Справа № 1-227/11
Провадження № 1/1015/5205/11
В И Р О К

іменем України

04.07.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1 обвинувачує ОСОБА_4 в тому, що останній 09 грудня 2010 року біля 15 години, будучи в стані алкогольного спяніння, перебуваючи в будинку № 157-А по вул. Петровського в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, на ґрунті неприязних відносин вчинив сварку, в ході якої напав на неї, застосовуючи фізичну силу штовхнув її, від чого вона впала на підлогу будинку, став викручувати руки, наніс чотири удари: по лівому ліктю, по правому стегні, лівому коліні, лівому стегні, що призвело до утворення синців розміром 4х2 та 6х4 см, які, згідно висновку експерта № 167/Д від 22.06.2011 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у предявленому йому обвинуваченні не визнав та пояснив, що з потерпілою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1987 року по 2004 рік, за час шлюбу було спільно нажито будинок за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Петровського, 157А, в якому він офіційно зареєстрований з 1990 року. ОСОБА_1 розлучилась без його відома, в подальшому він отримав копію свідоцтва про розірвання шлюбу. В будинку він проживав до літа 2004. Влітку 2004 року, повернувшись з відпочинку, він не зміг попасти до будинку, оскільки колишня дружина змінила замки у вхідних дверях, з того часу в будинку не проживав. З часом він дізнався, що ОСОБА_1 має намір виписати його з вказаного будинку, а тому він подав до суду позов про розділ майна, нажитого за час шлюбу. У 2008 році рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області будинок 157-А по вул. Петровського в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області було розділено між ним та колишньою дружиною в натурі. Вказане рішення суду виконувалось у примусовому порядку 09.12.2010 року. При виконанні рішення за адресою будинку були присутні: він, дільничні інспектори Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5, ОСОБА_6, державний виконавець Чижик А.П., поняті ОСОБА_7, ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 До будинку вони приїхали близько 10 години ранку, двері ніхто їм не відкрив, тому було запрошено особу, яка зламала замок. В будинку була колишня теща ОСОБА_10 та син ОСОБА_1 Колишня теща вчинила сварку. При виконанні судового рішення він допомагав переставляти речі ОСОБА_1, звільняючи приміщення, які за рішенням суду закріплені за ним. Вся процедура зайняла 2,5 3 години. ОСОБА_1 зявилася в будинку близько 13.00 13.30 годин, на той час ще всі, хто брав участь у виконанні рішення суду, були в приміщенні будинку. ОСОБА_1 викликала працівників міліції, які по прибуттю у всіх відібрали пояснення. З будинку він пішов разом з дружиною ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_8, поїхав у власних справах. Ніяких тілесних ушкоджень 09.12.20101 року колишній дружині ОСОБА_1 не наносив, хто міг це зробити йому не відомо, зазначив, що він не мав і морального права такого зробити. У предявленому йому обвинуваченні просив виправдати.

Потерпіла ОСОБА_1 суду повідомила, що 06.05.1988 року вони з ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, але потім розлучилися. Після цього вона проживала у цивільному шлюбі, від якого у неї народився син. У звязку з тим, що ОСОБА_4 постійно вдирався до будинку в нетверезому стані, чоловік від неї пішов. 09.12.2010 року вона приїхала додому з роботи після телефонного дзвінка матері ОСОБА_10, яка повідомила про те, що ОСОБА_4 зламав замки в будинку. Коли вона приїхала до будинку, ОСОБА_4 був у нетверезому стані, штовхнув її, вона сильно вдарилася. ОСОБА_4І зламав замки, кричав, погрожував, в приміщенні будинку хапав її за руки, виштовхував, наніс їй чотири удари по лівій стороні, двері у будинку позабивав, змінив замки, ключі їй не дав. Це все бачили син та матір. Крім того, ОСОБА_4 пошкодив одяг, в який вона була вдягнута, речі стали непридатними до використання. Після того, як всі пішли, близько 15 години приїхала її подруга ОСОБА_12 і побачила все, що було, дитина плакала. Під час цих подій дитина отримала психологічну травму, вночі погано спить, просинається, вона витратила значні кошти на відновлення здоровя сина. Крім того вона особисто відвідувала психолога, пила заспокійливі ліки, у нервовому ґрунті у неї розвинулась алергія. Просила суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, призначити покарання у вигляді громадських робіт, стягнути з ОСОБА_4 на її користь 4867,25 грн. завданої матеріальної та 50000 грн. завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що потерпіла її дочка, підсудний колишній зять, на даний час вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з дочкою та внуком. ОСОБА_4 тільки приходить туди сваритися та битися з дочкою ОСОБА_13 09.12.2010 року вона була дома з внуком, дочка ОСОБА_1 була на роботі. Несподівано для неї до будинку увірвались люди, які потім пояснили, що вони виконують рішення суду, серед них був і колишній зять. Коли стукали до будинку вона не чула. В будинку ОСОБА_4 почав зносити речі, потім забивали двері. Близько 12 години вона зателефонувала дочці, яка приїхала до будинку близько 14.30. Коли в коридорі залишилися вона, внук а дочка, зайшов ОСОБА_4, всі інші в цей час були на ганку і нічого не бачили. Дочка була біля дверей. ОСОБА_4 її штовхнув лівою рукою, вона вдарилася ліктем, вдарив два рази по коліну та по стегну правою ногою, вона впала та він продовжував її бити ногами. Дитина почала кричати і ОСОБА_4 втік. Дочка ні ОСОБА_4, ні його дружину ОСОБА_9 не торгала, не було у них ніякого конфлікту. Близько 1500 15.20 до них прийшла ОСОБА_12, яка бачила як плакали донька та внук.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_1 вона знає наглядно як колишню дружину її чоловіка ОСОБА_4 09.12.20101 року 10 годині вона, чоловік, державний виконавець, двоє понятих та два працівника міліції прибули для виконання рішення суду за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Петровського, 157А. ОСОБА_1 не було вдома. Чоловік ОСОБА_4 не був і не міг бути у нетверезому стані. Державний виконавець попереджав, що зламають замки, якщо не відчинять двері, але двері ніхто не відчиняв. В подальшому слюсар відчинив двері, поміняв замки, вони встигли повиносити речі з першого поверху, частину з другого поверху, коли зявилася ОСОБА_1 та почала висловлюватися нецензурною лайкою, влаштувала сварку, намагалася подряпати обличчя її чоловіку ОСОБА_4, який, в свою чергу, від неї відвертався, у відповідь ніяких ударів не наносив. Вона була весь час біля чоловіка, він ОСОБА_1 не бив. Працівники міліції склали протокол відносно ОСОБА_1, яка себе неадекватно вела. З будинку вони вийшли близько 14.15 години, сіли в маршрутне таксі, поїхали в БТІ, потім додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 головний державний виконавець ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, пояснив, що потерпілу і підсудного він знає в силу службових обовязків з приводу виконання рішення суду. У нього на виконанні був виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області про заборону чинити перешкоди в користуванні будинком, земельною ділянкою та про вселення. Дати відкриття виконавчого провадження він не памятає, саме виконання відбувалося 09.12.2010 року. Боржниця неодноразово повідомлялася поштою про необхідність виконання рішення суду до 09.12.2010 року. 09.12.2010 року він залучив працівників міліції для забезпечення громадського порядку, та при понятих було в примусовому порядку виконано рішення суду. Вони відкрили двері, оскільки ніхто не відкривав. Він представився. В будинку була жінка похилого віку, якій він повідомив, що відбувається. Почали міняти замки. Через якийсь час зявилася боржниця, яка почала із скандалом кидатися на всіх. Потім приїхала СОГ. Після закінчення виконання рішення суду, він роздав ключі і поїхав у справах. Загалом у будинку він був 2-3 години, з будинку пішли всі разом, в тому числі ОСОБА_4 та його дружина. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, навпаки бачив, як ОСОБА_1 кидалася на нього. Також він не бачив, щоб ОСОБА_4 був у стані алкогольного спяніння. Виконання рішення суду розпочалося близько 10.00-10.30 годин, оскільки вони не відразу почали відкривати замки, намагалися достукатися до тих, хто був у будинку. Стягувач переніс майно ОСОБА_1 у ті кімнати, які за рішенням суду належать їй. Коли приїхала боржниця, почала кричати і кидатися з нецензурною лайкою, намагалася подряпати обличчя ОСОБА_4, хапала за волосся. ОСОБА_4 вів себе спокійно. ОСОБА_1 ніхто не виштовхував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київські області, суду пояснив, що 09.12.2010 року він перебував на роботі у складі СОГ в м. Вишневе. Була замовлена охорона громадського порядку при виконанні рішення суду. Туди було направлено ОСОБА_6. Також був виклик ОСОБА_1, на який виїхала СОГ. Коли вони риїхали за викликом, в будинку були потерпіла, її мати та син та ОСОБА_6. Він прийняв заяву ОСОБА_1, опитав усіх. В будинку він бачив ОСОБА_1 та ОСОБА_4, між якими були словесні конфлікти. У його присутності ОСОБА_4 фізичної сили не застосовував, хоча всі були на емоціях, ОСОБА_4 вів себе досить спокійно. На момент, коли він відбирав пояснення, про тілесні ушкодження ОСОБА_1 не повідомляла. В подальшому, 11.12.2010 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про те, що її побили, їй дали направлення на проходження СМО. Від ОСОБА_1 заяву приймав він, по даних ОСОБА_1 свідків того, що ОСОБА_4 її бив, не було. По заяві ОСОБА_1 було відмовлено в порушенні кримінальної справи, даних про те, що ОСОБА_4 її бив не було, вказаний факт був відомий лише з її слів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київські області, суду пояснив, що і потерпілу, і підсудного він знає в силу службових обовязків. Його було запрошено для забезпечення охорони громадського порядку 09.12.2010 року за адресою: с. Петрівське, вул. Петровського, 157А при виконанні рішення суду. Туди прибули близько 9 години ранку. Там уже був держаний виконавець ОСОБА_14, підїхала сімя ОСОБА_4. Так як стукали, але ніхто не відкривав, то було вирішено викликати столяра, щоб зламати замки, при виконані рішення суду були присутні двоє понятих. Коли зайшли в будинок судовий виконавець почав виносити майно, десь через хвилин 40 ввірвалась ОСОБА_1 При ньому ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 не наносив.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що його було запрошено як понятого при виконанні рішення суду. На місце виконання рішення вони прибули близько 9 години ранку. Він приїхав з ОСОБА_4 та ще одним понятим ОСОБА_11. При виконанні рішення суду були присутні поняті та працівники міліції. Всі зустрілися біля воріт, стукали, гукали, але ніхто не відкрив, тоді перелізли через паркан, зняли засов. Двері до будинку були зачинені, потім столяр його відкрив. В будинку були мати і внук ОСОБА_1, ОСОБА_1 появилась пізніше. Почали переносити речі, все було бурхливо. В його присутності ніхто нікого не бив. Потім вони втрьох з ОСОБА_4 і його дружиною пішли на зупинку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є хрещеною матірю сина ОСОБА_1 ОСОБА_4 знає як колишнього чоловіка ОСОБА_1 09.12.2010 року вона приїхала до ОСОБА_1 провідати її сина, оскільки напередодні він захворів. По дорозі до її дому вона зустріла ОСОБА_4 з невідомою їй жінкою. Це було близько 15.15 15.20 годин. Заходячи до будинку вона здивувалася, що немає ручки вхідних дверей, ОСОБА_1 плакала, у дитини була просто істерика, матір ОСОБА_1 також плакала. ОСОБА_1 розповіла їй, що був її колишній чоловік, виконувалося рішення суду, а коли вони залишилися без чужих людей, то він погрожував їй, бив. Вони ніяк не могли заспокоїти дитину, у хлопчика стався нервовий зрив.

