В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №00000, у відношенні Хашемі Саїда Хусейна, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Афганістан, м. Кабул,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
якому повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 10.02.2015 року ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, за наступних обставин.

Так, громадянин Республіки Афганістан ОСОБА_5 , в період з 11

по 13 квітня 2011 року за передньою змовою з ОСОБА_6 , громадянином Республіки Бангладеш ОСОБА_7

та громадянином Вірменії ОСОБА_8 , організували

незаконне переправлення через державний кордон України трьох громадян

Афганістану Мохаммада Азіза, 1985 р.н., ОСОБА_9 , 1991 р.н. р

ОСОБА_10 , 1985 р.н., які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України,

та з метою досягнення останніми вказаної мети і усунення перешкод у цьому,

керували їх діями, сприяли порадами, вказівками, наданням засобів.

В березні 2011 року ОСОБА_5 підшукав трьох громадян

Афганістану, які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України та

запропонував Мохаммад Ібрагім Мд Усір Уддіном організувати їх незаконне

переправлення через державний кордон України на що останній погодився. Так.

нелегальні мігранти за вказівкою ОСОБА_5 11.04.201 1 року виїхали в

м. Львів. ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виїхали з м. Одеса, а ОСОБА_13 з м. Черкаси),

де 12.04.2011 року поселились в готелі «Ватра», що по вул. Джерельна, 20 в м.

Львові.

Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , продовжуючи свою

злочинну діяльність, 12.04.2011 року вступили у злочинний зговір щодо умисного,

незаконного, переправлення вищевказаних трьох громадян Афганістану через

державний кордон України, з громадянином Вірменії ОСОБА_6 , який в свою чергу домовився з громадянином Вірменії ОСОБА_8 про приховану доставку нелегальних мігрантів в прикордонну зону на територію Закарпатської області. Так, ОСОБА_8 винайняв автомобіль-таксі «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 під керували громадянина України ОСОБА_14 , який не був обізнаний про злочинні наміри вищевказаних осіб, та 13.04.2011 року прибувши в м. Львів забрав з готелю вищевказаних громадян Афганістану: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_15 після чого виїхав в напрямку Закарпатської області, а саме до населеного пункту Гать Берегівського району Закарпатської області, який являється контрольованим прикордонним районом, діючи при цьому за вказівками і порадами ОСОБА_6 , який спілкувався за допомогою мобільного зв`язку з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та за попередньою змовою з ними контролювали хід перевезення ОСОБА_8 вищевказаних громадян Афганістану з метою подальшого незаконного перетину через державний кордон України. Однак в зазначеному населеному пункті приблизно о 19 годині 13.04.2011 року на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 разом з трьома вищевказаними громадянами Афганістану було затримано, під час реалізації працівниками оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 та працівниками УБОЗ УМВС України в Закарпатській області оперативної інформації.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи умисно, вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями , сприяння їх вчиненню порадами , вказівками , вчинене щодо кількох осіб , за попередньою змовою групою осіб , тобто злочин , передбачений ч.2 ст. 332 КК України .

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_17 беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання у виді 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком З роки, з конфіскацією засобів та предметів вчинення злочину. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_17 покласти наступні обов`язки; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця

проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в

кримінально-виконавчу інспекцію.

Обвинувачений в судове засідання не з"явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, а також адвокат обвинуваченого в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання оскільки його підзахисний беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо останнього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючі тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому відповідно до ст.474 КПК України роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснено обвинуваченому та адвокату вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з матеріалів справи у такій зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 10.02.2015 року між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_17 винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого за ч. 2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком З роки, з конфіскацією засобів та предметів вчинення злочину.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_17 покласти наступні обов`язки; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця

проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в

кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1