Справа № 1328/1-88/10 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 11/783/3/13 Доповідач : Данко В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2013 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Березюка О.Г., Марітчака Т.М.,

при секретарі Когут Н.Я.,

з участю прокурора Малиш Н.С.,

потерпілого ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

його захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2010 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст.364, ч.2 ст.368 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2010 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений /на утриманні має доньку ІНФОРМАЦІЯ_4/, приватний підприємець, раніше не судимий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

засуджений:

за ч.1 ст.364 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на один рік;

за ч.2 ст.368 КК України на пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_2 обрано покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків на три роки.

Згідно зі ст.54 КК України ОСОБА_2 позбавлено 11 рангу державного службовця, присвоєного наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 140-к від 10.07.2008 року.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбуття основного покарання (позбавлення волі) з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладено обовязки, передбачені п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід підписка про невиїзд залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до вимог ст.ст.81, 93 КПК України вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_2, працюючи з 18.09.2008 р. на посаді заступника начальника Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, яка відне сена до п'ятої категорії посад державних службовців, виконуючи у відповідності до наказу начальника Держкомзему у Львівській області № 45 від 21.10.2008 р. „Про розподіл обов'язків між начальником та заступниками начальника Головного управління Держкомзему у Львівській області" організаційно-розпорядчі повноваження, зокрема, координуючи діяльність відділу державної землевпорядної експертизи та сектору контролю за дотриманням ліцензійних умов, отже, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи всупереч вимогам ст.ст.5 10 Закону України „Про державну службу", ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією", умисно, з корисливих мотивів, вчинив одержання хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням хабара, а також зловживання владою та службовим становищем, тобто, умисне, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, використання службовою особою наданої їй влади та службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним і громадським інтересам, які було вчинено при наступних обставинах.

17 вересня 2008 р. до Головного управління Держкомзему у Львівській області звернувся ОСОБА_1, який подав землевпорядну документацію проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, перенесення їх в натурі для передачі в оренду для створення фермерського господарства на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області для проведення державної експертизи щодо земельної ділянки площею 15,13 га, розташованої на території Судововишнянської міської ради. В зв'язку з порушенням вимог ст.34 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації", де передбачено, що строки проведення державної експертизи не можуть перевищувати 20 робочих днів від дня реєстрації об'єкта експертизи, з метою з'ясування термінів проведення державної експертизи поданої ним землевпорядної документації та її результатів ОСОБА_1 протягом жовтня-листопада 2008 року неодноразово звертався до заступника начальника Головного управління ОСОБА_2 з проханням своєчасно провести державну експертизу та видати висновок експертизи, в зв'язку з чим у ОСОБА_2 виник умисел на одержання від ОСОБА_1 хабара в сумі 20 000 грн., поєднаного з його вимаган ням за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на згадану земельну ділянку. З цією метою ОСОБА_2, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч інтересів служби, зокрема, вимог ст.ст.5, 10 Закону України „Про державну службу", ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією", в кінці листопада 2008 року зустрівся з ОСОБА_1 в приміщенні Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, розташованому на пр-ті ОСОБА_5,4 у м. Львові, та повідомив останньому, що за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на вищевказану земельну ділянку, йому необхідно передати хабар в сумі 20 000 грн., в іншому випадку позитивний висновок ним погоджений не буде. ОСОБА_1, усвідомлюючи, що безпосередньо від ОСОБА_2, як заступника начальника Управління, залежать строки проведення експертизи та її результати, розуміючи, що висновок державної землевпорядної експертизи ним може бути отриманий тільки за умови виконання вимоги ОСОБА_2 про передачу йому хабара, будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_2 вказаної ним суми хабара могла потягнути подальше порушення його законних прав та інтересів, а саме: порушення встановленого ст. 34 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації" строку проведення експертизи, враховуючи, що з часу реєстрації об'єкту експертизи в Управлінні вже пройшло більше ніж два місяці, погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_2

