Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К копія:
21 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 (далі-прокурор), на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року,
прокурора ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_5 , 18 грудня 2014 року, близько 23 год. 50 хв., перебуваючи разом з ОСОБА_10 поблизу АЗС «Окко», що по вул.Чорновола в м.Рівне, знаходячись при цьому на задньому сидінні автомобіля марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом та маючи намір на відкрите незаконне заволодіння автомобілем, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, застосовуючи при цьому ніж, наніс декілька ударів ножем і область шиї та правої руки ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №1335 від 30 грудня 2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого разом з ОСОБА_10 зник з місця події.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, з покладенням відповідно до ст.76 КК України відповідних обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування кримінального покарання на підставі ст.75 КК України. Зазначає, що при визначенні ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, суд не в повній мірі врахував особливостей та обставин його вчинення, а саме те, що злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України є умисним, тяжким і найбільш небезпечним серед злочинів вказаної категорії, оскільки посягає не тільки на власність, а й на життя та здоров`я потерпілого. Також доводить, що при призначенні покарання судом не враховано, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин через місяць після закінчення двохрічного іспитового строку за попереднім вироком Рівненського міського суду від 20 листопада 2012 року, а тому дані обставини вказують на стійку злочинну направленість дій обвинуваченого та можливість його виправлення лише за умови реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року в частині призначеного покарання ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України покарання у виді шести років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прохання прокурора ОСОБА_7 та потерпілого про задоволення апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про відмову в її задоволенні та залишення вироку суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу - розбій) за обставин, викладених у вироку, доведена зібраними у справі доказами, у тому числі його показаннями, даними у судовому засіданні, у яких він визнав себе повністю винним та іншими матеріалами кримінального провадження, перевіреними судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому не є предметом розгляду в апеляційній інстанції.

Поряд з цим, призначаючи покарання ОСОБА_5 зі звільненням від відбування покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. На думку колегії суддів, призначення йому покарання зі звільненням від його відбування не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та не є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.
За вимогами ч.2 ст.409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Сукупність зібраних у справі доказів та їх аналіз об`єктивно свідчать, що ОСОБА_5 , 18 грудня 2014 року, близько 23 год. 50 хв., перебуваючи разом з ОСОБА_10 поблизу АЗС «Окко», що по вул.Чорновола в м.Рівне, знаходячись при цьому на задньому сидінні автомобіля марки Opel Combo, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом та маючи намір на відкрите незаконне заволодіння автомобілем, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, застосовуючи при цьому ніж, наніс декілька ударів ножем і область шиї та правої руки ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №1335 від 30 грудня 2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого разом з ОСОБА_10 зник з місця події.

Відповідно до положень ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання.
Як вбачається з вироку, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його щире каяття, особу винного та його характеризуючі дані, однак, залишив поза увагою особливості та обставини його вчинення, а саме, що злочин є умисним, закінченим, вчинений з корисливим мотивом, із застосуванням ножа та проти життя і здоровя потерпілого. Разом з тим, суд зазначивши у вироку, що враховує характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 взагалі не зазначив які дані він при цьому враховує.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 не працюючий, раніше судимий за умисні корисливі злочини, злочин вчинив після спливу незначного проміжку часу від моменту закінчення іспитового строку встановленого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2012 року, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 12 березня 2013 року (а.с.59), що знайшло своє підтвердження і при апеляційному розгляді кримінального провадження, та свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення та перевиховання не став.
За таких обставин вирок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки таке покарання суперечить загальним засадам його призначення.
Згідно зі ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, колегія суддів, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує фактичну тяжкість вчиненого умисно корисливого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, його схильність до вчинення злочинів.

З врахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме - щирого каяття у вчиненому та незадовільного стану здоров`я, колегія суддів, вважає за необхідне обрати мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інші, більш м`які покарання не забезпечать виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 .
На думку колегії суддів саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання - скасувати.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі судового засідання. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21 вересня 2015 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк тримання його під вартою з 26 грудня 2014 року до 08 квітня 2015 року включно.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили після його ухвалення цим судом та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1