБА_3 від захисника, чим порушив право підозрюваного на захист, та без участі захисника допитав його як підозрюваного, усвідомлюючи що підозрюваний має певні фізичні вади, які перешкоджають йому повною мірою реалізувати свої права.
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0014538 від 07.12.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України прокурору, який направив його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
У зв`язку із поверненням обвинувального акта прокурору цивільний позов підлягає поверненню потерпілому разом із додатками.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до обвинуваченого не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0014538 від 07.12.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №3, який направив його до суду.

Цивільний позов повернути представнику потерпілого ОСОБА_5 із додатками.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1