Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2901/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.09.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

розглянувши на стадії підготовчого провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження №0000105 від 02.07.2015 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красилівка, Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, українця, військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), старший солдат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, встановлено, що 05.08.2014 року ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому направлений для проходження військової служби у військову частину ТШ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.08.2014 № 166 старшого солдата ОСОБА_6 призначено на посаду машиніста екскаватора інженерної роти.

Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 встановлено, що З моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_6 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Натомість старший солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 27.05.2015 самовільно залишив місце проходження військової служби військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та маючи об`єктивні можливості прибути з 27.05.2015 по 10.09.2015 у військовій частині не з`являвся, проводячи час на власний розсуд, , чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду,.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 10.09.2015 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000105 від 02.07.2015 року, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у тому, що самовільно залишив військову частину без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця; з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу підозрюваного ОСОБА_4 , наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 407 КК України за вчинення цього злочину, у вигляді арешту на строк 3 місяці з відбуванням на гаупвахті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.

Захисник в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді.

Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.

Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 , якою перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_4 .Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця. Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України і відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме є підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 вересня 2015 року між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні № 0000078, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 3 місяці з відбуванням на гаупвахті в м. Житомир.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1