Справа № 161/1769/15-к Провадження №11-кп/773/13/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2015 року, якою в клопотанні засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворокомле, Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, із вищою освітою, інваліда 2 ї групи загального захворювання, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з хворобою - відмовлено, -

В С Т А Н О В И В :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 28.07.2015 року, ОСОБА_8 засуджений за ч.1 і ч.3 ст.368; ст.69; ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права приймати складання іспитів і заліків у студентів вищих учбових закладів та бути науковим керівником при написанні студентами вищих учбових закладів дипломних робіт, терміном на 3 (три) роки, спеціальною конфіскацією в дохід держави коштів, отриманих внаслідок вчинених злочинів, та конфіскацією всього належного йому майна у дохід держави. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02.10.2015 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2015 року залишено без зміни.

ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з заявою про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою, мотивуючи тим, що він має незадовільний стан здоров`я, що стверджується відповідними медичними документами із зазначенням переліку клінічних діагнозів захворювань (хвороб), в тому числі тих, які містяться у Додатку 12 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, від 15.08.2014 року за №1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2015 року в задоволенні клопотання ОСОБА_8 відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення ряду тяжких злочинів, хворів ще до вчинення цих злочинів. При постановленні вироку судом було враховано стан здоров`я засудженого та призначено покарання за вчинення злочинів на підставі ст.69 КК України. За таких обставин, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на час хвороби фактично унеможливить виконання вироку суду і таким чином він уникне покарання. Крім того, в ухвалі зазначено, що з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою має звертатись установа, в якій засуджений відбуває покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_7 в своїй апеляції вказує на незаконність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_9 про звільнення його від відбування покарання за хворобою.

Посилається на те, що згідно ст. 84 КК України з клопотанням про звільнення від покарання можуть звертатись не лише особи, які захворіли під час його відбування, а й ті засуджені, які після вчинення злочину або постановлення вироку захворіли на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст ухвали суду першої інстанції, основні доводи апеляції, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, за наявності підстав, передбачених ст. 84 КК України, питання про звільнення від покарання за хворобою може бути вирішено місцевим судом, визначеним у ч. 2 ст. 539 КПК України, тобто за місцем відбування покарання, на підставі подання установи, яка відає відбуванням покарання, і висновку лікарської комісії.

За смістом ст. 539 КПК України звільнення від покарання за хворобою може бути застосовано тільки у випадку, якщо засуджений занедужав на психічне або інше тяжке захворювання під час відбування покарання.

На ці положення Закону послався в своїй ухвалі суд першої інстанції.

Однак, таке положення кримінально-процесуального закону не кореспондується з положеннями ст. 84 КК України, яка передбачає звільнення від покарання не тільки осіб, які захворіли під час його відбування, а й тих засуджених, котрі після вчинення злочину або постановлення вироку захворіли на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання і вироки щодо яких у зв`язку з цим не були виконані.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба не лише за своєю тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Порушуючи питання про звільнення від відбування основного покарання за хворобою, засуджений ОСОБА_8 у своїй заяві вказав, що після вчинення злочину захворів на тяжку хворобу, яка унеможливлює відбування ним покарання, та потребує лікування в умовах стаціонару.

В порушення вимог ч. 2 ст. 84 КК України, суд першої інстанції необґрунтовано не застосував закон, який підлягав застосуванню в даному кримінальному провадженні.

З метою з`ясування стану здоров`я засудженого ОСОБА_8 апеляційним судом Волинської області було призначено судово-медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №1443 від 08.12.2015 року ОСОБА_8 діагностовано ряд захворювань, які містяться в «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання».

Зокрема зазначено, що станом на 11.11.2015 р. ОСОБА_8 має захворювання у вигляді ішемічної хвороби серця, з кардіосклерозом, стенокардією напруги, гіпертонічної хвороби з гіпертензивним серцем та серцевою недостатністю (СН) - ІІ Б, яке входить до "Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання" згідно Додатку №12 до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року за №1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767.

Експерт ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції підтвердив факт наявності у ОСОБА_8 захворювання, яке згідно Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року за №1348/5/572 є підставою для подання до суду матеріалів про його звільнення від відбуття покарання. Стан здоров`я ОСОБА_8 з моменту постановлення вироку значно погіршився, перебіг хвороби ускладнився.

Враховуючи дані про особу засудженого, а саме те, що він є інвалідом ІІ групи довічно, пенсіонер, тяжкість вчиненого ним злочину, дані про стан здоров`я засудженого, який з моменту постановлення вироку значно погіршився, що стверджується поясненнями експерта ОСОБА_10 та медичною документацією та виходячи з того, що наявні у нього хвороби входять до зазначеного Переліку захворювань, колегія суддів дійшла висновку , що діагностовані у ОСОБА_8 на даний час захворювання перешкоджають відбуванню основного покарання, а тому його слід звільнити від відбування основного покарання на час хвороби.

Аналогічну позицію з цього питання висловлено в ухвалі ВСУ від 24.04.2007 року, де зазначено, що засуджений, або його захисник вправі звертатись із заявою про звільнення від покарання і в той час, коли засуджений ще не відбуває покарання і залишив в силі постанову судді апеляційного суду Волинської області від 05 березня 2007 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити на підставі ч.2 ст.84 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на час хвороби.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді