Справа № 739/1308/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/893/2015
Категорія - ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 , про заміну не відбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, щодо засудженого ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і відносно нього не може бути застосовано заміну покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, так як він мав 3 дисциплінарні стягнення, які є непогашеними.

Не погодившись з рішенням суду захисник - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою задовольнити подану ним заяву про заміну покарання на більш м`яке стосовно його підзахисного. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд обґрунтував своє рішення виходячи з формальної наявності у засудженого 3 дисциплінарних стягнень за порушення режиму, хоча засуджений пояснював, що порушення режиму мало місце внаслідок погіршення його самопочуття та втоми і не носило характеру непідкорення режиму. Зазначає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 залучений до суспільно корисної праці і нарікань з приводу виконання дорученої роботи не має, що, на його думку, свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок про можливість застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2014 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2015 року до нього застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочено наполовину не відбуту частину покарання.

На час розгляду місцевим судом клопотання про зміну не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, ОСОБА_8 мав три не зняті та непогашені стягнення, накладених за порушення вимог режиму та розпорядку дня під час відбування покарання.

Наявність цих стягнень на час розгляду справи в місцевому суді засудженим та його адвокатом не заперечувалося.

Крім того, згідно характеристики, наявної в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, зарекомендував себе посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи тільки під контролем адміністрації установи, не має жодного заохочення.

Вказані обставини, не зважаючи на позитивні дані, про які зазначив адвокат в апеляційній скарзі, свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції , відповідно до якого підстав вважати, що ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і йому не може бути замінена не відбута частина покарання більш м`яким.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4