10 грудня 2008 р., близько 10 год., ОСОБА_1 прибув у приміщення Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, розташоване на пр-ті ОСОБА_5,4 у м. Львові, зайшов до службового кабінету ОСОБА_2, де передав, а ОСОБА_2 одержав від нього в якості хабара 20 000 грн. за погодження позитивного висновку державної експертизи поданої ОСОБА_1 землевпорядної документації, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним та громадським інтересам, яка полягає у підриві авторитету та престижу органів державної влади у вигляді створення у громадськості негативної уяви щодо службових осіб органів державної влади, їх корумпованості та некомпетентності, недотримання ними у своїй службовій діяльності та нехтування нормами чинного законодавства та заподіяв матеріальні збитки ОСОБА_1 в сумі 20 000 грн. 11 грудня 2008 р. ОСОБА_1 у Головному управлінні Держкомзему у Львівській області одержав висновок державної експертизи землевпорядної документації від 14 жовтня 2008 р. № 23, згідно з яким поданий ним на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо віднесення земельних ділянок, перенесення їх в натурі для передачі в оренду для створення фермерського господарства на території Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується при умові виконання п. 10 даного висновку.

Крім того, ОСОБА_2, працюючи з 18.09.2008 р. на посаді заступника начальника Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, яка віднесена до п'ятої категорії посад державних службовців, виконуючи у відповідності до наказу начальника Держкомзему у Львівській області № 45 від 21.10.2008 р. „Про розподіл обов'язків між начальником та заступниками начальника Головного управління Держкомзему у Львівській області" організаційно-розпорядчі повноваження, зокрема, координуючи діяльність відділу державної землевпорядної експертизи та сектору контролю за дотриманням ліцензійних умов, отже, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи всупереч вимогам ст.ст.5, 10 Закону України „Про державну службу", ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією", умисно, з корисливих мотивів, вчинив одержання хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, поєднане з вимаганням хабара, вчинене повторно, а також зловживання владою і службовим становищем, тобто, умисне, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, використання службовою особою влади і службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним за коном правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним і громадським інтересам, які було вчинено при наступних обставинах.

13 листопада 2008 року до Головного управління Держкомзему у Львівській області звернувся директор ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим" ОСОБА_1, який подав землевпорядну документацію технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим"для обслуговування кінно-спортивної школи та складу-манежу на території м. Судова Вишня по вул. 1-го Листопада,43/12, 43/6 Мостиського району Львівської області для проведення державної експертизи. З метою з'ясування термінів проведення державної експертизи поданої ним землевпорядної документації та її результатів ОСОБА_1 у грудні 2008 року звернувся до ОСОБА_2 з проханням своєчасно провести державну експертизу та видати висновок експертизи, в зв'язку з чим у ОСОБА_2 виник умисел на повторне одержання від ОСОБА_1 хабара в сумі 1500 грн., поєднаного з його вимаганням за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на вказану земельну ділянку. З цією метою ОСОБА_2, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч інтересів служби, зокрема, вимог ст.ст.5, 10 Закону України „Про державну службу", ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією", в грудні 2008 року зустрівся з ОСОБА_1 у приміщенні Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, розташованому на пр. В.Чорновола,4 у м. Львові, та вказав останньому, що за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на вищевказану земельну ділянку, йому необхідно 19.12.2008 р. передати хабар в сумі 1500 грн., в іншому випадку позитивний висновок ним погоджений не буде. ОСОБА_1, усвідомлюючи, що безпосередньо від ОСОБА_2, як заступника начальника Управління, залежать строки проведення експертизи та її результати, розуміючи, що висновок державної землевпорядної експертизи ним може бути отриманий тільки за умови виконання вимоги ОСОБА_2 про передачу йому хабара, враховуючи, що висновок державної експертизи землевпорядної документації від 14.10.2008 р. № 23 він отримав тільки після виконання вимоги ОСОБА_2 про передачу йому хабара в сумі 20 000 грн., будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_2 вказаної ним суми хабара могла потягнути порушення його законних прав та інтересів, а саме: порушення встановленого ст.34 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" строку проведення експертизи, погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_2

