АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/298/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/639/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянка України,
українка, з середньою освітою, не заміжня, не працююча, раніше судима:
1)01.09.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців;
2)27.10.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки;
3)10.02.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців;
4)22.07.2015 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2015 року змінено і призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців, а також постановлено, що вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2014 року підлягає самостійному виконанню,
проживає за адресою: АДРЕСА_1
обвинувачена у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник, адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та фактичних обставин провадження, просить змінити вирок в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання, відповідно: за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання відбуте частково за попереднім вироком (ухвалою апеляційного суду) від 22.07.2015 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2014 року підлягає самостійному виконанню.
Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винною за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених:
-ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка);
-ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за наступних обставин.
30.03.2014 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_9 , власника домоволодіння, таємно викрала 2 комплекти двомісної постільної білизни кремового і синьо-зеленого кольору, вартістю 238 гривень кожна, та двохмісне махрове простирадло, вартістю 95 гривень. Після чого ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилася ним на свій розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 571 грн.
Так, 29.12.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_11 , власника домоволодіння, таємно, повторно викрала б/у пилосос «Samsung» моделі «VC 5853» потужністю 1300 W чорного кольору, вартістю 276 гривень, який належав ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилася ним на свій розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 276 гривень.
Продовжуючи свої злочині дії, 30.12.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір, спрямований на таємне викрадення, чужого майна, знаходячись на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_11 , таємно, повторно, викрала б/у мобільний телефон марки «Nokia-6020» чорного кольору, вартістю 130 гривень. Після чого ОСОБА_6 з викрадений майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилася ним на свій розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 130 грн.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання за:
-ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши повністю покарання, відбуте частково за попереднім вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2014 року підлягає самостійному виконанню.
Питання з речовим доказом вирішене.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд першої інстанції, в порушення п. 20 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого за окремими епізодами злочинної діяльності покарання не призначається, двічі призначив покарання обвинуваченій за ст. 185 ч. 2 КК України, чим порушив норми кримінального законодавства при призначені покарання ОСОБА_6 .
Під час апеляційного розгляду прокурор та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просили змінити вирок; захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_8 покладався на розсуд суду.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнала себе винною у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорювала фактичні обставини провадження та кваліфікацію її дій.
Слід зазначити, що суд першої інстанції дотримався вимог змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинувачену, і за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів находить їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Як зазначено в роз`ясненнях, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими частинами статті, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що ОСОБА_6 скоїла два епізоди крадіжки, які отримали одну кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченій, в порушення вимог чинного законодавства та п. 20 Постанови ПВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд першої інстанції призначив покарання за кожний епізод крадіжки, які кваліфікуються за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто двічі призначив покарання за ст. 185 ч. 2 КК України, чим порушив вимоги кримінального закону при призначенні покарання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні підлягають задоволенню, а ухвалений відносно ОСОБА_6 вирок суду першої інстанції, відповідно - зміні в частині призначення покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання відбуте частково за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2015 року, який було змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2015 року, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2014 року підлягає самостійному виконанню.
В решті вирок суду першої інстанції у даному провадженні залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4