Справа № 159/6259/15-к
Провадження № 1-кп/159/21/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого Ковельського МТМО ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , представника обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, що надійшло з Ковельської міжрайонної прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 31 жовтня 2015 року, за ст.ст. 121 ч. 1, 296 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Снітків, Мур-Куриловецького району, Вінницької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимий, перебуває у психіатричному закладі в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме у Волинській обласній психіатричній лікарні № 2, -
В С Т А Н О В И В :
30 жовтня 2015 року, близько 22 години 00 хвилин, гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля зупинки маршрутного таксі, що на Привокзальній площі, неподалік вул. Сагайдачного в м. Ковелі Волинської області, під час конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з останнім, в ході штовханини, не усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій через психічне захворювання, а також будучи позбавлений можливості керувати своїми діями, використовуючи кухонний ніж, наніс ОСОБА_4 один удар в область лівого підребер`я, чим заподіяв йому проникаюче ножове поранення черевної порожнини в лівому підребер`ї, що згідно висновку судової медичної експертизи № 240 від 02.11.2015 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Окрім цього, після заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_9 31 жовтня 2015 року, близько 01 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання, що розміщене по вул. Олени Пчілки, 4 в м. Ковелі Волинської області, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, з метою самоствердження за рахунок приниження інших осіб, використовуючи малозначимий, нікчемний привід для конфлікту, а саме те, що гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запитала у нього куди він іде і зробила йому зауваження з приводу того, що він поводить себе неадекватно, розуміючи, що дії даної особи ніяким чином не ображають його честі та гідності, безпідставно, взявши в ліву руку кусок бруківки, яка знаходилась біля дверей на вулиці, умисно, кинув нею в склопакет метало-пластикових дверей приймального відділення Ковельського МТМО, які були закриті на ключ та розбив склопакет зазначених дверей, чим завдав майнової шкоди на суму 287 гривень, після чого пробрався в середину приміщення приймального відділення та почав голосно кричати вживаючи нецензурну лексику та обзивати працівників ганебними словами, погрожуючи їм звільненням. На неодноразові зауваження щодо припинення хуліганських дій, ОСОБА_9 не реагував. Хуліганські дії ОСОБА_9 , який грубо порушував громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, змогли припинити лише охоронець вказаного закладу та працівники міліції Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, яких викликала працівниця приймального відділення ОСОБА_10 .
Таким чином, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 296 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження та хуліганство.

Даний факти підтверджено матеріалами кримінального провадження: протоколами огляду місць подій від 31 жовтня 2015 року та ілюстративними таблицями до них; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_12 ; актом № 451 медичного обстеження для встановлення стану алкогольного сп`яніння; висновком судової медичної експертизи № 240 від 02.11.2015 року; протоколом огляду речей від 10.11.2015 року та ілюстративними таблицями до нього; протоколом огляду речей від 26.11.2015 року та ілюстративними таблицями до нього, а також показаннями допитаних осіб.
Опитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він із своїми друзями, приблизно о 22 годині, проводжав знайому дівчину на маршрутний автобус та чекали його прибуття на зупинці на привокзальній площі в м. Ковелі. До їх компанії підійшов раніше не знайомий ОСОБА_9 , який виражався нецензурними словами та стукав трубкою із картону по лавці біля голів дівчат. Він запитав у ОСОБА_9 , що той хоче, на що останній став агресивно реагувати і між ними сталася шарпанина. Після цього він з друзями пішов з цього місця, але ОСОБА_9 їх не полишав, продовжував нецензурно виражатися, висловлювати погрози та між ними знову сталася шарпанина, при цьому він відчув нібито удар в область лівого боку живота. В один з моментів хтось з його компанії крикнув, що у ОСОБА_9 є ніж. Через декілька хвилин йому ставало гірше, його друзі виявили ножове поранення в області живота та викликали швидку допомогу.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що їй зателефонував товариш її сина ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_13 отримав ножове поранення. По прибуттю у лікарню вона дізналася про обставини отримання тілесних ушкоджень її сином та купила всі необхідні ліки для лікування сина. Заявлений цивільний позов у частині матеріальної шкоди просить задовольнити повністю, а щодо моральної шкоди покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомив про те, що в день події він разом зі своїми друзями близько 22-ї години знаходився на зупинці привокзальної площі, коли до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_9 і почав кричати, розмахуючи картонною трубою біля голів дівчат, нецензурно лаявся. Коли ОСОБА_14 підійшов до цього чоловіка та заступився за дівчат між ними виникло непорозуміння і вони почали штовхати один одного. Тоді він підійшов до них і відвів ОСОБА_4 в сторону. Проте, на цьому вони не закінчили з`ясовувати відносити і йому знову довелося їх розбороняти. Коли втретє виник конфлікт ОСОБА_15 намагався втекти від незнайомця, але той побіг за ним у двір будинків, що знаходились під аркою. Також повідомив, що бійки, як такої, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 не було, і як саме потерпілому було завдано ножове поранення він не бачив, оскільки ОСОБА_9 був повернутий спиною до нього та закривав видимість ОСОБА_4 . Коли він йшов до ОСОБА_4 , то бачив як незнайомий чоловік попрямував в сторону автовокзалу, а пізніше виявилось, що ОСОБА_14 отримав ножове поранення, тому вони викликали швидку допомогу.
Вільковська ОСОБА_16 , будучи допитаною як свідок у судовому засіданні пояснила, що 30.10.2015 року приблизно о 22-й годині вона разом з друзями проводжала свою знайому на маршрутку з привокзальної площі. Перебуваючи на зупинці маршрутних таксі до них підійшов незнайомий чоловік, як встановлено пізніше ОСОБА_9 , який почав стукати предметом схожим на палицю по лавці, на якій вони сиділи поблизу їх голів. При цьому голосно щось говорив і виражався нецензурними словами. ОСОБА_14 запитав, що цей чоловік хоче. На що ОСОБА_17 грубо відповів і після цього вони почали шарпати один одного. ОСОБА_18 розбороняв їх, однак ОСОБА_17 проявляв подальшу агресію. Тоді вони хотіли залишити місце конфлікту, однак, ОСОБА_17 почав їх переслідувати, пройшов повз них і став наздоганяти ОСОБА_4 , який рухався попереду. В руці у ОСОБА_9 вона помітила ніж, про що крикнула ОСОБА_15 . Останній почав тікати, а ОСОБА_17 почав його переслідувати. Вони забігли в арку і що відбувалося далі вона не бачила, однак, коли вони підійшли ближче, то на зустріч вийшов ОСОБА_17 , який сказав в адресу ОСОБА_4 : «тобі повезло сьогодні, бо зазвичай ходжу з більшим тесаком». Після цього вона побачила ОСОБА_4 , який тримався за лівий бік живота і казав, що йому там щось болить. Вона оглянула його і виявила різану рану шириною близько 1,5-2 см, яка не кровавила, однак, одяг був в крові. Вони викликали швидку допомогу, а ОСОБА_17 в цей час пішов в напрямку автовокзалу.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що перебуваючи на чергуванні в приймальному відділенні Ковельської ЦРЛ, близько 01:30 години ночі, коли вона вийшла на вулицю почула крики, що супроводжувались грубими, нецензурними словами. Коли вона побачила чоловіка, який рухався в її напрямку, тому злякалася, зайшла в приміщення приймального відділення і закрила за собою двері на замок. В цей час до дверей підійшов раніше незнайомий ОСОБА_9 , який почав її обзивати, ображати, погрожувати та вимагати пустити його в приміщення. На її запитання про його потребу пройти в приймальне відділення лікарні він нічого не відповідав, а продовжував свої неправомірні дії. Оскільки вона у відділенні була сама, тому побоялася відкривати двері агресивному чоловікові у нічну пору. Продовжуючи далі нецензурно висловлюватись в її сторону, він взяв камінь і кинув у двері, після чого відкрив їх. Коли чоловік увійшов всередину продовжив далі погрожувати їй звільненням та вимагав скликати консиліум лікарів, щоб підтвердити його психічну хворобу. В той же час, мови про те, щоб йому надали якусь медичну допомогу він не вів, видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 вона не бачила, він ні на що не скаржився. Після цього він попрямував по коридору в сторону аптечного кіоску. А вона викликала охоронника та зателефонувала в міліцію. Також свідок повідомила, що напередодні, приблизно після 22-ї години, до них в приймальне відділення був доставлений молодий хлопець, потерпілий у цій справі, з ножовим пораненням.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що перебуваючи на чергуванні в Ковельській ЦРЛ, робив обхід території і в цей час до його зателефонувала медсестра приймального відділення ОСОБА_10 і повідомила про те, що незнайомий чоловік розбив вітрину дверей і проник в лікарню. По прибуттю до приймального відділення він побачив медсестру ОСОБА_20 , яка була дуже налякана. Побачив розбите скло в дверях приймального відділення, а далі по коридору побачив незнайомого чоловіка в темному довгому пальто, який стояв біля аптечного кіоску, щось голосно кричав, виражаючись нецензурною лайкою в адресу працівника кіоску. Він зробив зауваження цьому чоловікові, на що той агресивно відреагував і при цьому сказав «щоб він відійшов, бо зараз ляже» при цьому засунув руку в кишеню. В цей час підійшли працівники міліції, забрали цього чоловіка, завели в приймальне відділення лікарні, де вилучили з кишені ніж.
У судовому засіданні прокурор Ковельської місцевої прокуратури підтримав клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом. Просить цивільні позови задовольнити повністю. Речові докази які передані на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого та законному представнику обвинуваченого, просить залишити у їх користуванні, а вилучені два ножі та дві частини картонної конструкції просить залишити при матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий та його законний представник, а також представник Ковельського МТМО у судовому засіданні не заперечують проти задоволення клопотання, одночасно просять задовольнити їх цивільні позови.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не заперечили проти задоволення клопотання, вважають, що дійсно є необхідність для застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру із загальним наглядом. Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, вважають доведеною повністю, а щодо ст. 121 ч. 1 КК України вважають недоведеною винуватість ОСОБА_9 , а тому позов Ковельської МТМО за заподіяну матеріальну шкоду визнають повністю, а позов лікарні та законного представника неповнолітнього потерпілого не визнають.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , думку законного представника та захисника обвинуваченого, потерпілого і представників потерпілого, які не заперечили проти задоволення клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 19 ч. 2 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до положень п. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність в стані неосудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 319 вбачається, що у ОСОБА_9 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення ознаки біполярного афективного розладу у вигляді поточного маніакального епізоду з психотичними симптомами, які позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. У ОСОБА_9 виявляються в даний час ознаки біполярного афективного розладу у вигляді поточного маніакального епізоду з психотичними симптомами, які позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. За своїм психічним станом в даний час, а також, враховуючи правопорушення проти особистості він потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. На момент скоєння злочину ОСОБА_9 не перебував у будь-якому природному (не хворобливому) стані (фізіологічний афект, стрес, фрустрація), котрий би міг бути підставою для сильного душевного хвилювання. У даному випадку вплив розумового розвитку та індивідуально-психологічних особливостей на правопорушення знівельовані виявленими аномаліями психіки. Є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності.
Тому, суд оцінює, що ОСОБА_9 , як душевнохворий, скоїв кримінальні правопорушення в хворобливому стані психічної діяльності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як стосовно інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час, тобто він підпадає під ст. 19 ч. 2 КК України.

Пунктом 4 ч.1 ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Цивільний позов заявлено законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди за заподіяння тілесних ушкоджень у розмірі 2 061.87 гривень, моральної шкоди у розмірі 15 000.00 гривень. Ковельським МТМО заявлено позови про стягнення на користь Ковельського МТМО понесених витрат на відновлення пошкодженого майна на суму 287.00 гривень та стягнення з ОСОБА_9 965.23 гривень, які витрачено на лікування потерпілого ОСОБА_4 .

У відповідності до положень ст. 128. КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 129 цього Кодексу ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивачів заподіяної матеріальної шкоди підлягають до повного задоволення.

При визначенні розміру на відшкодування моральної шкоди в користь ОСОБА_5 суд враховує, що заподіяння тяжкого тілесного ушкодження неповнолітній особі, на думку суду було тяжкою моральною травмою, як для неповнолітнього, так і для його матері. У зв`язку з отриманим ушкодженням змінилися звичайний життєвий ритм як потерпілого, так і його близьких родичів.

При визначенні розміру на відшкодування моральної шкоди в користь ОСОБА_5 суд враховує, що заявлена ОСОБА_5 сума моральної шкоди підлягає зменшенню, оскільки вона не доведена у судовому засіданні. На переконання суду потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник понесли моральні страждання, які полягають у моральних переживаннях щодо ушкодженого здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, у докладанні додаткових зусиль для налагодження свого життя у зв`язку з отриманими ушкодженнями. Виходячи з принципу розумності, зважуючи співвідношення розміру матеріальної шкоди із заявленими вимогами на відшкодування моральної шкоди, враховуючи тривалість лікування, суд вважає, що розмір морального відшкодування слід визначити у сумі п`ять тисяч гривень.

Вказані позовні вимоги, у відповідності до ст.ст. 127-129 КПК України та ст. 1206 ЦК України відшкодовується особою, яка їх завдала, тобто цивільним відповідачем ОСОБА_9 .

Долю речових доказів слід визначити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрати відсутні.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, слід залишити до набрання ухвалою законної сили.

Суд оцінює, що ОСОБА_9 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із суворим наглядом ДЗ «Української психіатричної лікарні із суворим наглядом» МОЗ України, за адресою: 49006 вул. Чичеріна, 101-А м. Дніпропетровськ, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 511, 512, 513 КПК України, ОСОБА_21 , -

У Х В А Л И В :
Задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у кримінальному провадженні за ст.ст. 121 ч. 1, 296 ч. 1 КК України.

Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Снітків, Мур-Куриловецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ДЗ «Української психіатричної лікарні із суворим наглядом» МОЗ України, за адресою: 49006 вул. Чичеріна, 101-А м. Дніпропетровськ, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити до набрання ухвалою законної сили.

Задовольнити повністю цивільні позови Ковельського МТМО про відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування витрат на лікування. Стягнути з ОСОБА_9 на користь Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання 287 (двісті вісімдесят сім) гривень 00 копійок за заподіяну матеріальну шкоду та 965 (дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 23 копійки за лікування потерпілого ОСОБА_4 в Ковельському МТМО.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_5 2 061 (дві тисячі шістдесят одну) гривню 87 копійок матеріальної шкоди та 5 000.00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази по матеріалах кримінального провадження:
1) одяг неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , куртку чорного кольору, кофту з капюшоном чорного кольору, кофту спортивну чорного кольору, светр в`язаний світло-кавового кольору з червоно-голубими вставками, футболку спортивну чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , залишити у користуванні останньої;
2)особисті речі обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме: пальто темно-зеленого кольору, картка-рахунок КБ «Приват Банк» - НОМЕР_1 , картка-рахунок КБ «Приват Банк» - НОМЕР_2 , картка-рахунок «Ощад Банк» - НОМЕР_3 , чохол-гаманець зі шкірозамінника чорного кольору, не використаних вісім петард, акумуляторна батарея до мобільного телефону марки «BL-5CB», пластинка таблеток марки «Клофелин Дарница» в якій наявні шість таблеток, ампула з розчином прозорого кольору марки «Галоперидол-ріхтер 5 мг», 25 копійок однією монетою в валюті гривня, вісім сім-карток операторів мобільного стільникового зв`язку «МТС», «Лайф», «Київстар», «АСЕ CARD», флакон в якому знаходиться рідина коричневого кольору з різким запахом одеколону, ключ до навісного замка з шнурками білого та червоного кольорів, ключ до навісного замка та хрестик зі шнурком чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання законному представнику обвинуваченого - ОСОБА_8 , залишити у користуванні останньої;
3)дві частини картонної конструкції у вигляді картонної труби з отвором та два кухонних ножі, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1