Справа № 675/1000/15-к
Провадження № 1-в/675/132/2015
У Х В А Л А
"02" вересня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з заявою, яку пізніше уточнив (а.с. 22), про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_6 свою заяву підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на її безпідставність.
Представник установи ОСОБА_4 вважала, що заява засудженого до задоволення не підлягає.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.
ОСОБА_6 засуджений за вироком Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року за ст. 166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.
Згідно з постановою апеляційного суду Закарпатської від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року визнано. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Постановлено строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_5 з 8 грудня 1999 року (а.с. 4).
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_5 змінено: виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_5 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким вважати ОСОБА_5 засудженим за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. У решті постанову апеляційного суду залишено без змін (а.с. 5-6).
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Замковій виправній колонії № 58. Згідно з характеристикою на засудженого станом на 21 липня 2015 року він характеризується посередньо, за час відбування покарання ОСОБА_6 допустив 1 порушення порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене, не заохочувався (а.с. 19-21).
За вимогами п. 3 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, виконання вироку регулюється законодавством держави виконання вироку, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 611 КПК України, виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально-виконавчим законодавством України. До особи, переданої в Україну для подальшого відбування покарання, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, амністію або здійснено помилування у порядку, передбаченому законом.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
За змістом ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно з ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України можуть застосуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що можливість умовно-дострокового звільнення до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст. 81 КК України не передбачена.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 вважається засудженим до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років, тобто не раніше ніж 08 грудня 2019 року.
Таким чином, на даний час у суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, а тому його заява до задоволення не підлягає.
На підставі п. 3 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовне дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», керуючись ст.ст. 537, 539, 611 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1