АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1435/15 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали апеляційної скарги прокурора прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, неповнолітніх дітей немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.08.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 21 грудня 2015 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та доведеність органів досудового розслідування, щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак, прокурор не довів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, вчиненому повторно, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Підозрюваний ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2015 року за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України. Також, вказує на те, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, після закінчення навчання офіційно не працевлаштовувався та на теперішній час не працює, отже не має джерела доходів, що свідчить про наявність ризику вчинення ним знову кримінального правопорушення проти власності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді; підозрюваного, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарги без задоволення; пояснення слідчого; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно до ст. ст. 176, 178, 183 КПК України, визначено що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з представлених до суду апеляційної інстанції матеріалів, 27 вересня 2015 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003721 відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

21 жовтня 2015 року слідча СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 21 грудня 2015 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно ч.1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судове рішення стосовно відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що оскільки відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, слідчим суддею обґрунтовано, на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, застосований більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покладені на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого суддіє обґрунтованим і відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено. А тому, у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 21 грудня 2015 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3