19 грудня 2008 р., близько 11 год., ОСОБА_1, виконуючи вимогу ОСОБА_2, прибув у приміщення Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, яке розташоване на пр. В.Чорновола,4 у м. Львові, зайшов до службового кабінету ОСОБА_2, де передав, а ОСОБА_2 повторно одержав від нього в якості хабара 1500 грн. за погодження позитивного висновку державної експертизи, поданої ОСОБА_1 землевпорядної документації, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним та громадським інтересам, яка полягає у підриві авторитету та престижу органів державної влади у вигляді створення у громадськості негативної уяви щодо службових осіб органів державної влади, їх корумпованості та некомпетентності, недотримання ними у своїй службовій діяльності та нехтування нормами чинного законодавства та заподіяв матеріальні збитки ОСОБА_1 у сумі 1500 грн. Того ж дня, 19 грудня 2008 р. ОСОБА_1 у Головному управлінні Держкомзему у Львівській області одержав висновок державної експертизи землевпорядної документації від 08.12.2008 р. № 855, згідно з яким подана ним на державну землевпорядну експертизу технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим" для обслуговування кінно-спортивної школи та складу-манежу на території м. Судова Вишня по вул. 1-го Листопада,43/12, 43/6 Мостиського району Львівської області відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно при умові виконання п. 10 даного висновку.

Крім того, 23 грудня 2008 р. директор ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим" ОСОБА_1 подав до Головного управління Держкомзему у Львівській області для проведення державної експертизи землевпорядну документацію технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим" для розміщення та обслуговування навчального корпусу, технічних будівель та споруд на території м. Судова Вишня по вул. Заводська,11 Мостиського району Львівської області. Того ж дня, тобто, 23 грудня 2008 року, у зв'язку з необхідністю одержання висновку державної експертизи землевпорядної документації у строк до 30.12.2008 р., ОСОБА_1, перебуваючи в службовому приміщенні Головного управління Держкомзему у Львівській області, що на пр. В.Чорновола,4 у м. Львові, звернувся до заступника начальника Головного управління ОСОБА_2 з проханням провести державну експертизу та видати йому висновок до 30.12.2008 року, у зв'язку з чим у ОСОБА_2 виник умисел на повторне одержання від ОСОБА_1 хабара в сумі 12 000 грн., поєднаного з його вимаганням за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на вказану земельну ділянку. З цією метою ОСОБА_2, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч інтересів служби, зокрема, вимог ст.ст.5, 10 Закону України „Про державну службу", ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією", перебуваючи в приміщенні Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, розташованому на пр. В.Чорновола,4 у м. Львові, 23 грудня 2008 р. вказав ОСОБА_1, що за погодження позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації на вищевказану земельну ділянку, йому необхідно передати хабар в сумі 12 000 грн., в іншому випадку позитивний висновок ним погоджений не буде. ОСОБА_1, усвідомлюючи, що безпосередньо від ОСОБА_2, як заступника начальника Управління, залежать строки проведення експертизи та її результати, розуміючи, що висновок державної землевпорядної експертизи ним може бути отриманий тільки за умови виконання вимоги ОСОБА_2 про передачу йому хабара, враховуючи, що висновки державної експертизи землевпорядної документації від 14.10.2008 р. № 23 та від 08.12.2008 р. № 855 він отримав тільки після виконання вимог ОСОБА_2 про передачу йому хабарів в сумі 20 000 грн. та 1500 грн. відповідно, будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_2 вказаної ним суми хабара могла потягнути порушення його законних прав та інтересів, погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_2

12 січня 2009 р. ОСОБА_1, усвідомлюючи незаконність вимог ОСОБА_2, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вимагання у нього хабара. 13 січня 2009 року, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 прибув у приміщення Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Львівській області, розташоване на пр. В.Чорновола,4 у м. Львові, зайшов до службового кабінету ОСОБА_2, де передав, а ОСОБА_2 повторно одержав від нього в якості хабара 12 000 грн. за погодження позитивного висновку державної експертизи поданої ОСОБА_1 землевпорядної документації, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним та громадським інтересам, яка полягає у підриві авторитету та престижу органів державної влади у вигляді створення у громадськості негативної уяви щодо службових осіб органів державної влади, їх корумпованості та некомпетентності, недотримання ними у своїй службовій діяльності та нехтування нормами чинного законодавства та заподіяв матеріальні збитки ОСОБА_1 у сумі 12 000 грн.

Того ж дня, 13 січня 2009 р., ОСОБА_1 у Головному управлінні Держкомзему у Львівській області одержав висновок державної експертизи землевпорядної документації від 30.12.2008 р. № 1218, згідно з яким подана ним на державну землевпорядну експертизу технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ПП "Кінно-спортивна школа "Вадим" для розміщення та обслуговування навчального корпусу, технічних будівель та споруд на території м. Судова Вишня по вул. Заводська,11 Мостиського району Львівської області відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно при умові виконання п.10 даного висновку. В подальшому, 13 січня 2009 р., близько 13 год. 10 хв., ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції, а предмет хабара в розмірі 12 000 грн. вилучений.

