621/2694/15-к

В И Р О К
іменем України
11 грудня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:
10 вересня 2015 року в м. Змієві Харківської області ОСОБА_6 у телефонній розмові домовився зі своїм колишнім тестем ОСОБА_5 зустрітися для розмови. Того ж числа, близько 21:00 години, коли ОСОБА_5 вийшов зі своєї квартири до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_5 та, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав йому два удари в обличчя, а саме: лівою рукою в праве око та правою рукою в область щелепи, чим спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, контузії та підшкірної гематоми правого ока, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому злочині свою вину визнав частково та показав, що має неприязні стосунки зі своєю колишньою дружиною через відсутність згоди щодо його участі у вихованні спільної дитини. 10.09.2015 року в черговий раз колишня дружина йому повідомила, що дозволить йому побачення з дитиною лише після його розмови з її батьком ОСОБА_5 . Він був обурений такими вимогами, але по телефону домовився з ОСОБА_5 про зустріч. Близько 21:години він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де його зустрів ОСОБА_5 . Під час зустрічі ОСОБА_5 штовхнув його руками в груди, від чого він упав, а потім почав наносити йому удари ногами по ногам, а потім руками по руках та в обличчя. Захищаючись від дій ОСОБА_5 , він завдав йому декілька ударів в обличчя, після чого втік.
Вину визнав частково, оскільки не був ініціатором бійки та не завдавав удари першим.
Таким чином, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджуються час і місце злочину, мотиви його вчинення, механізм завдання ним ударів в обличчя ОСОБА_5 .
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується належними, допустимими і достовірними доказами, котрі в сукупності та взаємозв`зку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що 10.09.2015 року близько 21:00 години біля під`їзду його будинку на нього напав колишній зять ОСОБА_6 та завдав йому ударів руками в обличчя, з яких два удари, що були найбільш чутливими, спричинили йому легкі тілесні ушкодження.
Через вади зору та поганий стан здоров`я, він своєчасно не помітив нападника і не міг ефективно захищатися, однак намагався це робити відмахуючись руками.
Наполягав на тому, що не штовхав ОСОБА_6 і не міг збити його з ніг, оскільки той є значно сильнішим фізично.
Доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо його стану здоров`я підтверджуються даними посвідчення інваліда війни ІІ групи, довідки МСЕК, виписок із медичних карт, копії яких залучені до матеріалів справи. (а. с. 57-64).
З показаннями потерпілого ОСОБА_5 узгоджуються показання свідка ОСОБА_7 , яка показала, що була очевидцем події, під час якої колишній чоловік її сестри ОСОБА_6 підбіг до її батька ОСОБА_5 та завдав йому ударів руками в обличчя.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка проживає з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підтверджується, що ОСОБА_6 йшов на зустріч з ОСОБА_5 у вкрай збудженому стані. Вона намагалася його не пустити, однак ОСОБА_6 її відштовхнув і пішов з дому.
Обставини умисного завдання обвинуваченим ОСОБА_6 тілесного ушкодження ОСОБА_5 підтверджуються відомостями, отриманими під час слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 (а. с. 46-49).
Наявність у потерпілого ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, отриманих за вищезазначених обставин, підтверджується висновками судово-медичної експертизи №187-Зм/15 від 14.09.2015 року та додаткової судово-медичної експертизи №190-Зм/15 від 25.09.2015 року.
Показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , дані ними під час слідчих експериментів, в цілому не суперечать судово-медичним даним як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_5 і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. (а. с. 42-45).
Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 винен в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не був ініціатором бійки, а завдав ударів ОСОБА_5 захищаючись від його нападу, суд розглядає як обраний ним спосіб захисту, що не підтверджується належними доказами.
Відомості, щодо наявності у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, на підтвердження чого обвинуваченим надано висновок фахівця судово-медичного експерта №200-3м/15 від 29.09.2015 року (а. с. 56), узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він міг спричинити шкоду обвинуваченому під час захисту від нападу, і не спростовують висновку щодо винуватості обвинуваченого у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України. Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, чи обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - відсутні.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи зазначені вище обставини злочину, характер взаємовідносин між потерпілим та обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання; особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, не працює та не має постійних доходів, характеризується за місцем проживання як особа, щодо якої компрометуючі матеріали відсутні, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за даний злочин.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

Визнати ОСОБА_6 винуватим у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: