УХВАЛА
Справа № 564/1031/15-к

27 квітня 2015 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 , яке погоджено зі прокурором прокуратури Костопільського району ОСОБА_4 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, яке перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджено зі прокурором прокуратури Костопільського району ОСОБА_4 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, а саме 1/5 частки квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ..

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні СВ Костопільського РВ УМВС України перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000198 відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2015 близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи у квартирі свого співмешканця ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно завдала один удар ножем у ділянку паху свого знайомого ОСОБА_7 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми живота з раною передньої поверхні черевної стінки справа з крововиливами у м`які тканини по ходу раневого каналу, ушкодженням (пересіченням) стегнової артерії та масивною внутрішньо-черевною кровотечею, які за ознакою небезпеки для життя, стосовно живих осіб, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, і тому 31.03.2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні вище вказаного кримінального правопорушення. В подальшому у кримінальному провадженні від ОСОБА_8 , яка являється матір`ю ОСОБА_7 та представляє потерпілу сторону надійшла позовна заява про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 3911 гривень та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень та судові витрати в сумі 1250 гривень, витрачені на правову допомогу. Підозрювана ОСОБА_9 на протязі останніх декілька років ніде офіційно не працює, будь-які матеріальні цінності в останньої відсутні. Отже, в даному випадку неможливо розраховувати на те, що остання добровільно відшкодує спричинену нею шкоду. У відповідності до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2015 року ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить, 1/5 частки квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав із підстав наведеному у ньому та просив суд його задовольнити.

Враховуючи, що той факт, що ставиться питання про арешт майна підозрюваної, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відповідності до ч.2 ст. 172 КК України без повідомлення стороні захисту, щоб підозрювана не розпорядилась своїм майном на свою користь, родичів чи третіх осіб, з метою уникнення матеріальної відповідальності у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.1 ст.107 КПК України та враховуючи думку слідчого, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення слідчого та всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Дослідивши матеріали клопотання, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Встановлено, що в ході досудового розслудвання ОСОБА_8 , яка являється матір`ю ОСОБА_7 та представляє потерпілу сторону подану позовну заяву про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. В даній заяві ОСОБА_8 просить притягнути як цивільного відповідача ОСОБА_10 та сягнути з останньої матеріальні збитки в сумі 3911 гривень, моральну шкоду в сумі 100 000 гривень та судові витрати в сумі 1250 гривень, витрачені на правову допомогу. Також до матеріалів позовної заяви потерпіла додала наявні у неї документи, товарні чеки про витрати пов`язані з похованням сина.

Згідно інформаційної довідки за № 43 від 27.03.2015 року виданої КП Рівненсе обласне бюро технічної інвентаризації, встановлено, що ОСОБА_5 приватній спільній частковій власності 1/5 квартири АДРЕСА_3 .

У відповідності до ч. 4 ст. 171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співрозмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У позовній вимозі до підозрюваної зазначено, що розмір матеріальної шкоди становить в сумі 3911 гривень, моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, судові витрати в сумі 1250 гривень витрачені на правову допомогу. Отже, арешт частки квартири ОСОБА_11 буде не достатнім для забезпечення цивільного позову, однак повністю співрозмірним із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Беручи до уваги вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170-175, 372 ,395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3 , яке погоджено зі прокурором прокуратури Костопільського району ОСОБА_4 , про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт майна, яке перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати захід забезпечення кримінального провадження арешт майна на 1/5 частку квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Заборонити ОСОБА_5 відчужувати 1/5 частку квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві приватної власності, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Допустити ухвалу про арешт майна до негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційний суд Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а учасникам процесу, які були відсутні на розгляді клопотання на протязі цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1