Дата документу Справа № 331/6807/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/6807/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1920/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників- адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Оскол, Бєлгородської області, РФ, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1) 06.12.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; 16.02.2011 року перегляд вироку Апеляційним судом Запорізької області, призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

2) 06.11.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2013 року у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Утримується під вартою з 29 жовтня 2014 року.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`янівка Михайлівського р-ну Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . раніше засудженого:

1) 05.03.2010 року Бердянським м/с Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік;

2) 27.08.2010 році Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. З ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 12.06.2014 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до З років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 12.06.2014 року у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Утримується під вартою з 16 серпня 2014 року.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 750 грн.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_13 , 1993року народження, за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, вирок у відношенні якого в апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 визнані винними та засуджені за те, що вони, 15 серпня 2014 року о 23 годині 30 хвилин, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Лахті» в м. Запоріжжі, вступили між собою у злочинний зговір, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 .

Коли потерпілий ОСОБА_14 перетнувся з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , останній підійшов до ОСОБА_14 зі спини, та обхопив його двома руками за тулуб, а ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , стали наносити чисельні удари потерпілому ногами та руками по голові та тулубу. Коли ОСОБА_15 впав на асфальт, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 нанесли йому ще декілька ударів ногами по тулубу, тим самим застосували насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_13 , шляхом ривку, вихопив у потерпілого ОСОБА_14 з рук чоловічу сумку, яка йому належала, та утримуючи її при собі, зник з місця злочину разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Таким чином, в результаті вищевказаних злочинних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою повторно, з корисливих мотивів, з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали майно ОСОБА_14 , а саме:

- сумку чоловічу, чорного кольору, вартістю 600 гривень;

- гаманець, вартістю 300 гривень, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 450 гривень;

- навушники фірми «Філіпс», зеленого кольору, вартістю 100 гривень;

- брелок з малюнком знаку зодіаку «Близнюки», який матеріальної цінності для потерпілого не представляє;

*еспандер резиновий, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє;

*паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , який для потерпілого матеріальної цінності не представляє;

- закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_14 , який для потерпілого матеріальної цінності не представляє;

*пластикова картка ПАТ КБ «Приват банк», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє;

*пластикова картка ПАТ «Райфайзенбанкаваль», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє;

*флакон з одеколоном невідомої марки, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1450 гривень.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, оскільки рахує, що він неправильно засуджений. Просить всебічно дослідити речові докази, покази свідків і всі сумніви трактувати на його користь. Надати правильну оцінку всім доказам.

В апеляції адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що винесений вирок є необгрунтованим, при його винесенні судом першої інстанції мало місце неправильне застосування норм кримінального закону, що спричинило невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення кримінального процесуального закону, а відтак вирок суду підлягає скасуванню.

Відносно його підзахисного не встановлено переконливих доказів, які б підтверджували його вину, крім того, судом не встановлено, що його підзахисний усвідомлював протизаконність своїх дій.

Мали місце судові засідання без участі обвинувачених в порушення вимог ст. 330 КПК України

Свідки, які були понятими є працівниками правоохоронних органів членами громадського формування по охороні громадського порядку та державного кордону.

Безліч судовох засідань проведено без участі потерпілого, не встановлено його думка про розмір покарання для його підзахисного ОСОБА_7 .

Не задоволено його клопотання про виклик свідка, який був присутній при затримання його підзахисного.

В своїй апеляції адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , також вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Так потерпілий, будучи допитаним у судовому засіданні не висловив свою думку що до доведеності вини обвинувачених, та міри покарання, яку він вважає необхідною та достатньою. Крім того потерпілий був відсутній у декількох судових засіданнях.

Судом проводилось судові засідання без участі обвинувачених.

Також вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, тому що в основу обвинувального вироку що до ОСОБА_10 покладено лише покази потерпілого ОСОБА_14 які на думку адвоката, спростовуються показами свідка ОСОБА_16 та інших обвинувачених.

Просить вирок суду скасувати, а провадження направити на новий судовий розгляд.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції;

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали доводи своїх апеляцій та наполягали на їх задоволенні;

адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала доводи своєї апеляції та наполягала на її задоволенні;

прокурора, який вважав, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому зміні або скасуванню не підлягає;

останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляцію, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляцій колегія судів вважає, що усі апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Доводи, викладені в апеляціях засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , а також адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_10 спростовуються доказами, які були досліджені при розгляді справи в суді першої інстанції.

Не визнаючи свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_7 показав у суді, що дійсно, того дня, точної дати він не пам`ятає, він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 і його дівчиною, ввечері гуляли, потім у нього зателефонував телефон, він пішов вперед відійшовши метрів на 15-20, щоб спокійно поговорити, згодом почув крик ОСОБА_17 , повернувшись він побачив, що потерпілий лежить на землі, ОСОБА_18 почав бігти у бік дворів, він побіг за ним, щоб зрозуміти, що трапилося, при цьому у ОСОБА_18 знаходилася чорна сумка, якої до цього в нього не було, на виході з двору вони зупинилися, там зустріли ОСОБА_17 з дівчиною, ОСОБА_18 почав витягати речі з сумки, зокрема якісь два паспорта, які дівчина ОСОБА_17 забрала собі, інші речі, гаманець, пластикові картки, в цей момент під`їхав міліцейський автомобіль, ОСОБА_18 з ОСОБА_17 почали тікати, він залишився на місці, його затримали працівники міліції, додатково зазначив, що жодного злочину він не вчиняв, тілесних пошкоджень він потерпілому не наносив.

Обвинувачений ОСОБА_13 визнав свою вину, показав суду, що 15 серпня 2014 року гуляв разом з друзями в районі «Лахті», ОСОБА_19 пішов уперед, оскільки розмовляв по телефону, ОСОБА_17 був разом зі своєю дівчиною, проходячи по вул. Українська він побачив потерпілого ОСОБА_20 , у якого вирішив забрати сумочку, підбігши до нього почав зривати її, потерпілий не чинив опору, але почав відходити назад, тому він наніс потерпілому декілька ударів, ОСОБА_20 присів на землю, забравши сумку потерпілого почав тікати через двори, по дорозі діставав речі з сумки, картки, чеки, флакон з одеколоном, більшість речей він викинув, вийшовши з дворів з боку приватного сектору, побачив ОСОБА_17 з дівчиною, ОСОБА_19 , підійшов до них, сумочка була при ньому, дістав інші речі, гаманець з грошовими коштами у сумі 250 гривень, паспорти, пластикові картки, паспорти забрала дівчина ОСОБА_17 , потім під`їхала патрульна машина міліції, сумку скинув, і втік через двори.

Обвинувачений ОСОБА_10 не визнав свою вину та показав у суді, що зустрівся зі своїми друзями вранці 15 серпня 2014 року, святкували звільнення ОСОБА_13 з місць позбавлення волі, прогулювалися по місту, в районі «Лахті», ОСОБА_18 здійснив напад на потерпілого ОСОБА_20 , він намагався завадити йому та відтягнути ОСОБА_18 від потерпілого, але йому це не вдалося, тому він разом зі своєю дівчиною пішов звідтіля, при цьому вони бачили як ОСОБА_18 і ОСОБА_19 тікають через двори біля п`ятиповерхового будинку, потім вони зустріли їх, він їм повідомив, що збирається їхати з дівчиною додому, але в цей час приїхали працівники міліції, і він втік, оскільки злякався і дуже переживав за свою вагітну дівчину, додатково зазначив, що жодного злочину він не вчиняв, тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив.

