Справа №487/6664/14-к 07.09.2015 07.09.2015 07.09.2015
Провадження № 11-кп/784/639/15
Категорія ст. ст. 191 ч. 2, 362 ч. ч. 1, 3 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
- ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_9
потерпіла ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва 24 червня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очакова Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на час розгляду судом першої інстанції - мобілізованого до лав ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , демобілізоівного, 11.03.2015 року, на час апеляційного розгляду не працюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого; -
- засуджено:
- за ч. 2 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в банківських установах строком на 2 роки;
- за ч. 1 ст. 362 КК України на 1 рік виправних робіт;
за ч. 3 ст. 362 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в банківських установах строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в банківських установах строком на 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2 213,64 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить даний вирок скасувати та закрити провадження відносно нього.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону призвели до винесення судом невмотивованого та необґрунтованого вироку.
Посилаючись на п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5, вважає, що він не є службовою особою і суб`єктом злочину, передбаченого ст. 191 КК України.
Також оскаржує допустимість та належність доказів відносно:
оформлення вкладних рахунків клієнтів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відносно незазначення конкретних даних щодо вкладів, договорів та рахунків, з яких і на які перераховувалися гроші (в тому числі і номер рахунку його батька), а також з яких конкретно ІР-адрес;
відеозапису системи відеоспостереження у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк» через відсутність його ( ОСОБА_6 ) ідентифікованого зображення за робочим місцем ОСОБА_15 у вказаний період часу;
даних на дисках: про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «МТС», про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «Лайф», про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «Кіїївстар», через надання їх представникам прокуратури без будь-яких відповідних супровідних документів.
Твердить: що суд не в повному обсязі дав оцінку показанням ОСОБА_16 щодо звернення до банку про несанкціоноване списання не самої клієнтки банку ОСОБА_14 , а її чоловіка - Медведева, робота якого пов`язана з обслуговуванням комп`ютерної техніки банку, і який мав контакти із співробітниками банку, в тому числі і зі ОСОБА_16 . При цьому зауважує, що гроші з рахунку ОСОБА_14 зняті в цьому ж банку з картки, яка не вибувала з володіння ОСОБА_14 ;
що не встановлено, де, коли і за яких обставин він зняв та розпорядився вказаними у вироку коштами. При цьому зауважує, що під час обшуку в нього не виявлено коштів чи будь-яких цінних предметів;
що обвинувачення будується на службовій перевірці внутрішньої безпеки банку та на матеріалах справи, які надані безпосередньо зацікавленими працівниками банку, котрі не перевірялися, і що жодних експертиз з програмного забезпечення не проводилося.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

19.06.2012 року ОСОБА_6 на підставі наказу № 510-п переведений на посаду головного експерта з продажу та роздрібного бізнесу відділення № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», розташованого за адресою: м. Миколаїв пр. Леніна, 21.
Згідно посадової інструкції ОСОБА_6 як головний експерт з продажу та роздрібного бізнесу відділення № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк» мав доступ до мережевих ресурсів, змогу формування в них послуг банку і внесення змін інформації, яка обробляється в автоматизованих системах ПАТ «ВіЕйБі банк», мав право підписувати та візувати документи, витребувати у клієнта документи, необхідні для його ідентифікації, з`ясування суті діяльності та фінансового стану, аналізу операцій клієнта, знімати ксерокопії з наданих документів чи звіряти їх з оригіналами та інше.
В силу займаної посади головного експерта, її повноважень, згідно посадової інструкції, ОСОБА_6 володів організаційно-розпорядчими функціями, а тому відповідно до ч. З ст. 18 КК України, був службовою особою.
Достовірно знаючи умови прийняття депозитних вкладів від населення в ПАТ «ВіЕйБі банк», будучи службовою особою, ОСОБА_6 в період з квітня 2013 року по січень 2014 року з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, заволодів грошовими коштами, які поміщені фізичними особами у вигляді депозитних вкладів у ПАТ «ВіЕйБі банк».
Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 05.04.2013 року о 17.09 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbеl», в якій містяться відомості про всіх клієнтів ПАТ «ВіЕйБі банк» та, зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_11 (яким 15.04.2009 року відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 , а 09.12.2010 року - депозитний рахунок № НОМЕР_3 ), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_4 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbеl» вказані зміни. Після чого без відома клієнта банку ОСОБА_11 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_2 для подальшого заволодіння грошовими коштами цього клієнта. В подальшому за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_11 грошові кошти загальною сумою 11 960 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 16.05.2013 року о 17.59 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_12 (якою 15.11.2012 року відкрито депозитний вклад № НОМЕР_6 на суму 20 000 грн., а 16.05.2013 року відкрито картковий рахунок № НОМЕР_7 ), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_8 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_12 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_7 для подальшого заволодіння грошовими коштами клієнта банку. В подальшому за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_12 грошові кошти загальною сумою 9 950 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 03.06.2013 року о 18.18 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_18 (яким 26.01.2012 року відкритий картковий рахунок № НОМЕР_9 , а 27.05.2013 року відкритий депозитний вклад № НОМЕР_10 на суму 50 000 грн), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_11 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_18 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_9 для подальшого заволодіння грошовими коштами клієнта банку. В подальшому за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_18 грошові кошти загальною сумою 49 742 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 05.07.2013 року о 17.29 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні №151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_19 (якою 10.07.2008 року відкритий депозитний вклад № НОМЕР_12 на суму 3 300 грн., а 15.07.2008 року відкритий картковий рахунок № НОМЕР_13 ), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_14 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_19 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_13 для подальшого заволодіння грошовими коштами клієнта банку. В подальшому, за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти в сумі 6 235 грн. на інші карткові рахунки, у тому числі і на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_19 грошові кошти загальною сумою 6 235 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 29.07.2013 року о 12.36 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_10 (якою 07.09.2010 року відкритий картковий рахунок № НОМЕР_15 , а 26.07.2012 року відкритий депозитний вклад № НОМЕР_16 на суму 50 000 грн.), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_11 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_10 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_15 для подальшого заволодіння грошовими коштами клієнта банку. В подальшому, за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти на інші карткові рахунки, у тому числі і на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_10 грошові кошти загальною сумою 60 800 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 29.08.2013 року о 09.36 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні №151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_20 (якою 31.05.2013 року відкритий картковий рахунок № НОМЕР_17 ), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_18 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_20 підключив послугу Інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_17 для подальшого заволодіння грошовими коштами клієнта банку. В подальшому, за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перераховував грошові кошти на інші карткові рахунки, у тому числі і на картковий рахунок № НОМЕР_5 свого батька ОСОБА_17 , тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_20 грошові кошти загальною сумою 32 250 грн., розпорядившись ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 11.10.2013 року о 17.35 год. ОСОБА_6 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні №151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, використовуючи закріплений за ним логін «ОDEМYDОV» і особистий пароль, увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_13 (якою 01.09.2009 року відкритий депозитний вклад № НОМЕР_19 на суму 40 000 грн.), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_18 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_13 10.10.2013 відкрив картковий рахунок № НОМЕР_20 та заволодів банківською карткою до вказаного рахунку. В подальшому, за допомогою несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку та отриманої банківської картки, в банкоматах знімав грошові кошти, тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_13 грошові кошти загальною сумою 99 000 грн. та розпорядився ними на свій розсуд.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі банк», 19.11.2013 о 14.28 год. ОСОБА_6 , знаходячись у відділенні №151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що розташоване на пр. Леніна, 21 в м. Миколаєві, через робоче місце відсутнього працівника ОСОБА_16 увійшов до автоматизованої системи «Sіеbе1», та зловживаючи своїм службовим становищем, без відома клієнта банку ОСОБА_14 (якою 02.03.2010 року відкритий соціальний картковий рахунок № НОМЕР_21 ), умисно вніс несанкціоновані зміни у полі «Мобільний телефон», де ввів дані про свій номер мобільного телефону НОМЕР_22 та зберіг в програмному забезпеченні «Sіеbе1» вказані зміни. Після чого, без відома клієнта банку ОСОБА_14 підключив послугу «Інтернет-банкінг» до соціального карткового рахунку № НОМЕР_21 для подальшого заволодіння грошовими коштами банку. В подальшому, за допомогою вказаних несанкціонованих змін інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі банку, перерахував грошові кошти в сумі 32 500 грн. на картковий рахунок Клобукової та в подальшому на інші карткові рахунки, тим самим незаконно привласнив належні ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 32 500 грн. та розпорядився ними на свій розсуд.
Таким чином своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_6 , привласнив та розпорядився на власний розсуд грошовими коштами, що належать клієнтам ПАТ «ВіЕйБі Банк» на загальну суму 302 437 гривень.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги першого; заперечення прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_10 проти апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000039 та додатково надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї; несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї, повторно; а також кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до вчинення інкримінованих йому злочинів, а також про невірну оцінку судом зібраних по справі доказів та про недопустимість певних доказів, є безпідставними, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам.

З вироку видно, що суд дав належну оцінку аналогічним доводам сторони захисту в судовому засіданні, та вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, що вчинена особою, яка має право доступу до неї; несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, що вчинена особою, яка має право доступу до неї, повторно.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд обґрунтовано послався на показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дані протоколів обшуку та огляду, інформацію операторів мобільного зв`язку «Київстар», «МТС» та «Лайф», банківські виписки щодо рахунків та банківських операцій по них відносно потерпілих та батька обвинуваченого ОСОБА_17 , тощо.

Так, згідно аудіо запису судового розгляду даної справи, що міститься на технічному носії (диску), та журналу судового засідання від 17.02.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що не вчиняв інкримінованих йому злочинів, що під його логіном, який є загальнодоступним, та з його паролем будь-хто міг проводити зміни в програмі. Свої паролі записував у блокнот, який тримав на робочому столі. При цьому також пояснив, що пароль потрібно було зберігати у недоступному для загального користування місці. Крім того, твердив про можливість без відображення у програмі змінити дату, час, логін працівника, внести нові дані в договір, тощо. Також пояснив, що користується своїм номером мобільного телефону НОМЕР_23 близько семи років, і, як правило, його мобільний телефон завжди був з ним. Крім того, пояснив, що дійсно оформив карту на ім`я батька для того, щоб мати можливість погашати його кредит.

Проте, показання ОСОБА_6 про непричетність до вчинення інкримінованих йому злочинів, як вірно зазначив суд у вироку, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Згідно роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 року № 5 організаційно-розпорядчі обов`язки - це обовязки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо); а адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 провідний експерт (з продажу, роздрібний бізнес) відділення № 144 - за наказом ПАТ «ВіЕйБі банк» (далі - банк) від 19.06.2012 року № 541п був переведений на посаду головного експерта (з продажу, роздрібний бізнес) відділення № 151 з 25.06.2012 року (т. 1 а. с. 65)
Згідно посадової інструкції, затвердженої головою Правління ПАТ «ВіЕйБі банк», у ОСОБА_6 , який обіймав посаду головного експерта (з продажу, роздрібний бізнес) відділення № 151 м. Миколаєва, були такі завдання та обов`язки: одержувати доступ до документів та відомостей, необхідних для виконання посадових обов`язків; звертатись до безпосереднього керівництва з пропозиціями щодо вдосконалення процесів (процедур) у межах посадових обов`язків; звертатись до співробітників підрозділів Банку за документами, відомостями, доступами до мережевих ресурсів, необхідними для виконання посадових обов`язків у порядку, передбаченому внутрішніми нормативними актами Банку; підписувати документи, передбачені довіреностями та в межах своєї компетенції, та візувати документи згідно з вимогами внутрішніх нормативних актів, а також документи, щодо яких безпосереднім керівником дано доручення на їх перевірку; витребувати у клієнта документи, які необхідні для його ідентифікації, з`ясування суті діяльності та фінансового стану, а також документів, необхідних для аналізу операцій клієнта, що підлягають фінансовому моніторингу; знімати ксерокопії з наданих документів чи звіряти ксерокопії документів, надані клієнтом, з їх оригіналами; ініціювати відмову в проведенні фінансової операції (тобто надати відповідну пропозицію відповідальному працівнику Банку з фінансового моніторингу), якщо особа, у якої витребувані документи, відмовляється їх надавати або умисно надає неправдиві відомості про себе або про фінансову операцію, що проводиться. Також згідно вказаної посадової інструкції головний експерт з продажу та роздрібного бізнесу несе повну матеріальну відповідальність щодо: основних засобів, матеріальних активів та цінностей, наданих в особисте користування для виконання посадових обов`язків за актом приймання-передачі; грошових коштів у національній та (або) іноземній валютах, наданих для виконання посадових обов`язків у підзвіт, в якості авансу або за касовим документом (прибутковий, видатковий або прибутково-видатковий ордер) (т. 4 а. с. 68 - 75).
За такого, є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не є службовою особою і не може нести відповідальність за ч. 2 ст. 191 КК України.
Відповідно до аудіо запису судового засідання, що міститься на технічному носії інформації (диску) свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснив, що почав працювати у банку з 06.07.2011 року, коли там вже декілька місяців працював ОСОБА_6 . Спочатку вони працювали у відділенні № 144, а потім у липні 2012 року вони всім відділенням були переведені у відділення № 151. До штату відділення входили начальник відділення, касир та два головних експерта (з продажу, роздрібний бізнес) він і ОСОБА_6 . За договором також працював охоронець.
У листопаді 2013 року до нього зателефонував представник фірми, що обслуговує офісну техніку та комп`ютери їх банку ОСОБА_22 , який намагався з`ясувати питання підстав підключення послуги інтернет-банкінг та зникнення грошей у сумі близько 30 000 грн. з картки його дружини ОСОБА_14 . Запропонував клієнту банку підійти у відділення, оскільки не мав права обговорювати рахунки ОСОБА_14 з іншими особами, в тому числі і з чоловіком (і чи той дійсно є її чоловіком, оскільки у них різні прізвища). Паралельно зайшов у базу даних і подивився інформацію, відповідно до якої у ОСОБА_14 дійсно був відкритий соціальний рахунок. Також побачив, що ним підключена послуга інтернет-банкінг. Відразу підняв справу (банківську паперову) ОСОБА_14 , в якій не виявив обов`язкової у такому випадку заявки клієнта з необхідними додатками на підключення такої послуги. Коли ОСОБА_14 прийшла, повідомив їй про відсутність такої заяви, на що вони відповіла, що до банку не приходила з приводу підключення такої послуги. Оскільки не міг підключити таку послугу у відсутність клієнта і без її відповідної обов`язкової заяви з підписом, негайно повідомив начальника відділення та начальника служби безпеки банку ОСОБА_23 . А ОСОБА_14 тут же порадив написати заявку на спірну транзакцію, яка була передана до служби підтримки.
