АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/490/1813/11 Справа № 11-1528/11 Головуючий у 1 й інстанції - Ігнатенко Доповідач - Косенко Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Косенка Л.М.

суддів Деркач Н.М., Ферафонтова В.Ю.

з участю прокурора Харів Н.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року, яким засуджено

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,-

за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та з покладанням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2,3 і 4 ч.1 ст.76 КК.

Вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.

Як визнав суд, 30 вересня 2010 року біля 12 години ОСОБА_2, керуючи автопоїздом у складі тягача «Рено» і напівпричепа «Кайзер», прямував по проспекту Правди зі сторони м. Підгородне у напрямку вулиці Совхозної у м. Дніпропетровську. В районі електроопори № 95 ОСОБА_2 в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху перед виконанням повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, почав виконувати цей поворот, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем швидкої медичної допомоги «ГАЗ-2752-4/4», який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався в попутному напрямку по лівій стороні.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вирок адвокатом ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на неповноту і однобічність досудового і судового слідства, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора Харів Н.А. про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що подана апеляція на вирок суду не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_2 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, обгрунтовані сукупністю доказів, які у встановленому законом порядку зібрані, належно досліджені та оцінені судом, і є правильними.

Під час досудового слідства і судового розгляду справи ОСОБА_2, як видно з його показань, не заперечував своєї вини у вчиненні цього злочину і давав показання щодо обставин, за яких його було вчинено. При цьому засуджений визнав, що виконував маневр лівого повороту на ділянці дороги, де є розподільча смуга, яка забороняє виконувати цей поворот.

Ці показання підтверджуються іншими доказами у справі, зокрема показаннями свідка ОСОБА_4І.(водія автомобіля швидкої медичної допомоги «ГАЗ-2752-4/4»), який пояснив, що він, їхав по лівій полосі зі швидкістю 70 км/год, поспішаючи до лікарні. Під час руху вантажний автомобіль «Рено», який рухався попереду в попутному напрямку, різко почав виконувати лівий поворот 01 жовтня 2007 року. Зі слів свідка, він звернув вліво і загальмував, але відбулося зіткнення транспортних засобів.

Свідок ОСОБА_7Л.А., яка під час дорожньо-транспортної пригоди знаходилась у салоні автомобіля швидкої медичної допомоги, дала аналогічні показання.

Потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також свідок ОСОБА_8, які теж перебували в автомобілі швидкої допомоги, підтвердили, що під час руху їх автомобіль зіткнувся з автомобілем «Рено». Внаслідок аварії потерпілі отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з даними висновків судово-медичних експертиз внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_5О.і ОСОБА_6 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При огляді місця події встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулося за межами розподільчої смуги з лівої сторони руху автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4

Як убачається з висновків авто-технічної експертизи, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху. Ці дії засудженого знаходяться в причинному звязку з настанням дорожно-транспортної пригоди.

Допитаний у суді експерт ОСОБА_9 підтвердив висновки цієї експертизи і пояснив, що в даній дорожньо-транспортній події водій автомобіля «ГАЗ-2752-4/4» ОСОБА_4 діяв у аварійній ситуації, яку створив водій автомобіля «Рено», а тому не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобілів,

Суд правильно обгрунтував це обвинувачення ОСОБА_2 наведеними доказами, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи.

Показання свідка ОСОБА_4 підтверджуються даними протоколу огляду місця події, висновками експертиз, узгоджуються з поясненнями свідків. Тому не можна вважати, що в показаннях названого свідка є істотні суперечності і що цей свідок обмовив засудженого в цьому злочину.

Сукупністю цих доказів спростовуються наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 посилання на те, що водій автомобіля швидкої медичної допомоги мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, про що обгрунтовано зазначено у вироку. Піддавати сумнівам висновки проведеної у справі авто-технічної експертизи, про що йдеться в апеляції адвоката ОСОБА_1, немає підстав.

Виходячи з наведеного, немає підстав додатково з'ясовувати ще якісь обставини (проведення відтворення обстановки і обставин події з участю водія ОСОБА_2, повторної авто-технічної експертизи), які на стадії досудового слідства і під час судового розгляду справи вже перевірялися. Цим доказам у вироку дана належна оцінка. Тому доводи в апеляції захисника про те, що деякі обставини справи не досліджені, а також про те, що у справі залишились не усунутими суперечності та сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 і причетності до вчинення зазначеного у вироку злочину також водія автомобіля швидкої медичної допомоги, з матеріалів справи не випливають, а отже є безпідставними.

Таким чином, всебічно і повно дослідивши обставини справи, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілим були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Не встановлено й істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаної кримінальної справи, її розслідуванні, допитах ОСОБА_2, проведенні експертиз й інших слідчих дій та під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання колегія суддів не вбачає.

Не можна погодитися і з доводами захисника ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно не звільнив ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням його з потерпілими на підставі ст.46 КК України.

Згідно з цим законом винна особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у випадку вчинення необережного злочину середньої тяжкості, відшкодування заподіяної шкоди та примирення з потерпілим.

Як убачається з матеріалів справи, дані про примирення засудженого з потерпілими у справі відсутні. Отже під час судового розгляду справи суд обгрунтовано відмовив захиснику в клопотанні про звільнення підсудного від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

З огляду на наведені в апеляції адвоката ОСОБА_1 доводи про те, що вирок стосовно ОСОБА_2 підлягає скасуванню у зв'язку з неповнотою досудового і судового слідства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 365, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Судді