Крім того, судом були досліджені письмові докази, які є в матеріалах справи, а саме:

- копія акту судово-медичного освідування № 442 від 14.12.2010 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, за давністю можуть відповідати 09.12.2010 року та відносяться до легких тілесних пошкоджень (а.с. 5);

- постанова від 11.12.2010 року ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5, якою в порушенні кримінальної справи по матеріалах перевірки письмової заяви ОСОБА_1 за ознаками діянь, передбачених ст. ст. 194, 185, 296 КК України відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 6-7);

- копія постанови від 14.12.2010 року ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України Київській області ОСОБА_5, якою по матеріалах перевірки письмової заяви ОСОБА_1 в порушенні кримінальної справи за ознаками діянь, передбачених ст. 296 КК України відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 8-9);

- копія акту від 09.12.2010 року державного виконавця про примусове виконання рішення суду (а.с. 47);

- копія свідоцтв про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 (а.с. 53);

- копія технічного паспорту на будинок № 157-А по вул. Петровського с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 55-61);

- копії відповідей по заявам ОСОБА_1 щодо дій ОСОБА_4 (а.с. 84-93);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду від 03.02.2006 року, яким в позові ОСОБА_15 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмолено (а.с. 94);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.01.2007 року, яким у позові ОСОБА_16 до ОСОБА_15, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на 9/10 частин будинку та земельної ділянки відмовлено (а.с. 95-96);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2008 року, яким визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_15 право власності на 50/100 частин будинку № 157-А в с. Петрівському по вул. Петровського Києво-Святошинського району Київської області за кожним з виділенням приміщень в натурі (а.с. 100);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.3009 року у справі № 2-167/2009 (а.с. 102);

- копія заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2010 року, яким зобовязано ОСОБА_1 не синити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні 50/100 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по вул. Петровського, 157-А в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 105-106);

- висновок експерта № 167/Д від 22.06.2011 року, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні 14.12.2010 року у ОСОБА_1 були виявлені: синець лівого ліктьового суглобу, синець заднє-внутрішньої поверхні правого стегна, синець внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, винець переднє-зовнішньої поверхні лівого стегна, які за давністю можуть відповідати 09.12.2010 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень; синці стегон та колінного суглобу утворились від дії тупого предмету, яким могла бути нога, виникнення їх при падінні та ударі бо підлогу чи стіну малоймовірно; синець лівого ліктьового суглобу міг утворитися, які від удару ногою, так і при падінні та ударі об підлого чи стіну (а.с. 130);

- відмовні матеріали № 4917, № 1657, № 10213.

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_4, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_14 давали суду послідовні та правдиві покази, які не суперечать між собою та свідчать про відсутність 09.12.2010 року активних дій ОСОБА_4, умисно спрямованих на спричинення ОСОБА_1 легких тілесних пошкоджень.

Покази потерпілої ОСОБА_1 суд не може прийняти як доказ вини ОСОБА_4 у спричиненні її умисного легкого тілесного пошкодження, оскільки її покази позбавлені обєктивності через тривалі неприязні відносини, повязані з розподілом нажитого під час шлюбу будинку.

Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 суд вважає припущеннями причетності ОСОБА_4 до спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_1, оскільки свідки та потерпілі перебувають між собою в родинних відносинах, крім того, свідок ОСОБА_12 обставини справи відомі зі слів потерпілої ОСОБА_1

Зважаючи на родинні відносини підсудного та свідка ОСОБА_9, покази останньої суд не врахує при вирішенні справи.

Оцінюючи зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового слідства не здобуто однозначних та переконливих доказів спричинення ОСОБА_4 09.12.2010 року умисних тілесних пошкоджень ОСОБА_1, не доведена субєктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисел ОСОБА_4 на заподіяння їй легких тілесних ушкоджень, вказаних у висновку експерта № 167/Д від 22.06.2011 року.

Тому, оцінюючи зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_4 не доведена і він підлягає виправданню по суду за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Підсудний ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

У звязку з виправданням підсудного за відсутністю в його діях складу злочину суд, відповідно до ст. 328 КПК України, відмовляє у задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 про стягнення з підсудного на її користь 4867,25 грн. завданої матеріальної та 50000 грн. завданої моральної шкоди.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324, 328 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, - скасувати.

У цивільному позові ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 4867,25 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди відмовити.

Відмовні матеріали № 4917, № 1657, № 10213 повернути до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення потерпілим, його представником та захисником, а виправданим, - в той же термін, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.