Справа №480/2285/15-к 11.02.2016
Провадження №11-кп/784/114/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.12.2015 року, яким,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с. Чернещина Котелевського району Полтавської області, громадянин України, освіта базова загальна середня, одружений, водій-механік радіо відділення взводу управління командира протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , має звання матрос, раніше судимий:
16.03.2012 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 27.02.2014 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 11 місяців 13 днів,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.408 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_8
Обвинувачений: ОСОБА_6
Захисник: ОСОБА_7
_______________________________________________________________
Ап. провадження: № 11-кп/784/114/16 Головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 3 ст. 408 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначено покарання, на підставі ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційних скаргах та доповненнях до них, обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_10 , не оскаржуючи рішення суду першої інстанції по суті, просять звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від остаточно призначеного йому покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.
Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В своїх доводах, обвинувачений та його захисник, вважать, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі засудженого та за своїм розміром є несправедливим внаслідок суворості.
На їх думку, судом при призначенні покарання не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання та праці, одружений. Разом з дружиною, виховує неповнолітню доньку ОСОБА_11 , 2008 року народження, що підтверджується наявним в матеріалах провадження свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, характеристикою із сільської ради за місцем проживання обвинуваченого.
Також, обвинувачений в своїх доповненнях, додатково вказує, що він щиро кається, повністю визнав свою провину, сприяв проведенню досудового розслідування, а після втечі з частини, від правоохоронних органів не переховувався, а працював разом із своїм батьком, з`являвся на всі виклики до слідчого.
Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження
В своїх запереченнях, прокурор ОСОБА_8 зазначає, що доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, не підлягають задоволенню, за таких підстав.
Вказує, що жодних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 працевлаштований або має постійне місце проживання, в матеріалах провадження відсутні та додатково стороною захисту не були надані.
Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше неодноразово засуджувався до позбавлення волі, однак декілька разів звільнявся від реального відбуття призначеного йому покарання, на підставі ст. 75 КК України.
Тому, на думку прокурора, обвинувачений не виправдав своєю поведінкою довіру суду, а від так, є всі підстави вважати, що виправлення обвинуваченого без реального відбуття ним покарання, в місцях позбавлення волі є неможливим.
Також, прокурор зазначає, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, в умовах загрози національної безпеки державі, порушує дисципліну серед військовослужбовців та є негативним прикладом іншим громадянам, а тому, на думку прокурора, обвинуваченому слід відбувати покарання реально.
На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_12 , слід залишити без змін.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
05 травня 2015 року, близько 8.00 годин, матрос ОСОБА_13 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного часу, самовільно залишив місце служби табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 ) та незаконно перебував поза його межами, ухиляючись від військової служби до 07.10.2015 року.
07 жовтня 2015 року, близько 13 години, ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді, був затриманий працівниками Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області.
Свою вину у скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК, обвинуваченим ОСОБА_6 було визнано в повному обсязі.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи, викладені в їх апеляційних скаргах, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залиши вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений судом першої інстанції, підтверджується доказами, наведеними у вироку і сторонами не оспорюються.
Що стосується покарання, призначеного засудженому, то, на думку колегії суддів, воно призначено ОСОБА_6 відповідно до вимог ст..ст. 65-67 КК України.
Так, зі змісту вироку вбачається, що при призначенні виду і розміру покарання ОСОБА_6 суд взяв до уваги те, що він повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання. Більш того, такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства у розкритті цього злочину, суд визнав ще й як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому, відповідно до положено ст.. 69 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання нижче від нижчої межі, передбаченої ч.3 ст.408 КК України.
Таким чином, посилання апелянтів на те, що судом першої інстанції ці обставини не були враховані - не відповідає дійсності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і в частині того, що ОСОБА_6 повинен відбувати призначене покарання реально, оскільки ОСОБА_6 уже раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень. Він вже звільнявся від відбування призначеного покарання та звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково, але знов вчинив злочин. Така його протиправна поведінка свідчить про те, що він, знаходячись на волі, не бажає ставати на шлях виправлення і нехтує наданими йому можливостями виправитись.
Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання для ОСОБА_6 є необхідним, достатнім та справедливим.
Вирок же суду, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, у зв`язку зі вступом у дію змін до ст.. 72 КК України (Закон №838-У111) підлягає перерахуванню строк відбування покарання засудженим.
Керуючись ст..ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційгі скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 1.12.2016 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 8 жовтня 2015 року по 11 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ця ухвала може бути оскаржена сторонами кримінального провадження до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали.
Судді :