Служба безпеки банку швидко відреагувала і вже наступного дня ОСОБА_23 був у відділенні, де разом продивилися відеозапис з камери відео спостереження, що знаходиться у залі банку за 19 число. З`ясували, що підключення цієї послуги відбулося у його відсутність у відділенні і що у цей час у його комп`ютера був ОСОБА_6 .
Крім того, коли зайшли до програмного забезпечення «Sіеbе1», то побачили, що близько 13.00 год. ОСОБА_6 зі свого комп`ютера вніс зміни до даних клієнта ОСОБА_14 щодо її номеру мобільного телефону, а потім близько 14.00 год. вже з його (свідка) комп`ютера був підключений інтернет-банкінг.
Заперечує можливість обізнаності ОСОБА_6 щодо його паролю. Вважає, що його хтось відволік і він забувся вийти з програми, коли уходив в той день на пошту. Це була його (свідка) похибка.
Через деякий час у зв`язку з цими подіями згадали, що було ще декілька випадків непорозумінь з клієнтами. Так, було звернення ОСОБА_24 з приводу відсутності грошей на її картці, які їй надіслав син. Вона звернулася до ОСОБА_6 , який пояснив це збоєм програми і через деякий час зателефонував їй і повідомив, що гроші є на рахунку.
Третій інцидент був з ОСОБА_25 . У клієнта закінчився депозит і можна було забрати гроші з самого ранку. Коли до договору підв`язаний картковий рахунок, то у такому разі гроші автоматично перераховуються на нього. Клієнт прийшов і обурювався, чи довго його будуть ганяти і все уточнював, чи дійсно він зможе у касі отримати гроші. Підтвердив йому, що дійсно у касі він може отримати 10 000 грн. Клієнт був здивований озвученою цифрою, оскільки повинен був отримати 60 000 грн. Коли підняли договір, з`ясували, що дійсно були перерахування і зникли 50 000 грн.
Під час службового розслідування з`ясувалося, що деякими грошима, що зникли, перекривалися недостачі інших клієнтів, що зверталися раніше з приводу зникнення чи ненадходження грошей. А деякі гроші були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_17 . Також тільки під час службового розслідування дізнався, що у служби підтримки банку є можливість бачити весь рух грошей клієнтів банку із зазначенням всіх даних щодо відправника коштів і їх отримувача із зазначенням не тільки номеру рахунку, а й прізвища останнього. Але доступу до такої бази даних вони, як головні експерти відділення, не мали і не ніколи бачили таких даних у своєму програмному забезпеченні. І навіть відмовляли клієнтам у наданні такої докладної виписки через неможливість її формування ними.
Також пояснив, що програмне забезпечення «Sіеbе1» автоматично фіксує всі операції і що потім відсутня можливість щось змінити у цих даних. Можливо лише прикріпити до даних клієнта інші скановані документи, які містять якусь необхідну інформацію.
Крім того, пояснив, що не допускає можливості внесення змін до даних клієнтів банку ОСОБА_26 , оскільки сумнівається, що у домашніх умовах останнього може бути в користуванні програмне забезпечення «Sіеbе1» та «БІ 2», яке надається суто співробітникам роздрібного та корпоративного бізнесу.
З огляду на показання свідка ОСОБА_16 є безпідставними твердження апелянта про не надання судом в повному обсязі оцінки його показанням щодо чоловіка ОСОБА_14 - ОСОБА_27 , робота якого пов`язана з обслуговуванням комп`ютерної техніки банку, оскільки свідок чітко відповів на питання щодо неможливості вказаної особи вчинити дії у програмному забезпеченні клієнтів банку потерпілих у цьому провадженні.
Показання свідка ОСОБА_28 спростовують показання апелянта ОСОБА_6 в частині його непричетності до інкримінованих дій і водночас узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_14 та іншими матеріалами справи.
Так, потерпіла ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснила, що у 2010 році оформила картковий рахунок для отримання соціальних виплат в ПАТ «ВіЕйБі банк». 09.12.2013 року при з`ясуванні суми грошових коштів на рахунку дізналася, що на там є лише 1 000 грн., хоча повинно бути більше ніж 32 000 грн. Гроші з рахунку не знімала. Послугу «інтернет-банкінг» не підключала. З цього приводу зверталася до банку і оспорила цю транзакцію.
Показання свідків ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_14 узгоджуються з даними:
її заяви від 09.12.2013 року щодо оспорювання нею до банку транзакції від 19.11.2013 року про списання з рахунку 32 500 грн. через послугу «інтернет-банкінг» (т. 1 а. с. 71);
інформації з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_14 , відповідно до якої 19.11.2013 року о 13.10 год. під паролем ОСОБА_29 змінені дані клієнта та підключено СМС-банкінг, а активацію на картковому рахунку № НОМЕР_21 послуги «інтернет-банкінг» проведено 19.11.2013 року о 14.28 год. під паролем Щербак, у даних (які були внесені ОСОБА_6 ) міститься мобільний телефон НОМЕР_22 (т. 1 а. с. 122 128 - 131);
відеозапису системи відеоспостереження у відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк», що є на диску, наданому представником служби безпеки банку, висновків службового розслідування з підстав звернення із заявою про спірну транзакцію ОСОБА_14 , відповідно до яких 19.11.2013 року ОСОБА_16 залишив відділення банку о 14.22 год. та за його робоче місце о 14.28 год. сів ОСОБА_6 та перебував там до 14.33 год. (т. 1 а. с. 51 - 52, 64, 133 -140);
виписки з належного ОСОБА_14 карткового рахунку № НОМЕР_21 , відповідно до якого 19.11.2013 року через «інтернет-банкінг» проведений переказ та списані грошові кошти в сумі 32 500 грн. (т. 1 а .с. 82);
інформації банку щодо списаних через «інтернет-банкінг» коштів ОСОБА_14 , які зараховані на рахунок № НОМЕР_17 Клобукової, звідки вони також через «інтернет-банкінг» переказувалися на картковий рахунок ОСОБА_30 та рахунок, оформлений на ім`я ОСОБА_24 , звідки кошти знімалися з банкоматів (т. 1 а. с. 66 - 70) .
З огляду на показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_16 про кількість працівників відділенні № 151 ПАТ «ВіЕйБі банк» - 4 людини, з яких 2 чоловіка та 2 жінки, а також охоронця, та про неможливість сторонньої особи не з числа працівників відділення банку мати доступ до комп`ютера, є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про відсутність його ( ОСОБА_6 ) ідентифікованого зображення за робочим місцем ОСОБА_15 у вказаний період часу.
Як пояснив в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_18 , близько 10 років він є клієнтом ПАТ «ВіЕйБі банк», де має картковий рахунок № НОМЕР_9 з пенсійною карткою. У травні 2013 року поклав на депозит 50 000 грн. Достроково депозит він не розривав. А по закінченню строку депозиту у 2014 році дізнався від банка, що ці гроші з його рахунку зникли і що проводиться розслідування.
Проте, за інформацією з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_18 . ОСОБА_6 провів оформлення дострокового розірвання депозиту на 50 000 грн. та оформлення нового депозиту на 2 500 грн., 03.06.2013 року провів активацію послуги «інтернет-банкінг» на картковий рахунок № НОМЕР_9 , до якого вніс дані мобільного телефону НОМЕР_11 (т. 1 а. с. 102 - 114, т. 2 а. с. 17 19, 25 - 26).
Згідно виписки з належного ОСОБА_18 карткового рахунку № НОМЕР_9 зараховані 04.06.2013 року з вкладу на рахунок 47 500 грн., а 05.06.2013 року ці грошові кошти через «інтернет-банкінг» переказані сумами 18 000 грн. і 29 142 грн. (т. 1 а. с. 85 - 86, т. 2 а. с. 14, 17 - 19, 210 211, т. 3 а. с. 60 62).
Грошові кошти у сумі 29 142 грн. надійшли на картковий рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого ОСОБА_6 , 18 000 грн. - на картковий рахунок ОСОБА_12 (т. 2 а. с. 15 16, 12 13, 37 - 46, 73 - 74, 75 - 76, 77 80, 143 - 148, 149 150; т. 3 а. с. 1 - 6, 7 - 21, 71 - 76, 123 - 128, 198 203, 41, 58 - 59).
За інформацією банку входи через «інтернет-банкінг» до належного ОСОБА_18 карткового рахунку № НОМЕР_9 у час зазначених переказів грошових коштів здійснювалися за ІР-адресами у відділенні банку № 151 (т. 1 а. с. 66 - 70).
Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_13 в суді першої інстанції, вона з 2009 року є клієнтом ПАТ «ВіЕйБі банку», до якого поклала на депозит 40 000 грн. та щороку продовжувала його. 01.09.2013 року черговий раз продовжила дію депозиту, сума якого за рахунок відсотків збільшилася до 100 000 грн. Продовження депозиту оформлював ОСОБА_29 , що надавав їй документи, які вона підписувала, не вичитуючи. Після 01.09.2013 року до банку не приходила, заяв про розірвання депозиту не писала, карткового рахунку не відкривала, пластикову картку не отримувала. Згодом, вже у 2014 року дізналася, що її депозитні гроші з банку зникли та ведеться розслідування.
Показання потерпілої узгоджуються з даними:
банківської справи з юридичного оформлення вкладних рахунків ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідно до якої заяви клієнту про дострокове розірвання депозиту не має, а заява про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_20 клієнтом не підписана (т. 4 а. с. 5 - 24) ;
інформації з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_13 , згідно якої ОСОБА_6 4, 10, 11 жовтня 2013 року проводив оформлення дострокового розірвання депозиту на 100 000 грн, перекази його на картковий рахунок № НОМЕР_20 , внесенням даних мобільного телефону НОМЕР_18 та активацію на цьому рахунку послуги «інтернет-банкінг» (т. 1 а. с. 91 101, т. 2 а. с. 121 127, т. 4 а. с. 25-28);
виписки з карткового рахунку № НОМЕР_20 на ім`я ОСОБА_13 , відповідно до якого 11.10.2013 року банком зараховані на рахунок 100 010,94 грн., які в подальшому протягом жовтня-грудня 2013 року частинами знімалися через різні банкомати ПАТ «ВіЕйБі банк», всього в сумі 99 000 грн.; через «інтернет-банкінг» проводилося зарахування коштів на рахунок: 1 000 грн. - 27.11.2013 року, 5 100 грн. 30.11.2013 року, 2 710 грн. 05.12.2013 року, 6 000 грн. 08.12.2013 року, 10 800 грн. 29.01.2014 року, які також були зняті через банкомати, та інформації банку про зарахування коштів через «інтернет-банкінг», що проводилося 27.11.2013 року, 30.11.2013 року, 08.12.2013 року з рахунку ОСОБА_31 , 29.01.2014 року з рахунку ОСОБА_25 (т. 1 а. с. 87 - 89, 91-101; т. 2 а. с. 81 84, 85, 121 127; т. 3 а. с. 180 183; т. 4 а. с. 1 4, 25 - 28).
За показаннями свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні, його мати ОСОБА_10 була клієнтом ПАТ «ВіЕйБі банк», у якому вона мала картковий рахунок та клала гроші у сумі 60 000 грн. на депозит. У січні 2014 року возив мати до банку, де вони дізналися, що ці гроші з рахунку зникли.
Показання свідка ОСОБА_21 узгоджуються з даними:
інформації з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відповідно до якої ОСОБА_6 вніс дані мобільного телефону НОМЕР_11 та 29.07.2013 року провів активацію послуги «інтернет-банкінг» на картковий рахунок № НОМЕР_15 (т. 2 а. с. 107 - 113);
виписки з належного ОСОБА_10 карткового рахунку № НОМЕР_15 , відповідно до якого зараховані з вкладу на рахунок грошові кошти через «інтернет-банкінг» переказані 29.07.2013 року в сумі 50 000 грн., 29.01.2014 року в сумі 108 00 грн. (т. 2 а. с. 60 62, 63 72, т. 3 а. с. 66 68, 193 - 195);
інформації банку та провайдера ПП «Дикий сад», згідно якої входи через «інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_15 ОСОБА_10 у січні 2014 року по зазначеним переказам грошових коштів здійснювалися за ІР-адресами, які належали користувачу з логіном « ОСОБА_32 », що зареєстрований за адресою та ім`ям обвинуваченого ОСОБА_29 ; грошові кошти надходили на картковий рахунок ОСОБА_12 , звідки робилися перерахування на картковий рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого, та на картковий рахунок ОСОБА_24 , звідки знімалися з банкоматів ОСОБА_6 (т. 2 а. с. 50 - 51).
Як вбачається з банківської виписки з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту ПАТ «ВіЕйБі банк» ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), 01 та 08.04.2013 року ОСОБА_6 проводилося оформлення дострокового розірвання депозиту; а відповідно до даних виписки за поточним (картковим) рахунком № НОМЕР_2 клієнта банка ОСОБА_11 через «інтернет-банкінг» переказані з рахунку грошові кошти 700 грн. - 05.04.2013 року, 600 грн. - 07.04.2013 року; 08.04.2013 року 10 500 грн. зараховані з вкладу на рахунок та в той же день переказані з рахунку через «інтернет-банкінг» 600 грн. та 10 000 грн. (т. 3 а. с. 129 130, 131 132, 161 - 169).
За інформацією ПАТ «ВіЕйБі банку» та провайдера ПП «Дикий сад» від 21.03.2014 року входи через «інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_2 (що належав ОСОБА_11 ) у час вищевказаних переказів грошових коштів здійснювалися за ІР-адресами, які належали користувачу з логіном « ОСОБА_32 », що зареєстрований на ім`я та за адресою ОСОБА_6 . При цьому гроші загальною сумою 11 960 грн. надійшли на картковий рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого (т. 3 а. с. 174, 175).
Проте, клієнт банку ОСОБА_11 не міг вчиняти такі дії, оскільки відповідно до копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 помер у віці 72 роки, і, відповідно, у справі з юридичного оформлення вкладних рахунків ОСОБА_11 відсутня його заява про дострокове розірвання депозиту (т. 3 а. с. 152, 133 - 160).
Як вбачається з банківської виписки з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) активація послуги «інтернет-банкінг» проведена ОСОБА_6 16.05.2013 року із внесенням даних щодо мобільного телефону НОМЕР_8 (т. 2 а. с. 37 46, 114 120, 180 183; т. 3 а. с. 97 - 100).