В апеляції та в доповненнях до неї прокурор Малиш Н.С., яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості та постановити новий вирок, яким призначити покарання за ч.1 ст.364 КК України три роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки і на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання, оскільки на час даного розгляду справи з часу вчинення ОСОБА_2 вказаного злочину минуло більше 3-х років; за ч.2 ст.368 КК України вісім років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки та з конфіскацією майна, яке є власністю підсудного. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді вісім років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки та конфіскацією всього майна, яке є власністю підсудного. Відповідні до вимог ст.54 КК України, оскільки ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин і дискредитував себе як державного службовця, позбавити його 11 рангу державного службовця. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.65 КК України та не враховано в повній мірі, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, не визнав своєї вини ні під час досудового слідства, ні в суді, у вчиненому не розкаявся, не сприяв розкриттю злочину, не враховано кількість епізодів отримання хабара; судом безпідставно взято до уваги позитивні характеристики по місцю праці засудженого, оскільки він вчинив злочин зловживаючи своїм службовим становищем.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора Малиш Н.С. на підтримання апеляції та доповнень до неї, потерпілого ОСОБА_1, який не підтримав апеляції прокурора і просить не позбавляти волі ОСОБА_2, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які заперечили апеляцію прокурора, провівши у справі судове слідство, вивчивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованих йому злочинах при встановлених у вироку обставинах відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим у судовому засіданні доказам. Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого в апеляції прокурора не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п.2 ч.1 ст.49 КК України).

Згідно з п.5 ч.1 ст.7-1, ч.2 ст.11-1 КПК України 1960 року суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, та за згодою підсудного закриває кримінальну справу в зв'язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі ст.376 КПК України 1960 року апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ст.ст.7-1, 11-1 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває справу.

Злочин (на час його скоєння протягом вересня 2008 року - січня 2009 року), передбачений ч.1 ст.364 КК України, є злочином невеликої тяжкості (ч.2 ст.12 КК України).

Оскільки з дня вчинення засудженим ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк, то засуджений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, справа в цій частині підлягає закриттю, а вирок в частині засудження ОСОБА_2 за цією статтею КК України скасуванню.

Під час проведеного апеляційним судом судового слідства засуджений ОСОБА_2 після роз'яснення йому передбаченої п.2 ч.1 ст.49 КК України підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття справи, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України в зв'язку із закінченням строків давності та закриття в цій частині кримінальної справи.

У решті вирок слід залишити без зміни, виключивши з його резолютивної частини вказівку на призначення ОСОБА_2 на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на один рік.

Колегія суддів вважає, що, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд першої інстанції правильно застосував кримінальний закон, і призначене засудженому покарання відповідає тяжкості злочину та особі засудженого та за відсутності помякшуючих та обтяжуючої покарання обставини обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства та із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки вчиненого, особу ОСОБА_2, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, стан здоров"я (нейрон-циркуляторна дистонія ускладнена гіпертонічною хворобою), відсутність помякшуючих та обтяжуючої покарання обставини.

Доводи апеляції прокурора про те, що суд при призначенні такого покарання не врахував у повній мірі, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, не визнав своєї вини ні під час досудового слідства, ні в суді, у вчиненому не розкаявся, не сприяв розкриттю злочину, не враховано кількість епізодів отримання хабара, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не є перешкодою для застосування положень ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, є саме необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Доводи апеляції, що обране судом першої інстанції покарання, є занадто м'яким та не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, є безпідставними та не приймаються до уваги.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора на вирок суду підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ОСОБА_2 слід вважати таким, що засуджений вироком суду за ч.2 ст. 368 КК України на пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на три роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на нього вироком суду обов'язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367, 370, 371 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2010 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст.364 КК України скасувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України в зв'язку із закінченням строків давності і справу в цій частині закрити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку на призначення ОСОБА_2 на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на один рік.

У решті вирок залишити без зміни.

Вважати ОСОБА_2 таким, що засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2010 КК України за ч.2 ст.368 КК України на пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на три роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Головуючий:

Судді: