Справа № 591/528/14-к
Провадження № 1-кп/591/7/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

До суду надійшло письмове клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи для визначення ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16.07.2013 року, можливості отримання тілесних ушкоджень за вказаних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставин, встановлення можливості завдання фізичного болю.

Клопотання мотивує тим, що згідно обвинувального акту 16.07.2013 року, близько 08:30 год., ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження. З показів допитаних в судовому засіданні свідків та обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що 16.07.2013 року, близько 08:30 год., ОСОБА_5 без будь-яких пояснень наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , однак удар прийшовся в праву руку в зап`ястя, в якій останній тримав відеокамеру, від чого ОСОБА_7 втратив рівновагу. Для припинення суспільно небезпечних дій з боку ОСОБА_5 , з метою захисту життя і здоров`я ОСОБА_7 а також захисту відеокамери від пошкодження, ОСОБА_6 намагався відтиснути ОСОБА_5 від ОСОБА_8 , однак ОСОБА_5 продовжив протиправні дії та намагався спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 шляхом нанесення ударів руками і ногами, який відходив від ОСОБА_5 , закриваючись руками. Вважає, що ступінь тяжкості та характер тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є обставинами, що підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України, зокрема для встановлення обставин які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_6 , оскільки він діяв в стані необхідної оборони, а тому на підставі ст.ст. 242 ч.1, ч.2 п.2, 332 ч.1 КК України є необхідність в призначенні експертизи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав з мотивів, наведених в ньому та пояснив що визначення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень зокрема необхідно для встановлення в діях ОСОБА_6 ознак необхідної оборони.

Обвинувачений клопотання захисника також підтримав.

Прокурор та потерпілий заперечили проти вказаного клопотання, вважають, що клопотання спрямоване на затягування розгляду кримінального провадження, не має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, підстави для призначення судово-медичної експертизи відсутні.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні пізнання.
Посилання захисника в клопотанні на обов`язок суду згідно п.2 ч.2 ст. 242 КПК України призначити експертизу для встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки ці особи не є потерпілими у даному кримінальному провадженні, відомості про спричинення їм тілесних ушкоджень не зазначено в обвинувальному акті і тому дослідження цих питань виходить за межі обвинувачення.

Також суд вважає, що заявлене захисником клопотання про призначення судово-медичної експертизи для визначення ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16.07.2013 року, можливості отримання тілесних ушкоджень за вказаних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставин, встановлення можливості завдання фізичного болю відповідно до ст. 91 КПК України не належить до предмета доказування та з`ясування цих обставин не має значення для кримінального провадження.

Так, в основу обґрунтування клопотання покладено те, що встановлення обставин щодо ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно для доведення того, що ОСОБА_6 діяв в стані необхідної оборони а також ці обставини впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

В той же час сама по собі наявність чи відсутність тілесних ушкоджень у зазначених в клопотанні осіб не може свідчити про те, чи перебував ОСОБА_6 в стані необхідної оборони а також не впливає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Для встановлення обставин щодо наявності умислу ОСОБА_6 на спричинення тілесних ушкоджень чи перебування його в стані необхідної оборони мають значення лише докази, що свідчать про характер дій учасників конфлікту, які міг сприймати ОСОБА_6 та які підлягають оцінці у кримінальному провадженні.

Крім того у клопотанні не зазначено опис тілесних ушкоджень, які можливо отримали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 а також не надано ніяких медичних документів на підтвердження таких фактів.

Враховуючи викладене, клопотання захисника задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення судово-медичної експертизи відмовити за необгрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1