13.01.2016
Справа № 642/5123/14-к,
Провадження 1кп/642/346/15
УХВАЛА
13 січня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянув у судовому засіданні обвинувальні акти у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 296, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2013р. обвинуваченому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.12.2013р., який в подальшому було продовжено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який. При цьому посилався на те що більше двох років він знаходиться під вартою, а вагомі докази щодо вчинення ним злочинів за ч.2 ст. 307 та ч.4 ст. 296 КК України - відсутні. У нього продовжує погіршуватися стан здоров`я. Він має постійне місце проживання в м. Харкові та стійкі соціальні зв`язки: співмешканку та дитину, якій виповнилося 4 роки, дідуся інваліда другої групи по психічному захворінню та бабусю похилого віку, які потребують підтримки та догляду за місцем їх проживання. Раніше йому вже обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який він не порушував. Він визнає провину у вчиненні крадіжки та повністю відшкодував шкоду одному з потерпілих. Обвинуваченням не надано доказів про наявність ризиків, що він може приховуватися від суду чи вчинити новий злочин.

Захисник підтримала заявлене клопотання, зазначила, що ризики не доведені.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що після скоєння злочину за ч.3 ст. 185 КК України на ОСОБА_4 було покладено обов`язки у вигляді особистого зобов`язання, однак він знов вчинив новий злочин. Тому є всі підстави вважати, що ризики не зменшились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 утримується під вартою з 18 грудня 2013р.

Стосовно ОСОБА_4 тричі скасовано вироки судів першої інстанції, судом апеляційної інстанції зазначено про необхідність допиту свідка ОСОБА_6 . Зазначений свідок не доставлений до суду на протязі майже шести місяців і судові доручення в порушення ухвал суду від 23.07.2015р., 04.08.2015р., 07.10.2015р., 25.11.2015р. щодо встановлення місцезнаходження та доставки до суду зазначеного свідка органами внутрішніх справ не виконано. Таким чином сторона обвинувачення на протязі тривалого строку зволікає із наданням доказів вини обвинуваченого ОСОБА_4 .

Жодного свідка за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України на даний час в судове засідання не доставлено.

За таких обставин, враховуючи тривалий строк тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає недоцільним продовжувати застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.

Проте, ОСОБА_4 доведено, що він має міцні соціальні зв`язки малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого він звернувся до суду з позовом про встановлення свого батьківства, а також бабусю ОСОБА_8 , 1949 р.н., та дідуся ОСОБА_9 , 1944р.н. - інваліда другої групи внаслідок психічного розладу, які є особами похилого віку. Також, приймаючи до уваги нову редакцію ч.5 ст. 72 КК України, щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, ОСОБА_4 відбуто значну частину строку покарання у вигляді позбавлення волі, яке загрожує йому у разі ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі Неймайстер проти Австрії, відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини, було визначено, що ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні.
Вказані обставини спростовують ризик, передбачений п.1 ст. 177 КПК України.

Із врахуванням викладеного, для запобігання ризику, передбаченого п.5 ст. 177 КПК України, достатнім запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_4 буде цілодобовий домашній арешт за адресою його мешкання - АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 195, 331, 372, 392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.

- носити електронні засоби контролю;

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці по 13 березня 2016р.

Зобов`язати прокурора передати ухвалу про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання до відповідного відділу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1