Справа № 426/1190/15-к
Провадження № 11кп/782/134/15
ВИРОК
31 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді : ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
обвинуваченого : ОСОБА_6 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_7 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 26 березня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудівка, Сватівського району, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.08.1980 року Сватівським р/с за ч.2 ст. 81 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з застосуванням ст.. 25 КК України, засуджений умовно із залученням до праці;
-04.12.2001 року Сватівським р/с за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з застосуванням ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-25.02.2003 року Сватівським р/с за ч.1 ст. 213, ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців із застосуванням ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
-01.01.2004 року Сватівським р/с за ч.2 ст. 213 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
-24.10.2014 року Сватівським р/с за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком дев`яносто годин.
Обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України , якому призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі .
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за вироком Сватівського районного суду від 24.10.2014 року у вигляді 66 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно ст. 72 КК України становить 8 днів обмеження волі у вигляді 2 років 8 днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладанням на нього обов`язків , передбачених ст. 76 КК України : повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком чинності - залишено без змін.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних підстав.
ОСОБА_6 24 жовтня 2014 року засуджений Сватівським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 90 (дев`яноста) годин громадських робіт.
25 грудня 2014 року він був викликаний до Сватівського районного підрозділу Троїцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції у Луганській області, де особисто, під підпис ознайомився з обов`язками засудженого до громадських робіт, з порядком та умовами відбування покарання, який передбачав виконання громадських робіт з 26 грудня 2014 року в Рудівській сільській раді Сватівського району Луганської області та був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
26 грудня 2014 року ОСОБА_6 прибув до Рудівської сільської ради, де ознайомився з графіком виконання громадських робіт у грудні 2014 року та в січні 2015 року в період часу з 26.12.2014 року по 31.01.2015 року включно з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних та святкових днів на території Рудівської сільської ради.
ОСОБА_6 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, в період часу з 12.01.2015 по 31.01.2015 року до відбування покарання на території Рудівської сільської ради Луганської області не приступив, не маючи при цьому поважних причин, діючи умисно в порушення порядку відбування покарання, не повідомив в установленому порядку Сватівський районний підрозділ Троїцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, тим самим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт в кількості 66 годин.
02.02.2015 року Рудівською сільською радою складено графік виконання ОСОБА_6 громадських робіт у лютому 2015 року в період часу з 02.02.2015 по 25.02.2015 року включно з 08 годин 00 хвилин до 12 годин 00 хвилин щоденно крім вихідних та святкових днів на території Рудівської сільської ради. Однак для ознайомлення з ним ОСОБА_6 не з`явився.
ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, будучи попереджений про кримінальну відповідальність, в період часу з 02.02.2015 по 25.02.2015 року до відбування покарання на території Рудівської сільської ради Луганської області не приступив, не маючи при цьому поважних причин, діючи умисно в порушення порядку відбування покарання, не повідомив в установленому порядку Сватівський районний підрозділ Троїцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, тим самим надалі ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Згідно інформації Рудівської сільської ради відносно ОСОБА_6 щодо відбування покарання у вигляді громадських робіт не відбутий термін громадських робіт складає 66 годин.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_7 11.06.2015 року вніс апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його протиправних дій , вважає, що вирок Сватівського районного суду від 26.03.2015 року підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий , яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 8 днів обмеження волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Вважає що підстави для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням за вчинене кримінальне правопорушення відсутні, що підтверджується даними про особу обвинуваченого та характером вчиненого злочину.
Окрім того, посилається , що призначаючи йому покарання за ч.2 ст. 389 КК України судом не дотримано вимог ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, але і виправлення засуджених, запобігання вчиненню інших злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, вважає вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким остаточно призначити йому покарання у вигляді 2 років 8 днів обмеження волі, а в іншій частині вирок суду залишити без змін, заслухавши пояснення обвинуваченого, який не погодився з апеляцією прокурора, просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обсудивши доводи апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вина обвинуваченого скоєнні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, повністю доказана сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України. як ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженого до цього покарання.
Фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не заперечуються в апеляційній скарзі прокурора.
Відповідно до вимог ст.65 КК України,суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті / санкції частини статті / Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступіть тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінально кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Однак, вказана вимога судом першої інстанції не виконана.
Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачнеч.2 ст.389 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається із кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово судимий, судимості не погашені та не зняті у встановленому Законом порядку, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання .
При призначенні покарання, в порушення вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції зазначив у вироку, але не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу ОСОБА_6 , внаслідок чого необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, окрім того, прийняте рішення про застосування ст.75 КК України не мотивував.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для або зміну вироку суду першої інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального Закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 тяжкості правопорушення та особи обвинуваченого, щ є підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про обвинуваченого, який раніше судимий, та знов скоїв умисний злочин, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшує покарання його щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.ст.66,67 КК України та вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.389 КК України покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.ст.71,72 КК України остаточно належить призначити покарання у вигляді 2 років 8 днів обмеження волі , без застосування ст.75 КК України , тобто без звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання ,а в іншій частині вирок суду першої інстанції належить залишити без змін, що на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень .
Колегія суддів вважає, з тим, щоб не порушувати конституційного права прокурора на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, його клопотання належить задовольнити та поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження .
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.176,178,179 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне , запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, обраний на досудовому розслідуванні та в суді першої інстанції у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, п.3 ч.1 ст.407, ч.2 ст.409, 417,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 26 березня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.389 КК України покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
Призначити покарання за сукупністю вироків, згідно із ст.71 КК України шляхом приєднання до призначеного покарання за даним вироком , не відбутої частини покарання за вироком Сватівського міського суду Луганської області від 24.10.2014 року у вигляді 66 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України,становить 8 днів обмеження волі та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 8 днів обмеження волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Клопотання прокурора задовольнити, поновити йому строк апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції.
На вирок можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3
_______________ ________________ ________________