ун. № 759/5528/15-к пр. № 1-кп/759/396/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року Святошинський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , провівши судове засідання в залі судових засідань в м. Києві по кримінальному провадженню № 0000202 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, студента 2-го курсу Київського вищого професійного училища швейного та перукарського мистецтва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого; за ст. 296 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 11.01.2015 приблизно в 03 години 30 хвилин, знаходячись по вул. Феодори Пушиної в м. Києві, із хуліганських спонукань, із використанням заздалегідь заготовленого предмету, а сааме: фрагменту асфальтового покриття, вирішив пошкодити вітрини магазину «Roshen», який належить ДП «Ізюмінка», де в цей час перебував працівник ХОП «Шериф.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 надів на обличчя шапку з отворами для очей, взяв фрагмент асфальтового покриття та направився до магазину «Roshen», розташованого на перехресті пр-ту Перемоги та вул. Семашка в м. Києві, в якому в цей час знаходився працівник ХОП «Шериф», де грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з використанням заздалегідь заготовленого предмету, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, кинув у вітрину вищевказаного магазину каміння.

Однак в цей час працівники охорони «Шериф», припинили його злочинні дії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, фактичних обставин викладених в обвинувальному акті не заперечив. Повідомив суду, що дійсно 11.01.2015 приблизно в 03 год. 30 хв., знаходячись по вул. Ф.Пушиної в м. Києві, із хуліганських спонукань, із використанням заздалегідь заготовленого предмету - фрагментом асфальтового покриття, вирішив пошкодити вітрини магазину «Roshen», який належить ДП «Ізюмінка», де в цей час перебував працівник ХОП «Шериф» та кинув у вітрину вищевказаного магазину каміння, однак в цей час працівники охорони «Шериф», припинили його злочинні дії.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повністю доведена, а тому його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, вчинення ним кримінального правопорушення невеликої тяжкості в неповнолітньому віці, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обираючи покарання, суд ураховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 296 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбачене санкцією статті Особливої частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшуть покарання.

Відповідно до ст. 105 КК України суд звільняє неповнолітного обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання у виді штрафу та у порядку застосування примусових заходів виховного характеру передає під нагляд батька ОСОБА_6 до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, визнавши, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Цивільний позов в провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати в провадженні вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання в виді штрафу.

Застосувати відносно ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру, а саме: передати під нагляд батька ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: