Провадження №: 1-кп/752/727/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011760 від 17.12.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.25.02.2008 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільненого від кримінальної відповідальності;

2.13.06.2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;

3.15.07.2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

Ухвалою Ірпіського міського суду Київської області від 29.01.2013 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 25 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.11.2014 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 приїхав на СТО «Меркуцій», розташованого за адресою м. Київ, вул. Байкова 2, на автомобілі «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , для встановлення автомагнітоли. Потрапивши до офісного приміщення, біля дверей побачив сумку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, взяв сумку коричневого кольору марки «Луі Вітон» вартістю 3 500 грн., в якій знаходились два динаміки марки «Граунд Зерро» вартістю 750 грн. кожна, тобто загальною вартістю 1500 грн., та вийшов з приміщення СТО, вищевказану сумку поклав на заднє сидіння свого автомобіля та з місця скоєння злочину зник. Вказаними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , в розмірі 5 000 грн.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав суду про те, що він дійсно 28.11.2014 року, приїхав на СТО «Меркуцій», щоб встановити собі в автомобіль магнітолу. Зайшовши в середину офісного приміщення біля дверей помітив сумку, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігав, він її забрав та пішов до свого автомобіля, на якому поїхав додому. Через декілька днів приїхали до нього додому, працівники міліції та вилучили вищевказані речі.
ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати, каявся у скоєному.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по провадженню, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини провадження ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
При обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини провадження:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії середньої тяжкості;
- особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання та засудження характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.
В той же час, суд не може не врахувати, що ОСОБА_4 не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за аналогічні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу обрати у виді взяття під варту для подальшого утримання в Київському СІЗО.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення починаючи з 07.03.2015 року по 16.08.2015 року включно.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Сумку коричневого кольору марки «Луі Вітон», два динаміки марки «Граунд Зерро» чорного кольору, що передані потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку - вважати повернутими за належністю;
-Компакт-диск із записом камер відео спостережень, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу обрати у виді взяття під варту для подальшого утримання в Київському СІЗО.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.08.2015 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання його попереднє ув`язнення, починаючи з 07.03.2015 року по 16.08.2015 року включно.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1