Але ці покази обвинувачених спростовуються показами потерпілого ОСОБА_14 про те, що 15 серпня 2014 року, приблизно, у проміжок часу з 23-30 год. до 23-45 год., після зустрічі із своїми товаришами повертався додому, йшов по вул. Українська у бік Шевченківського району, біля зупинки «Лахті» до нього підійшли раніше невідомі йому три хлопця, як виявилось згодом їх імена ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , і одна дівчина, без слів ОСОБА_13 підійшов до нього ззаду і обхопив його за руки, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 почали наносити йому удари, після чого повалили на землю і всі троє продовжили наносити йому удари, ОСОБА_13 з силою вихопив у нього з рук сумку і вони всі втекли, після чого він викликав «102», приблизно, через 2 хвилини приїхав наряд міліції, його посадили до машини і вони поїхали по гарячим слідам на пошуки нападників, в результаті затримали одного із них, а саме ОСОБА_7 у якого знаходилася його сумка, в карманах були вилучені речі, які належали йому, ОСОБА_7 пояснив, що це все він знайшов;

Свідок ОСОБА_16 , показала у суді, що вона дівчина ОСОБА_17 , 15 серпня 2014 року вони разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , поїхали гуляти у місто, спочатку гуляли по Набережній, потім пізно ввечері знаходилися біля зупинки «Лахті», ОСОБА_13 почав підбурювати хлопців здійснити напад на потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_10 спочатку намагався зупинити ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , але в нього нічого не вийшло, тому він догнав її і вони пішли разом, обернувшись вона побачила, що ОСОБА_18 з ОСОБА_19 вирвали з рук потерпілого його сумку, потім вони побачили ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , підійшовши до них, вони побачили, що вони ділять награбоване, вона забрала собі паспорти потерпілого, хвилин через 30 до них під`їхали працівники міліції і її з ОСОБА_7 затримали, у ОСОБА_19 в цей момент знаходилася сумка потерпілого;

Свідок ОСОБА_21 , яка разом із свідком ОСОБА_22 була запрошена у якості понятої показала, що 16 серпня 2014 року разом з ОСОБА_22 була запрошена працівниками міліції у якості понятої, коли вони підійшли, побачила хлопця схожого на потерпілого, який, на її думку, знаходився в шоковому стані, дівчині, яка стояла біля автомобіля міліції сказали викласти все з карманів і з сумки, вона дістала особисті речі, засоби гігієни, два паспорти, один загранпаспорт, другий паспорт громадянина України, про що склали відповідні документи, вони підписалися.

Свідок ОСОБА_22 дала аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_23 , пояснив суду, що працює охоронцем в фірмі «Венбест», 16 серпня 2015 року працівники ППС попросили його з напарником ОСОБА_24 прийняти участь у якості понятих, приїхавши на місце побачили працівників ППС, швидку допомогу в якій знаходився потерпілий, на якого напали і побили, один із нападників теж був присутній це був ОСОБА_7 .. У їх присутності провели огляд чоловічої сумки через плече, зелених навушників, двох чеків, жувальних гумок, маленького флакону парфумів, запальнички, при цьому ОСОБА_7 пояснив, що вказані речі він знайшов, все було вилучено, опечатано, про що вони поставили свої підписи.

Свідок ОСОБА_25 , пояснив суду, що працює охоронцем в фірмі «Венбест», близько одинадцятої години ночі, його з напарником запросили бути понятими, вони під`їхали, на місці події крім працівників міліції знаходилася швидка, у громадянина, який назвався ОСОБА_7 вилучили чорну сумку, зелені навушники, два чеки, маленький флакон парфумів, все було вилучено, опечатано, про що вони поставили свої підписи.

Окрім цього, вина ОСОБА_10 , ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

*протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2014 року, згідно якого ОСОБА_14 просить притягнути до кримінальної відповідальності трьох осіб, які його пограбували та вказує, що було три чоловіки та жінка;

(а.с. 20-22 т. 7);

*протоколом огляду місця події від 16.08.2015 року з фототаблицями, згідно якого на місці події виявлено резиновий еспандер, крім того, за допомогою марлевих тампонів зроблено змив та контрольний змив рідини бурого кольору, фрагмент леза з написом «Лазер»;

(а.с. 23-25 т.7);

*протоколом огляду місця події від 16.08.2015 року з фототаблицями, згідно якого на місці події за участю понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 свідок ОСОБА_16 добровільно видала паспорти громадянина України і закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_14 ;

(а.с. 26-28 т.7);