Однак, відповідно до справи з юридичного оформлення вкладних рахунків ОСОБА_12 в її заяві від 16.05.2013 року відсутні дані щодо номеру мобільного телефону (т. 3 а. с. 84).
За даними виписки з належного ОСОБА_12 карткового рахунку № НОМЕР_7 через «інтернет-банкінг» 18.05.2013 року переказані грошові кошти у сумі 9 800 грн., 29.05.2013 року 150 грн., які надійшли згідно інформації банку на картковий рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого (т. 2 а. с. 12 13, 15 16, 37-46, 73 - 74, 75 - 76, 77 80, 143-148, 149 150; т. 3 а. с. 41, 58 - 59).
За інформацією з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) ОСОБА_6 вніс дані щодо мобільного телефону НОМЕР_14 . і провів активацію послуги «інтернет-банкінг» 05.07.2013 року на картковий рахунок № НОМЕР_13 (т. 3 а. с. 30 - 36).
З виписки з належного ОСОБА_19 карткового рахунку № НОМЕР_13 , вбачається, що 10.07.2013 року зараховані з вкладу на рахунок грошові кошти через «інтернет-банкінг» переказані в сумі 6 235 грн. (т. 2 а. с. 195 - 197, 198 - 209, т. 3 а. с. 63 - 65).
Згідно інформації банку грошові кошти сумою 6 235 грн., що були переказані через «інтернет-банкінг» з карткового рахунку № НОМЕР_13 ОСОБА_19 , надійшли на картковий рахунок ОСОБА_12 , звідки робилися перерахування на картковий рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого (т. 3 а. с. 41)
За інформацією з програмного забезпечення «Sіеbеl» по клієнту банку ОСОБА_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) ОСОБА_6 вніс дані щодо мобільного телефону НОМЕР_18 і 29.08.2013 року провів активацію послуги «інтернет-банкінг» на картковий рахунок № НОМЕР_17 (т. 1 а. с. 115 - 121, т. 2 а. с. 172 - 175).
З виписки з належного ОСОБА_20 карткового рахунку № НОМЕР_17 вбачається, що, зараховані на рахунок грошові кошти були переказані через «інтернет-банкінг» 29.08.2013 року в сумі 20 040 грн., 05.09.2013 року в сумі 5 000 грн., 06.09.2013 року в сумі 1 010 грн., 13.09.2013 року в сумі 2 500 грн., 14.09.2013 року в сумі 3 700 грн. (т. 1 а. с. 83-84, т. 2 а. с. 151-152, 153-158, т. 3 а. с. 6970, 196-197).
За інформацією банку входи через «інтернет-банкінг» до карткового рахунку № НОМЕР_17 ОСОБА_20 за деякими зазначеними переказам грошових коштів здійснювалися за ІР-адресами у відділенні банку; грошові кошти надходили на карткові рахунки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 (батька обвинуваченого) (т. 1 а. с. 6670, 171, т. 2 а. с. 5051, т. 3 а. с. 41, 42, 174, 175).
Є безпідставними доводи апелянта щодо відсутності конкретних даних щодо вкладів, договорів та рахунків, з яких і на які перераховувалися гроші (в тому числі і номер рахунку його батька), а також з яких конкретно ІР-адрес, оскільки всі ці дані є наявними у досліджених судом матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до даних протоколів обшуку та огляду 12.03.2014 року у ОСОБА_6 та за місцем його проживання в кімнаті АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені: мобільний телефон Нокіа imei - НОМЕР_24 , imei НОМЕР_25 ; стартові пакети мобільного оператора «Лайф» без сим-карток на номери НОМЕР_14 та НОМЕР_11 , банківська карта ПАТ «ВіЕйБі банк» № НОМЕР_26 (т.1-а.с.176-185),
За інформацією на диску про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «МТС» із номером НОМЕР_22 , наданою ПрАТ «МТС Україна» та даними протоколу огляду диску, сім-карта, із застосуванням якої через «інтернет-банкінг» 19.11.2013р. проведений переказ та списані грошові кошти в сумі 32 500 грн. з рахунку ОСОБА_14 , знаходилася в мобільному телефоні imei НОМЕР_27 , що відповідає телефону, вилученому 12.03.2014 року у ОСОБА_6 (т. 4 а. с. 86 - 87).
За інформацією на диску про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_18 , наданою ПрАТ «Київстар», та даними протоколу огляду диску, сім-карта, із застосуванням якої через «інтернет-банкінг» проводилися перекази грошових коштів з рахунків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , знаходилася в мобільному телефоні imei НОМЕР_28 , що відповідає телефону, вилученому 12.03.2014 року у ОСОБА_6 (т. 4 а. с. 89 - 90).
За інформацією на диску про сім-картку абоненту мобільного зв`язку «Лайф» із номером НОМЕР_11 , наданою ТОВ «Астеліт», протоколом огляду диску сім-карта, із застосуванням якої через «інтернет-банкінг» проводилися перекази грошових коштів з рахунків ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , знаходилася в мобільному телефоні imei НОМЕР_29 , що відповідає телефону, вилученому 12.03.2014 року у ОСОБА_6 (т. 4 а. с. 92 - 93).
Жодних пояснень щодо виявлення та вилучення у нього вдома стартових пакетів мобільного оператора «Лайф» без сим-карток на номери НОМЕР_14 та НОМЕР_11 , за допомогою яких та з використанням його мобільного телефону, обвинувачений ОСОБА_6 не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.
А доводи апелянта та його захисника щодо недопустимості зазначених доказів (в тому числі і даних на вищевказаних дисках) через чиюсь зацікавленість у цій справі, є лише припущеннями і міркуваннями і позбавлені будь-яких фактичних та юридичних підстав.
Як пояснив суду першої інстанції свідок ОСОБА_17 , він є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 , який працював у «ВіЕйБі банку». У цьому ж банку він (свідок) мав кредит і картку. Погашення кредиту, оформленням цього та використанням рахунку займався його син ОСОБА_6 , коли працював у відділенні банку. Сплачували кредит по 800 900 грн. Має декілька кредитів, які брав на навчання сина, на лікування дружини, а потім на погашення попередніх кредитів. Рух грошових коштів по картці не контролював і СМС-повідомлень не отримував. Всім займався син.
Відповідно до даних виписки з належного ОСОБА_17 , карткового рахунку № НОМЕР_5 із карткою № НОМЕР_26 у період квітня - листопада 2013 року через «інтернет-банкінг» на нього зараховувалися грошові кошти відповідно тим, які (також через «інтернет-банкінг», у той же час, у тому ж розмірі) списувалися з рахунків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 .
Крім того, на останньому знаходилися раніше переказані кошти з рахунків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_33 , ОСОБА_20 , які (кошти) переважно отримувалися через банкомати. (т. 2 а. с. 15 16, 143 148, т. 3 а. с. 1-6, 7 21, 71 76, 123 - 128).
Всі вищенаведені дані щодо перерахування коштів потерпілих на інші рахунки потерпілих, а також на рахунок ОСОБА_17 батька обвинуваченого спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про не встановлення де, коли і за яких обставин він розпорядився вказаними у вироку коштами.
Картка ОСОБА_17 № НОМЕР_26 для їх отримання, як свідчать матеріали кримінального провадження, знаходилася у обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_6 не надав переконливих пояснень, кому ж, окрім нього, було необхідно погашати кредит його батька шляхом перерахування грошей вищевказаних клієнтів банку (потерпілих у цій справі) у той же час, у тих же сумах, у яких вони вилучалися у потерпілих на рахунки його батька ОСОБА_17 .
Що стосується посилань обвинуваченого на зацікавленість працівників банку та інших осіб у цій справі, то вони є лише голослівними припущеннями та міркуваннями.
З огляду на всебічне, повне та неупереджене дослідження судом першої інстанції всіх обставин даного кримінального провадження, оцінки судом кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, є вірним висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї; несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї, повторно. І дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

А тому є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність доказів вчиненням ним інкримінованих йому злочинів.

Що стосується наданого обвинуваченим апеляційному суду листа - відповіді від 20.08.2015 року № 22-01015/59490 на підтвердження вимог Нацбанку щодо обладнання відеоспостереженням банкоматів, то у листі чітко зазначено, що банкам лише рекомендовано встановлювати обладнання відео спостереження у касах з метою ідентифікації правопорушників та сприяння розкриттю злочинів. Зазначене в жодному разі не доводить доводів апеляційного скарги обвинуваченого і не спростовує висновків суду про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Всі інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не впливають на правильність прийнятого судом рішення щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Апеляційним судом не встановлено фактів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставами для скасування вироку, як при проведенні досудового розслідування у даній справі, так і під час її судового розгляду судом першої інстанції.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є тяжким, а другий - злочином середньої тяжкості ; дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, характеризується позитивно і має хвору матір; і прийшов до вірного висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк та у вигляді виправних робіт.

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, призначено в межах санкцій ч. 2 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, і за своїм розміром не є максимальним (а за ч. 3 ст. 362 КК України - є мінімальним), а тому відсутні підстави вважати його явно несправедливим - як надмірно м`яким, так і надмірно суворим.

Покарання за сукупністю злочинів призначено у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України з використанням найбільш м`якого принципу - поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому відсутні підстави вважати і це остаточно призначене покарання явно несправедливим.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував вищенаведені дані та законослухняну поведінку обвинуваченого протягом всього часу розгляду справи.
Крім того, вирок в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від його відбування ніким не оспорюється. А також відсутні клопотання обвинуваченого та сторони захисту з повторного дослідження обставин справи.
З огляду на зазначене вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованими і відсутні підстави для його зміни або скасування, а апеляційна скарга обвинуваченого є, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року, яким обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4