АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1384/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 646/5663/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 грудня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

законного представника - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 09.03.2015 року за апеляційною скаргою законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий: 22 травня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 21 жовтня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 8 квітня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.296, ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_10 остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Зміїв Зміївського району Харківської області, громадянин України з неповною середньою освітою, учень групи МШП-11 Харківського професійного будівельного ліцею, не працюючий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 21.01.2015 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України до штрафу 850 грн.

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнані винними в тім, що 9 березня 2015 року, приблизно о 12-00 годині, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проходячи по мосту, що поєднує вулицю Гамарніка та Червоношкільну набережну в м.Харкові, підійшли до раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_13 , 1999 року народження. ОСОБА_10 під приводом зателефонувати, почав вимагати у ОСОБА_13 мобільний телефон. Після того, як ОСОБА_13 дістав з кишені джинсів телефон «Нокіа Х Dual SIM», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №118 від 01.04.2015 року,1389 гривень, ОСОБА_10 вихопив у нього з рук вказаний мобільний телефон, набрав номер своєї знайомої. Продовжуючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, мобільний телефон «Нокіа Х Dual SIM» поклав до кишені джинсів, після чого разом із ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши неповнолітньому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , просить вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати. При цьому посилається на те, що суд незаконно зобов`язав її відшкодовувати завдану неповнолітнім ОСОБА_10 заподіяну шкоду, оскільки вона не є його опікуном. У ОСОБА_10 є батьки, які розлучені, але не позбавлені батьківських прав. Внук проживав з нею, так як батько його вигнав. Аліменти на утримання внука були стягнуті з матері.

Крім наведеного, вказує про вчинення даного злочину, поряд з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , іншими особами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримували доводи поданої апеляційної скрги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядом поданої апеляційної скарги в межах її доводів, в частині правильності вирішення цивільного позову, встановлено, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження докази щодо фактичних обставин справи не досліджував. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, головуючий ретельно роз`яснив учасникам судового провадження, в тому числі потерпілому та його законному представнику, порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України, при дослідженні доказів обмежився допитом обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_14 , які повністю визнали вину, не оспорювали фактичні обставини справи, та вивченням даних, що характеризують особу обвинувачених.

При таких обставинах, суд вимог ч.3 ст.349 КПК України не порушив, з достатньою повнотою, в межах визначеного обсягу дослідив обставини вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, обгрунтовано прийшов до висновку про їх винуватість за ч.2 ст.186 КК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності вирішення заявленого представиником неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_15 , цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення підлягає скасуванню в зв`язку з його немотивованністю.

Згідно вимог ч.2 ст.1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується її батьками /усиновлювачами/ або піклувальником, якщо не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини.

Даними довідки Держадміністрації Орджонікідзевського району м.Харкова, наданої суду апеляційної інстанції в порядку ч.3 ст.404 КПК України встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку Служби у справах дітей як дитина сирота чи дитина, позбавлена батьківського піклування, не перебував. ОСОБА_11 його піклувальником /опікуном/ не призначалась.

Як видно із змісту позовної заяви ОСОБА_15 , цивільний позов до ОСОБА_11 вона не заявляла /т.3 а.с.13/. В позовній заяві ставиться питання про стягнення з винних осіб заподіяної майнової шкоди в сумі 1200 гривень. Однак згідно вироку, судом встановлено про спричинення неповнолітньому ОСОБА_13 матеріальної шкоди в сумі 1389 гривень. Суд у вироку ніяк не мотивував рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_15 1200 гривень у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, в цій частині вирок суду не відповідає вимогам ч.1 ст.129, п.2 ч.3 ст.374 КПК України про необхідність обгрунтування доведенності вимог позивача. При таких обставинах апеляційна скарга ОСОБА_11 являється обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заяв обвинуваченого про застосування амністії, він суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році» не являється, оскільки злочин вчинений 9 березня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції при скасуванні рішення в частині розгляду цивільного позову позбавлений можливості прийняти рішення в цій частині, оскільки положення чинного кримінального процесуального кодексу України не регламентують питання подальшого провадження при скасуванні рішення в частині розгляду цивільного позову. Призначаючи новий розгляд позовної заяви в суді першої інстанції колегія суддів керується загальними засадами кримінального провадження, визначенними ст.7 та п.6 ст.9 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , задоволити.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 травня 2015 року стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_4