*протоколом огляду місця події від 16.08.2015 року з фототаблицями, згідно якого на місці події за участю понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , у ОСОБА_7 з чорної сумки вилучено навушники зеленого кольору марки «Панасонік», брелок із знаком зодіаку «Близнюки», флакон зі слів ОСОБА_7 сумка йому не належить. Зі слів потерпілого ОСОБА_14 всі ці речі належать йому та були у нього викрадені саме ОСОБА_7 , всі вище перелічені речі вилучені та упаковані в спец пакет;

(а.с. 30-31 т.7);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16 серпня 2014 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу яка 15.08.2014 року пограбувала його біля ЗГТ «Лахті»;

(а.с. 65-66 т.7);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2014 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_10 , як особу яка 15.08.2014 року пограбувала його біля ЗГТ «Лахті»;

(а.с. 67-69 т.7);

*протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2014 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_13 , як особу яка 15.08.2014 року пограбувала його біля ЗГТ «Лахті».

(а.с. 70-72 т.7).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно повно та об`єктивно дослідив всі надані докази та обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Доводи, викладені в апеляціях захисників стосовно порушення кримінального процесуального закону судом першої інстанції при постановлені даного вироку, коллегія суддів вважає не обгрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, не можуть бути понятими працівники правоохоронних органів, а також особи, зацікавлені в результатах кримінального провадження. Як вбачається з матеріалів справи свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23 не є працівниками правоохоронних органів, а є членами громадського формування з охорони громадського порядку «Венбест», які залучаються до охорони громадського порядку згідно Закону України № 1835-ІІІ від 22.06.2000р. «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону». Посилання адвоката ОСОБА_9 на ст. 348 КК України не є слушним.

Таким чином, не є обгрунтованим твердження адвокатів про недопустимість як доказів по кримінальному провадженню показів свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , які були залучені в якості понятих по даній справі.

Не є обгрунтованим посилання адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в апеляціях на те, що судом першої інстанції було порушено вимоги п.5 ч.2 ст. 412 КПК України, котра передбачає що є суттєвим порушенням кримінально процесуального закону коли судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілий ОСОБА_14 був присутній у суді першої інстанції у 15 судових засіданнях з 19 проведених в період з 10.09.2014 по 09.06.2015 року. Був допитаний 27.11.2014 року у присутності обвинувачених та їх захисників, які мали змогу на протязі 15 судових засідань задавати йому запитання. У травні 2015 року потерпілий ОСОБА_14 був призваний до лав Української армії і по цей час знаходиться в зоні АТО.

Таким чином, нє обгрунтованими доводи, викладені в апеляціях захисників про те, що справа була заслухана у відсутності потерпілого, який не був повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Доводи, викладені в апеляціях обох захисників про те, що у суді першої інстанції мали місце судові засідання без участі обвинувачених в порушення вимог ст. 330 КПК України не є слушними.

По-перше, ні один захисник не вказав у своїх апеляціях точної дати судових засідань, які б були проведені без участі обвинувачених.

Перевіркою матеріалів справи та прослуховуванням аудіозаписів судових засідань, встановлено, що судове засідання від 28.04.2015 року проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , але за участю обвинуваченого ОСОБА_13 , в ході судового засідання було розглянуто клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , який приймав участь у судовому засіданні, та не оскаржував рішення суду.

У цьому судовому засіданні вирішувалось питання щодо клопотання адвоката ОСОБА_8 про призначення судово-психиатрічної експертизи її підзахисному ОСОБА_10 , який напередодні 23 квітня 2015 року у судовому засіданні у залі суду наніс собі тілесні ушкодження. При цьому були присутні захисники адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , клопотань про відкладення розгляду цих питань від них не надходило.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, та дані про особу винного, який вину не визнав, не розкаявся, раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового терміну, не працевлаштований.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, та дані про особу винного, який вину не визнав, не розкаявся, раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового терміну, не працевлаштований.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки при призначенні покарання.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Доводи, викладені в апеляціях обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , коллегія суддів вважає не обгрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2015 року у відношенні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4