В И Р О К
іменем України
"16" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченої ОСОБА_4

Законного представника ОСОБА_5

Захисника ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010723 від 19.07.2015 року, відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Києва, українка, громадянка України, не працююча, з базовою середньою освітою, студентка 2-го курсу Київського індустріального коледжу, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1ст. 185 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 18.07.2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин у неповнолітньої ОСОБА_4 яка перебувала в приміщенні магазину «Бершка», розташованого в торговому центрі «Скаймол» по проспекту Ватутіна, 2-Т в місті Києві, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: сумки (артикул 9603/862/250 03), вартістю 144 гривні 37 копійок, сумки (артикул -9612/862/800 03), вартістю 138 гривні 74 копійки, сумки (артикул 9676/878/800 03), вартістю 76 гривень 43 копійок, сумки (артикул 9676/878/250 03) вартістю 76 гривень 43 копійки, що належать ТОВ «Бершка Україна», а всього на загальну суму 435 гривні 97 копійок.

Здійснюючи свої злочинні наміри, неповнолітня ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за її діями не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, взяла вказані вище сумки та поклала їх до власного рюкзака та направилась до виходу з магазину.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що має у рюкзаку чотири сумки, які належать ТОВ «Бершка України», пройшла повз касову зону та рамку магнітного контролю, не сплативши за вказаний вище товар.

Таким чином, ОСОБА_4 , виконала усі дії,які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки її дії були припиненні працівниками служби охорони.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнала у повному обсязі, розкаявся та підтвердила час, місце, обставини скоєння злочину та суму завданих збитків.

Також ОСОБА_4 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як вона повністю погоджується з обставинами скоєння нею злочину встановленим, як на досудовому слідстві, так і в суді.

Показання ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), оскільки, виконавши всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, свій злочинний умисел до кінця довести не змогла з причин, що не залежали від її волі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної.

Суд приймає до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала повністю, розкаялася в скоєному, сприяла розслідуванню в ході досудового слідства та в суді, скоїла злочин будучи неповнолітньою, що є пом`якшуючим обставиною по справі, її вік, характеристики, не одружена, студентка, раніше не судима.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд вважає, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі.

Водночас зважаючи, що на момент постановлення вироку, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_4 не потребує реального застосування покарання, суд вважає за можливе на підставі ст. 105 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_4 від покарання із застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру.

Речові докази підлягають поверненню власнику .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366- 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити її покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі і застосувати до неї примусові заходи виховного характеру - передати під нагляд батькові ОСОБА_5 строком на один рік.

Речові докази по справі, а саме: сумку (артикул 9603/862/250 03), сумку (артикул -9612/862/800 03), сумку (артикул 9676/878/800 03), топ жіночий (артикул 9676/878/250 03) які знаходяться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_7 повернути потерпілому ТОВ «Бершка України»

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: