Справа № 299/4636/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.01.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і
захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий і, зокрема, 27.08.2014 року Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2014 року, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки й на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання випробуванням з іспитовим строком один рік, і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з моменту його затримання 11.11.2014 року.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, із середньою освітою, одружений, не працюючий, судимий за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.05.2014 року за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 10.08.2015 року.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, українець, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного зміненим ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року, у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_11 змінено із тримання під вартою на особисте зобов`язання й звільнено його з-під варти у залі судового засідання.
Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у дохід держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 343,98 грн. (по 114,66 грн. з кожного).
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин.
20 жовтня 2014 року, приблизно о 04-ої годині ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Вокзальній у смт. Королево Виноградівського району, повторно, діючи умисно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, через огороджувальний паркан проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_16 , де незаконно заволодів мопедом марки "SABUR", з робочим об`ємом двигуна 49 см. куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_16 , вартість якого згідно висновку експерта від 11.11.2014 року становить 3492,00 гривень, чим потерпілому ОСОБА_16 завдав матеріальні збитки на вищевказану суму.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
- прокурор вказує на те, що вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам винних, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальністю. Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, прокурор посилається на те, що суд призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, не давши при цьому належної оцінки тому факту, що вчинені злочини відносяться до тяжких, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, прокурор вказує на те, що судом не в повній мірі враховані дані про особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. При цьому, посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 раніше притягались до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, однак належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали, вчинили нові злочини, що свідчить про відсутність позитивних змін в їх особистості, які дозволяють їм нормально співіснувати в суспільстві вільних людей. У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання не буде достатнім та ефективним заходом для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, а також відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про їх особи і за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Просить вирок щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити за ч. 2 ст. .289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк шість років, а ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати частину невідбутого покарання за попереднім вироком шість місяців позбавлення волі й остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців, а в решті вирок залишити без зміни. У ході судового розгляду просить дослідити характеристики ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вимоги про їх судимість, копії вироків Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2014 року щодо ОСОБА_6 та від 15.05.2014 року щодо ОСОБА_7 ;
- захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення, оскільки кримінальне провадження розпочате на підставі заяви ОСОБА_12 , однак у вказаної особи жодне майно як ОСОБА_7 , так і іншими обвинуваченими, не викрадалось. Крім того, посилається й на те, що жоден свідок не підтвердив причетність як ОСОБА_7 , так і інших обвинувачених до інкримінованого їм кримінального правопорушення, і це також не підтверджується жодним письмовим доказом. Вважає, що якщо про вчинення кримінального правопорушення не заявляв власник, а Саме, ОСОБА_17 , тому кримінального правопорушення не має, а також не має підстав для проведення досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду. Просить вирок у частині визнання винним та призначення покарання ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження щодо нього за ч. 2 ст. 289 КК України закрити на підставі п. п. 1, 2 .ч. 1 ст. 284 КПК України та звільнити його з-під варти. Крім того, у ході апеляційного розгляду просить дослідити всі докази, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження та прослухати допити свідків, які були допитані в суді першої інстанції, у тому числі т. 1, а.к.п. 54 ;
- ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним, не обґрунтованим та не вмотивованим, і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й ухвалений із порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що вирок у частині визнання його винним у викраденні автомобіля марки ВАЗ 2107 ґрунтується виключно на припущеннях, а його вина в цьому злочині не підтверджується жодними доказами. Зокрема, у вироку не вказано, які саме дії він вчинив по заволодінню автомобілем, а обставини, наведені ним як обвинуваченим (в показаннях на досудовому слідстві та в ході судового розгляду) були повністю проігноровані судом, і не були спростовані належними та допустимими доказами (показаннями свідків та письмовими доказами). Посилається на те, що в порушення вимог ст. 94 КПК України при оцінці доказів судом не були взяті до уваги його покази, а натомість повністю прийняті покази ОСОБА_11 .. Також вказує на те, що судом не повністю було досліджено письмові докази, а саме щиросердечне зізнання від 03.11.2014 року, протокол огляду місця події від 03.11.2014 року, заява та розписки ОСОБА_16 , що в подальшому вплинуло на призначене йому покарання. Крім того, вказує на те, що під час допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 судом першої інстанції в повній мірі не було з`ясовано та прийнято до уваги те, що вказані свідки жодним чином не підтвердили його співучасть в угоні автомобіля марки ВАЗ-2107 й не з`ясовано обставини, які можуть підтвердити його непричетність до вказаного кримінально правопорушення. Крім того, апелянт посилається на те, що, призначаючи йому покарання за угон мопеда, судом було враховано тільки ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і безпідставно не застосовано ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки він щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, не було заподіяно жодних збитків, добровільно повернуто мопед, потерпілий ОСОБА_16 не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. Просить вирок у частині визнання його винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення за незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ-2107 скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Вирок у частині призначення йому за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці змінити та призначити йому в порядку ст. ст. 65,66,69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням (іспитовим строком) на три роки, а також звільнити його з-під варти в залу суду. Крім того, апелянт просить дослідити в ході апеляційного розгляду письмові докази (щиросердечне зізнання ОСОБА_6 від 03.11.2014 року; протокол огляду місця події від 03.11.2014 року; заяву та розписки ОСОБА_16 ), а також прослухати звукозапис судового засідання з допитом свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .. У письмовій заяві про зміну апеляційних вимог адвокат ОСОБА_24 та ОСОБА_6 просять вирок скасувати, а кримінальне провадження призначити на новий судовий розгляд у місцевому суді зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників процесу: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу подану процесуальним прокурором і не підтримав апеляційні скарги, які подали ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_8 ; ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і їх захисників адвокатів ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , які підтримали подані в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 апеляційні скарги й не визнали апеляційну скаргу прокурора, вирок вважали незаконним та необґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення ; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до п. п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в складеному слідчим і затвердженому прокурором обвинувальному акті має міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 судом першої інстанції допущена неповнота та поверховість при дослідженні її фактичних обставин; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим, що під час розгляду справи не дана належна оцінка обвинувальному акту, що призвело до порушення права особи на захист. Тому апеляційна скарга в частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягає задоволенню.
Дослідивши викладені в обвинувальному акті відомості колегія суддів прийшла до висновку, що у вказаному вище процесуальному документі не зазначено формулювання обвинувачення, яке слідчий та прокурор вважали встановленими (т. 3, а. с. 9 - 17).
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними, такими, що призвели до порушення права обвинуваченого на захист і такими, що тягнуть скасування судового рішення.
Відповідно до вимог п. 1, п. 2, п. 7 ч. 3 ст. 56 КПК України потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції має право в тому числі бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні, оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 325 КПК України суд вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини справи лише в тому разі, якщо в судове засідання не прибув потерпілий, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Колегія суддів вважає, що вимоги вказаних вище статей кримінального процесуального закону судом першої інстанції також не були дотримані.
Так, з журналу судового засідання вбачається, що підготовче судове засідання в кримінальному провадженні призначено на 29.12.2014 року (т. 3, а. с. 24). Вказаного вище дня Виноградівським районним судом, всупереч вимог ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання проведено у відсутності потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_16 (т. 3, а. с. 33- 36). З журналу судового засідання вбачається, що судом не вирішувалось питання про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих.
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про належне та своєчасне повідомлення і виклик потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у судове засідання на вказану дату 29.12.2014 року ( т. 3, а. с. 24- 36), що є порушенням вимог ч. 1 ст. 314 КПК України. З журналу судового засідання також вбачається, що кримінальне провадження розглянуто за відсутності потерпілого ОСОБА_16 ..
Колегія суддів вказані вище порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону також вважає істотними, такими, що призвели до порушення права потерпілих.
Визнавши ОСОБА_6 винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_12 і призначивши йому за ч. 2 ст. 289 КК України покарання, суд у мотивувальній частині вироку не послався на будь-які докази у підтвердження часу, місця та обставин, за яких ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_12 ..
Колегія суддів, дослідивши викладені в мотивувальній частині вироку (фабула справи) фактичні обставини кримінальних правопорушень, у тому числі вказані у ньому час, місце, обставини, за яких скоєно діяння, а також інші суттєві обставини справи та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень: час, місце та обставини, за яких скоєно діяння, а також інші суттєві обставини справи, прийшла до висновку про те, що описова частина вироку (фабула справи) є дослівним відтворенням відомостей викладених в обвинувальному акті, з тими ж розділовими знаками, орфографією та помилками : відповідно, т. 3, а. с. 216- 220 вироку; т. 3, а. с. 9-15 обвинувального акту.
Крім того, у вступній частині вироку не зазначені дані про судимості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 дата постановлення вироку щодо кожного, статті кримінального закону, за якими їх засуджено та призначене їм покарання (т. 3, а. с. 216).
У порушення вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 16 постанови від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку« (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3 та від 3 грудня 1997 року №12), у мотивувальній частині вироку суд у підтвердження вини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину обмежився посиланням на наступні докази : протокол огляду місця події (т. 1, а. с. 23-26), письмові заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (т. 1, а. с.58-59, 60, 61), заяву ОСОБА_16 (т. 1, а. с. 62), протокол огляду місця події (т. 1, а. с. 63-68 ), письмова заява ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 72), протокол огляду місця події (т. 1, а. с. 88-92), протоколи тимчасового доступу до речей та документів (т. 2, а. с. 7-10, 27-30 ), висновок експерта № 132 від 11.09.2014 року, не давши їм аналіз не зазначивши які факти та обставини ці докази підтверджують (т. 3, а. с. 228-229 ).
Підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування й доводи апеляційних скарг : адвоката ОСОБА_8 про те, що жоден свідок не підтвердив причетність ОСОБА_7 та і інших підозрюваних до інкримінованого їм кримінального правопорушення, що власник автомобіля марки «ВАЗ- 2107» ОСОБА_17 не заявляв про вчинення кримінального правопорушення не має, і тому не має підстав для проведення досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду ; та ОСОБА_6 про те, що вирок у частині визнання його винним у викраденні автомобіля марки ВАЗ 2107 ґрунтується виключно на припущеннях, його вина в цьому злочині не підтверджується жодними доказами, що судом не були взяті до уваги його покази, у тому числі не повністю було досліджено його щиросердечне зізнання від 03.11.2014 року, заява та розписки ОСОБА_16 ..
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та їх особі, колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки. У тому числі до ретельної перевірки підлягають доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховані характеризуючі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дані, суспільна небезпека та тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше засуджувались, перший за аналогічний злочин, а другий за злочин поєднаний із незаконним носінням холодної зброї, ОСОБА_6 до покарання пов`язаного з позбавленням волі з застосуванням ст. 75 КК України, не відшкодував спричинені злочином збитки, не працевлаштувався, за місцем проживання характеризується негативно.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що якщо при новому розгляді кримінального провадження доведеною буде вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих їм дій та визнанні обґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про їх особи, то призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання є занадто м`яким.
Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_8 про незаконність вироку в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування під час нового судового розгляду в суді першої інстанції, визнаються частково обґрунтованими.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам в їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про закриття провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного, також визнає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки.
При вирішенні питання у частині запобіжного заходу, колегія суддів враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. 177, 194 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що, перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть, переховуватися від суду ; незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Матеріали кримінального провадження, на переконання колегії суддів, дають підстави також вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , можуть вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, обвинувачуються. Вказані вище висновки підтверджуються даними про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності, у тому числі за тяжкі злочини, інкриміновані їм діяння скоїли : ОСОБА_6 через чотири дні після постановлення щодо нього 27 серпня 2014 року Виноградівським районним судом вироку за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, а ОСОБА_7 через три місяці 15 днів після постановлення щодо нього 15 травня 2014 року Виноградівським районним судом вироку за злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не стали.
Вказані вище обставини в їх сукупності виправдовують подальше тримання підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, дають підстави для продовження строку їх тримання під вартою.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що учасниками кримінального провадження не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.
Тому запобіжний захід щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з урахуванням наведеного вище, слід залишити попередній тримання їх під вартою, строк їх тримання під вартою продовжити на 60 діб.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали старший прокурор прокуратури Виноградівського району ОСОБА_10 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити на 60 діб.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: