В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Володимир-Волинський 29 грудня 2012 року

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

під головуванням судді Артиша Я.Д.

при секретарі Гнатюк О.А.,

за участю прокурора Вовка В.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки м. Устилуг, вул. Пархоменка, буд. 4 Володимир-Волинського району Волинської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученої, депутата Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, відстороненої від посади секретаря Устилузької міської ради з 20 березня 2009 року, не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_2, працюючи на посаді секретаря Устилузької міської ради ОСОБА_3 Волинського району Волинської області, будучи службовою особою, в березні 2008 року у своєму робочому кабінеті в адмінприміщенні Устилузької міської ради за адресою: Волинська область, ОСОБА_3 Волинський район, м. Устилуг вул. Володимирська, 40, на службовому компютері склала та роздрукувала завідомо неправдиві офіційні документи: рішення виконкому Устилузької міської ради № 5-4 від 30.01.2008р. "Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна", в якому зазначила, що виконком міської ради, розглянувши клопотання СВК "Україна" прийняв рішення про оформлення за СВК "Україна" права колективної власності на три будівлі: контору цегельного заводу, приміщення переїзного путі та підсобне приміщення (склад); рішення виконкому Устилузької міської ради № 2 від 30.01.2008р. "Про присвоєння поштової адреси", в якому зазначила, що виконком міської ради, прийняв рішення про присвоєння даним будівлям поштової адреси: м.Устилуг вул.Пархоменко, 93 ОСОБА_3 Волинського району Волинської області та внесла зміни в електронний текст раніше складеного нею неправдивого документу - рішення виконкому Устилузької міської ради № 5-4 від 30.01.2008р. "Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна", вказавши в резолютивній частині даного рішення адресу будівель "вул. Пархоменко, 93" та замінивши текст "на праві колективної власності" на текст "на праві приватної власності".

Після складення вищевказаних завідомо неправдивих документів, з метою надання їм вигляду достовірних та укриття слідів злочину, ОСОБА_2 на своєму службовому компютері внесла зміни в електронний текст раніше складеного нею правдивого документу - "Протоколу засідання виконавчого комітету Устилузької міської ради № 1 від 30 січня 2008 року", вказавши в ньому завідомо неправдиву інформацію про те, що під № 2 "Порядку денного" на засіданні виконкому розглядалось питання "Про присвоєння поштової адреси", в той час як дане питання на засіданні виконкому Устилузької міської ради 30 січня 2008 року не розглядалось.

Після чого, ОСОБА_2, видаючи підроблені нею вищевказані документи: "Протокол засідання виконавчого комітету Устилузької міської ради № 1 від 30 січня 2008 року" та рішення виконкому № 2 і № 5-4 за достовірні, надала їх на підпис міському голові ОСОБА_3 і після підписання останнім, завірила відтисками гербової печатки Устилузької міської ради та один примірник рішення №5-4 видала на руки голові ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4 для використання при оформленні права власності на вищевказані будівлі в Устилузькій міській раді та технічної документації у ОСОБА_3 Волинському КП ВОБТІ, а другий примірник даного рішення, рішення виконкому № 2 та протокол засідання виконкому надала у ОСОБА_3 Волинську РДА.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину у інкримінованих їй злочинах, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України не визнала та з приводу предявленого їй обвинувачення показала, що підтримує усі показання, які давала упродовж неодноразових судових розглядів та дійсно в кінці 2007 року з клопотанням в міську раду звернувся член виконкому - голова ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4 про присвоєння поштової адреси та оформлення права власності на три приміщення цегельного заводу в м. Устилуг по вул. Пархоменка, 93, яке 30 січня 2008 року розглядалось на засіданні виконкому Устилузької міської ради і одноголосно прийнято рішення про присвоєння поштової адреси та визнання права власності на ці приміщення за СВК "Україна", а тому будь яких рішень та протоколів засідань виконавчого комітету Устилузької міської ради вона не підробляла. Проте, під час виготовлення рішення від 30.01.2008р. № 5-4 при написанні форми власності, можливо допустила помилку, оскільки в рішенні зазначила колективну власність, що на її думку не є суттєвим. Будь яких вказівок діловоду ОСОБА_5, в тому числі про реєстрацію вищевказаного клопотання ОСОБА_4 кінцем грудня 2007 року вона не давала і за своїми посадовими обов'язками секретаря міської ради в її повноваження не входить надавати вказівки іншим працівникам міської ради. Допускає, що оскільки не володіла і на даний час не володіє досконало знаннями по роботі з комп'ютером, протоколи засідань виконавчого комітету могли по декілька разів набираються на ньому, створюватись одночасно різні файли по одному і тому ж документу. Зазначає, що рішення № 2 виконкому "Про присвоєння поштової адреси" не підробляла, оскільки як їй відомо, цегельний завод завжди знаходився по вул. Пархоменка в м. Устилуг, яка ніколи не змінювалась. Визнавальні показання, які давала під час досудового слідства у якості свідка, а потім підозрюваної, протокол явки з повинною відібрані до участі у справі захисника, є неправдивими та обставини викладені у них є домислами самих же слідчих, оскільки такі відомості давала у зв'язку із систематичним психологічним тиском по відношенню до неї, який проявлявся у довготривалих допитах, в тому числі позаробочий час, неодноразових викликах до прокуратури та органів міліції, погрозою зі сторони слідчих прокуратури щодо поміщення до камери у випадку невизнання вини. Однак, скарг і заяв на дії слідчих на той час не подавала, хоча після допуску захисника, неодноразово зверталась із такими, які залишено без реагування. Заперечує щодо закриття кримінальної справи та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності або застосування Закону України "Про амністію" від 12 грудня 2008 року, вказуючи на безпідставність притягнення її до кримінальної відповідальності та просить виправдати за усіма статтями обвинувачення.

Незважаючи на невизнання підсудною ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, її винність у інкримінованому злочині, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового слідства та дослідженими під час судового розгляду доказами по справі.

Так, свідок ОСОБА_6, підтримавши показання, які давав під час досудового слідства та в попередніх судових засіданнях, в тому числі під час проведення очних ставок із ОСОБА_4, суду показав, що він є членом ліквідаційної комісії СВК "Україна", про продаж приміщень цегельного заводу дізнався від жителів міста в кінці травня на початку червня 2008 року, пізніше голова ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4 на засіданні ліквідаційної комісії підтвердив, що продав завод без згоди членів такої комісії. Вподальшому від ОСОБА_4І, йому стало відомо, що у оформленні документів на право приватної власності на будівлі цегельного заводу йому допомагала секретар Устилузької міської ради ОСОБА_2

Вказані показання свідка ОСОБА_6 узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_7, який суду показав, що довідку Устилузької міської ради від 10 березня 2008 року про те, що СВК "Україна" надана земельна ділянка для обслуговування контори цегельного заводу, приміщення переїзного путі, він як голова міської ради не міг підписувати, оскільки не був переобраний в 2006 році на таку посаду, тому вона є неправдивою. Разом з тим, в 2008 році йому стало відомо, що ОСОБА_4 продав приміщення цегельного заводу, і зі слів останнього, у виготовленні документів про право власності на ці приміщення йому допомагала секретар Устилузької міської ради ОСОБА_2

Допитана в суді свідком ОСОБА_8 показала, що повністю підтримує показання, які давала під час досудового слідства, оскільки перенесла травму внаслідок ДТП, тому може щось не пригадувати, але підтверджує, що дійсно була присутня на засіданні виконавчого комітету Устилузької міської ради 30 січня 2008 року, однак не виступала по питанню оформлення права власності на приміщення цегельного заводу за СВК "Україна". Також того дня ОСОБА_4 на засіданні виконавчого комітету не виступав із клопотанням щодо оформлення права власності на приміщення цегельного заводу. За її присутності такого рішення не приймалось.

В суді свідок ОСОБА_9, підтвердивши показання, які давав під час досудового слідства, показав, що 30 січня 2008 року в план роботи на І квартал 2008 року включено виконкомом міської ради заслухати звіт про роботу Устилузького ВУЖКГ по благоустрою у м. Устилуг за 2007 рік та розроблені заходи на І квартал 2008 року. Дане засідання виконкому відбулося 28 лютого 2008 року і його питання обговорювалося першим, бо він спішив. Заслухавши та обговоривши його звіт, як начальника Устилузького ВУЖКГ по роботі з організації благоустрою в м. Устилуг, виконком Устилузької міської ради прийняв рішення, що роботу Устилулького ВУЖКГ вважати задовільною, після чого він залишив засідання виконкому.

Також свідок ОСОБА_10, підтримавши усі раніше дані показання у справі, знову в суді показала, що дійсно ОСОБА_4 звертався в БТІ із замовленням про виготовлення технічного паспорта на приміщення цегельного заводу, що знаходився в м. Устилуг по вул. Пархоменка, однак в поданих документах не було адреси приміщень, у зв'язку з чим їх йому повернули, через деякий час доопрацьовані документи вже із повною юридичною адресою ним були подані їй для виконання, перед цим замовлення реєструвалось, по якому, вона зробила відповідні вимірювання та підготовила технічні паспорти на обєкти.

При цьому, з показань свідка ОСОБА_11 в суді слідує, що ОСОБА_10 дійсно приносила замовлення по виготовленню технічної документації на приміщення цегельного заводу СВК "Україна" і вона реєструвала його в "ОСОБА_12 реєстрації замовлень" без участі замовника.

В свою чергу з показань, наданих в суді свідком ОСОБА_12 вбачається, що в березні 2008 року ОСОБА_10 приносила замовлення по виготовленню технічної документації на приміщення цегельного заводу СВК "Україна", яке він з резолюцією передав останній для виконання, вподальшому підписував технічні паспорти на ці обєкти.

В суді свідок ОСОБА_13 показав, що технічна документація, а також експертна оцінка на приміщення цегельного заводу, які розташовані у м. Устилуг, розроблялися ним приблизно в кінці березня 2008 року за замовленням СВК "Україна" по визначення ринкової вартості кожної з будівель для їх продажу.

Свідок ОСОБА_14, підтримавши показання, які давав під час досудового слідства та в судіпоказав, що є членом ліквідаційної комісії СВК "Україна" і від жителів м. Устилуг, а потім ОСОБА_6 йому стало відомо, що голова комісії ОСОБА_4 продав приміщення цегельного заводу, хоча такого рішення комісія не приймала, а тому члени комісії звернулись в прокуратуру для перевірки дій останнього щодо продажу заводу.

З оголошених показань свідка ОСОБА_15, які він давав під час досудового слідства та в суді слідує, що дійсно про продаж приміщень цегельного заводу ОСОБА_4 йому стало відомо в 2008 році від односельчан, однак ліквідаційна комісія такого рішення не приймала, тому ліквідаційна комісія СВК "Україна" звернулась із заявою в прокуратуру для перевірки цього факту (т. 1 а.с. 171, т. 2 а.с. 36-39, т. 4 а.с. 160).

Аналогічні показання в суді дали свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, які підтвердили обставини з приводу продажу головою ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4 без згоди комісії заводу та їх звернення до прокуратури, які узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_14 та оголошених показань ОСОБА_15

Також з показань свідка ОСОБА_23 в суді слідує, що вона дійсно посвідчувала договори купівлі-продажу приміщень цегельного заводу в м. Устилуг, які від імені СВК "Україна" підписував ОСОБА_4 та який подав документи, що підтверджували його повноваження на вчинення відчуження такого майна.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що у 2008 році він працював заступником керівника апарату Володимир-Волинської РДА. Устилузька міська рада та сільські ради здають у Володимир-Волинську РДА протоколи та рішення виконавчих комітетів, які вподальшому працівники апарату перевіряють на відповідність їх чинному законодавству. У випадку виявлення, що такі не відповідають нормам встановлених законодавством, відповідно пишуться службові записки та надсилаються на адресу Устилузької міської та сільських рад. Усі копії, які надавались у 2008 році виконавчим комітетом Устилузької міської ради знаходяться або на зберіганні у самій раді або архівному відділі райдержадміністрації. Рішення та протоколи виконкомів є офіційними документами, оскільки на них є підписи посадових осіб і гербові печатки.

Крім того, свідки ОСОБА_25, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 в суді показали, що під час проведення досудового слідства чи слідчих дій за дорученням слідчих, вони не чинили будь якого тиску на підсудну ОСОБА_2 та свідків, діяли в межах чинного законодавства, що підтверджується відсутністю скарг на їхні дії. На їхню думку в ході досудового слідства доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих їй дій, зміну показань підсудною вважають способом захисту від предявленого обвинувачення, а свідками сприяння їй в уникненні від кримінальної відповідальності.

Крім цього, винність ОСОБА_2 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України обєктивно підтверджується також і іншими доказами по справі.

Зокрема, протоколом явки з повинною від 15 грудня 2008 року, в якій ОСОБА_2 добровільно зізналася в тому, що працюючи на посаді секретаря Устилузької міської ради на початку березня 2008 на прохання ОСОБА_4 на службовому комп'ютері підробила два рішення від 30.01.2008р. про оформлення права власності на три будівлі цегельного заводу за СВК "Україна" та присвоєння їм поштової адреси, достовірно знаючи, що дані питання на виконавчому комітеті Устилузької міської ради не розглядались і такі рішення не виносились. Також зізналась в тому, що внесла зміни в протокол виконкому (т. 3 а.с. 2).

При цьому, з протоколу огляду місця події та фототаблиць до нього від 18 липня 2008 року дійсно підтверджується, що по вул. Пархоменка, 93 в м. Устилуг знаходяться нежитлові приміщення цегельного заводу: контора цегельного заводу, приміщення переїзного путі, підсобне приміщення (т. 1 а.с. 14-21).

Рішенням виконавчого комітету Устилузької міської ради від 30.01.2008 року № 5-4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", відповідно до якого за СВК "Україна" оформлено право приватної власності на контору цегельного заводу, приміщення переїзного путі, підсобне приміщення (склад) по вул. Пархоменко, 93 в місті Устилуг (т. 1 а.с. 64, т. 3 а.с. 132).

Також договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень по вул.Пархоменка, 93 в м. Устилузі від 7 квітня 2008 року, згідно до яких після оформлення права власності виконавчим комітетом Устилузької міської ради на приміщення цегельного заводу за СВК "Україна", вказане майно ОСОБА_4 продано ТзОВ "Українські інноваційні системи" за 30506 грн. (т. 1 а.с. 79, 82, 85, 232 -234).

З протоколу виїмки від 25 вересня 2008 року вбачається, що із папки "вхідна документація" Устилузької міської ради вилучено клопотання СВК "Україна", зареєстровне 28 грудня 2007 року, про оформлення свідоцтва на право власності на приміщення цегельного заводу по вул. Пархоменка в м. Устилуг (т. 1 а.с. 113, 114).

Під час проведення виїмки 24 вересня 2008 року в протоколі відмічено, що у ОСОБА_4 вилучені кошти в сумі 24426 грн., які він отримав від продажу 7 квітня 2008 року нежилих приміщень цегельного заводу, належних СВК "Україна" ТзОВ "Українські інноваційні системи" (т. 1 а.с. 223).

Крім того, протоколом виїмки від 3 жовтня 2008 року договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 7 квітня 2008 року, укладених між СВК "Україна" та ТзОВ "Українські інноваційні системи" на нежитлові приміщення переїзного путі, приміщення контори цегельного заводу, підсобного приміщення (склад), розташованих за адресою: Волинська область, ОСОБА_26 Волинський район, м. Устилуг, вул. Пархоменка, 93 та документів, на підставі яких вони посвідчувалися (т. 1 а.с. 230).

Протоколом огляду як речових доказів грошових коштів в суму 24426 грн. та фототаблицями до нього від 19 грудня 2008 року, які вилучені протоколом виїмки від 24 вересня 2008 року за місцем проживання ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 224-225).

Також протоколом огляду речових доказів від 30 березня 2009 року, а саме договорів купівлі продажу нежитлових приміщень, вилучених в Устилузькій нотаріальній конторі (т. 1 а.с. 231-234).

Протоколом огляду речових доказів від 30 березня 2009 року, вилучених документів під час обшуку 11 та 16 березня 2009 року за місцем проживання ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 240).

Крім того, протоколом огляду речових доказів від 30 березня 2009 року, документів які підроблені ОСОБА_4: клопотання СВК "Україна" про оформлення свідоцтва на право власності на приміщення цегельного заводу: контору цегельного заводу, приміщення переїзного путі, підсобне приміщення (склад), розміщені по вул.Пархоменко, 93 в м. Устилуг, посвідчене відтиском гербової печатки СВК "Україна" та підписане директором СВК "Україна" ОСОБА_4; довідки вих. № 24 від 10.03.08 про те, що три приміщення цегельного заводу перебувають на балансі СВК "Україна" і вказана їх балансова вартість, котра посвідчена відтиском гербової печатки СВК "Україна" та підписана директором СВК "Україна" ОСОБА_4; замовлення на імя начальника КП ВОБТІ ОСОБА_28 на видачу технічного паспорта, свідоцтва про право власності та витягу з реєстру для відчуження будівель цегельного заводу, посвідчене відтиском гербової печатки СВК "Україна" та підписане директором СВК "Україна" ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 236).

Протоколом огляду речових доказів від 20 серпня 2008 року, зокрема, книг протоколів засідань СВК "Україна" та книг основних засобів СВК "Україна", в котрих є відомості про цегельний завод (т. 1 а.с. 238).

Згідно до висновку компютерно-технічної експертизи № 0587 від 17 листопада 2008 року та диску до нього, експертом встановлено, що на компютері, вилученому в службовому кабінеті ОСОБА_2 містяться підроблені протоколи та рішення виконкому Устилузької міської ради, які вона надавала ОСОБА_4, а останній пізніше використав їх для виготовлення права власності на приміщення цегельного заводу та подальшого продажу даних приміщень (т. 3 а.с. 174-204).

З оголошеного протоколу судового засідання від 14 квітня 2009 року Володимир-Волинського міського суду у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України слідує, що той визнав повністю свою вину у вчиненому і показав, що в березні 2008 року він в приміщенні Устилузької міської ради завірив своїм підписом та відтиском гербової печатки СВК "Україна" завідомо неправдивий документ складене від його імені як голови СВК "Україна" замовлення про присвоєння поштової адреси та оформлення права власності на три нежитлові приміщення цегельного заводу, після чого надав даний неправдивий документ в Устилузьку міську раду для прийняття виконкомом відповідних рішень (т. 1 а.с. 259-260, архівна справа № 1-67/09 т. 2 а.с. 705).

Постановою Володимир-Волинського міського суду від 14 квітня 2009 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України та справу закрито на підставі ст. 48 КК України за зміною обстановки, із змісту якої слідує, що під час судового розгляду даної справи ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просив суд відносно нього справу закрити і одну з підстав для цього вказував, що свою вину він визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину і давав правдиві показання по суті справи (т. 1 а.с. 261-262, архівна справа № 1-67/09 т. 2 а.с. 708).

Відношенням членів ліквідаційної комісії СВК "Україна" до Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури від 19 липня 2008 року про проведення перевірки законності дій голови ОСОБА_4 з продажу цегельного заводу у м. Устилуг (т. 3 а.с. 1).

Протоколом виїмки від 21 жовтня 2008 року системного блока компютера, вилученого з службового кабінету секретаря Устилузької міської ради ОСОБА_2, на якому вподальшому експертом виявлено підробленні рішення та протоколи виконкому (т. 3 а.с. 35).

Протоколом виїмки від 25 вересня 2008 року з Устилузької міської ради журналів вхідної документації за 2007 та 2008 рік, в яких містяться завідомо неправдиві дані, зокрема, реєстрація клопотання голови СВК "Україна" ОСОБА_4 здійснена 28 груднем 2007 року про присвоєння поштової адреси та визнання права власності на обєкти цегельного заводу, хоча таке клопотання виготовлялося лише в березні 2008 року (т. 3 а.с. 39).

Під час проведеної виїмки 25 вересня 2008 року, належним чином оформленим протоколом, з приміщення Устилузької міської ради вилучено протоколи № 1, № 2 та № 3 засідань виконавчого комітету Устилузької міської ради та рішення, прийняті на даних засіданнях (т. 3 а.с. 39).

Також протоколом виїмки від 30 вересня 2008 року, згідно якого в ході проведення слідчої дії, з адміністративного приміщення Володимир-Волинського РДА вилучено протоколи засідань виконавчого комітету Устилузької міської ради та рішення прийняті на них (т. 1 а.с. 115).

Протоколом огляду речових доказів від 05 серпня 2010 року, під час якого оглянуто документи вилучені 25 вересня 2008 року з адміністративного приміщення Устилузької міської ради та документи, які вилучені 30 вересня 2008 року з приміщення Володимир-Волинської РДА. Під час огляду протоколу № 1 та рішень виконкому, які вилучені в Устилузькій міській раді встановлено, що під № 2 порядку денного не розглядалось питання про присвоєння поштової адреси, оскільки під № 2 порядку денного розглядалось питання "Про доручення голови Володимир-Волинської РДА від 10.01.2008р. № 61/15/2-08" та прийнято рішення по даному питанню під № 2 від 30.01.2008р. Також підтверджується, що рішення № 5-4 від 30.01.2008р., яке вилучене в Устилузькій міській раді та Володимир-Волинській РДА містять розбіжності щодо форми власності. Також встановлено розбіжності в протоколах від 30 січня 2008 року, зокрема, в протоколі, який вилучений у Володимир-Волинській РДА міститься питання за № 12, проте дане питання відсутнє у протоколі, який вилучений з Устилузької міської ради. Окрім цього, протоколом №1 від 30 січня 2008 року, який вилучений із Володимир-Волинської РДА підтверджується, що на засіданні обговорювалось питання "Про доручення голови Володимир-Волинської РДА від 10.01.2008р. № 61/15/2-08" та прийнято по ньому рішення. Протоколом №1, який вилучений із Володимир-Волинської РДА повністю підтверджується, що на даному засіданні питання "Про присвоєння поштової адреси" не обговорювалось, хоча і містилось в порядку денному. Таким чином, дані розбіжності у протоколах та рішеннях підтверджують, що вони неодноразово підроблялись ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 144-150).

Протоколом огляду речових доказів від 22 жовтня 2008 року та фотокопіями до нього, в ході якого проведено огляд журналів вхідної документації Устилузької міської ради і який підтверджує, що запис під № 534 від 28.12.2007 р. виконаний ручкою барвником синього кольору ""СВК "Україна". Клопотання про оформлення права власності на приміщення та присвоєння поштової адреси. ОСОБА_2В.", навпроти якого в графі "Відмітка про виконання документу" є запис "Задовол. На засідан. Ріш. Виконкому 30.01.2008р.", який відрізняється по кольору пасти ручки від попередніх записів і частина запису «…… та присвоєння поштової адреси" дописана кульковою ручкою, колір пасти якої відрізняється від кольору всього іншого тексту даного запису. Також під час проведення огляду журналу за період 02.01.2008р. по 19.09.2008р. жодних записів про реєстрацію клопотань СВК "Україна" про оформлення права власності на приміщення не зареєстровано (т. 3 а.с.152-156).

Протоколом демонстрації відеозапису від 9 серпня 2010 року допиту свідка ОСОБА_29, згідно якого остання вказала, що зміст відеозапису відповідає змісту протоколу допиту від 9 серпня 2010 року та підтвердила, що ОСОБА_4 звертався до неї з приводу продажу приміщень цегельного заводу в березні 2008 року, однак на день звернення не мав рішення про право власності на дані приміщення. Також підтвердила, що зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що у виготовленні рішення про право власності та присвоєнні адреси йому сприяла ОСОБА_2 Під час даної слідчої дії підтвердила, що саме ОСОБА_2 розповідала їй про те, що в березні 2008 року до неї звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про оформлення права власності, однак оскільки виконком вже відбувся, тому вона дала вказівку діловоду ОСОБА_5 зареєструвати клопотання кінцем грудня 2007 року, а вподальшому підробила рішення № 5-4 та про присвоєння поштової адреси (т. 3 а.с. 239).

Протоколом огляду речових доказів від 5 серпня 2010 року, під час слідчої дії оглянуто жорсткий диск від службового компютера, вилученого з адміністративного приміщення Устилузької міської ради, на якому відповідно до висновку експертизи № 0587 від 17 жовтня 2008 року містяться підроблені ОСОБА_2 рішення та протоколи засідання виконкому Устилузької міської ради (т. 3 а.с. 256).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2009 року, якою задоволено позов прокурора та визнано незаконним рішення виконавчого комітету Устилузької міської ради від 3 жовтня 2008 року № 107 "Про підтвердження права власності на об'єкти нерухомого майна за СВК "Україна" (т. 3 а.с. 249).

Крім того, посадовою інструкцією секретаря Устилузької міської ради підтверджується, що ОСОБА_2, являється службовою особою і має відповідні повноваження (т. 4 а.с. 30).

Проте, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що весною 2008 року до неї звернувся ОСОБА_4 за консультацією по виготовленню документів на нерухоме майно, якого вона направила у БТІ, де йому надали перелік необхідних документів. Підтвердила, що коли до неї звернувся ОСОБА_4, то він не мав документів на права власності за СВК "Україна". Не знає яким чином виготовлялося право власності, хто в цьому сприяв. Із ОСОБА_2 протягом 3-4 років не зустрічались, не спілкувались. Показання дані на досудовому слідстві не підтримує, оскільки зі сторони слідчих та працівників прокуратури на неї чинився тиск, проводились довготривалі допити, проте із скаргами на працівників прокуратури не зверталась.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 також показав, що звертався до Устилузької міської ради із клопотанням про оформлення права власності на цегельний завод за СВК "Україна", безпосередньо до ОСОБА_2 не звертався із проханням посприяти у оформленні даних документів. Був присутнім взимку на засіданні виконавчого комітету Устилузької міської ради, на якому розглядалось дане питання оформлення права власності. Кошти, які отримав від продажу заводу не передавав ОСОБА_2 Показання дані на досудовому слідстві не підтримує, оскільки вони відбирались під психологічним тиском слідчих та працівників міліції. В ході розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 подавав заяву про відмову від своїх показань. Із скаргами на дії слідчих не звертався. Також повідомив, що у кримінальній справі порушеній відносно нього, у своїх показаннях не вказував, що ОСОБА_2 допомагала йому у оформленні документів на цегельний завод, а в протоколі судового засідання від 14 квітня 2009 року невірно вказано дату звернення до виконкому із клопотанням, а саме зазначено, що в березні 2008 року, хоча він звертався в кінці 2007 року, зауважень на даний протокол судового засідання не подавав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що дійсно виконавчий комітет Устилузької міської ради розглядав клопотання про оформлення права власності на приміщення цегельного заводу за СВК "Україна" та приймалось таке рішення, хоча пригадати точної дати не може, а також не пригадує хто виступав по даному питанню, оскільки вже минуло багато часу. Під час розмови із ОСОБА_2 по даних рішеннях, остання говорила, що був такий факт. Згодом казала, що не було. Оскільки на неї чинився тиск, тому вона написала явку з повинною. Показання, які давав під час досудового слідства не підтримує, оскільки вони написанні під тиском, і не з його слів, хоча протоколи допиту читав і підписував, проте зауважень до них не мав. Із скаргами на дії слідчих не звертався.

Поряд з цим, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що їй не відомо чи приймалося рішення про оформлення права власності на приміщення цегельного заводу за СВК "Україна", оскільки вона не присутня на засіданнях виконкому. Разом з тим, підтвердила, що клопотання від ОСОБА_4 надходило, зміст та дати надходження не пригадує, як і не пригадує, хто передав це клопотання, секретар міської ради ОСОБА_2 вказівок щодо реєстрації такого клопотання не давала і не могла давати, оскільки не вправі. Не підтримує показань, які давала під час досудового слідства, оскільки таких показів не давала, а їх вигадав слідчий, хоча такі протоколи допиту підписувала не читаючи, зауважень не вносила до них.

Свідок ОСОБА_30 показала суду, що дійсно 30 січня 2008 року відбувалось засідання виконавчого комітету Устилузької міської ради на якому розглядалось питання оформлення права власності на будівлі цегельного заводу за СВК "Україна".

Однак, суд критично оцінює вказані показання свідків ОСОБА_29, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_30, дані в судовому засіданні і бере до уваги їхні показання, які вони надавали упродовж досудового слідства, оскільки такі повністю відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими перевіреними доказами в суді.

Зокрема, з оголошених показань ОСОБА_29 на досудовому слідстві слідує, що саме в березні 2008 року до неї звернувся ОСОБА_4, якому вона роз'яснила, які документи необхідні для продажу об'єктів нерухомого майна цегельного заводу, що в м. Устилуг та ОСОБА_4 в березні 2008 року не мав рішення виконавчого комітету про право власності на приміщення цегельного заводу, а тому порадила йому звернутись до виконавчого комітету Устилузької міської ради для вирішення цього питання (т. 3 а.с. 232-238).

Крім того, ОСОБА_29, будучи допитаною в якості підозрюваної підтвердила, що зі слів ОСОБА_2 їй стало відомо, що саме в березні 2008 року до останньої звернувся ОСОБА_4, який просив допомогти у оформленні права власності на три будівлі цегельного заводу за СВК "Україна" в м. Устилуг по вул. Пархоменка та надав письмове клопотання. Оскільки виконком за минулий місяць відбувся, а наступний мав відбутись наприкінці березня 2008 року, тому ОСОБА_2, діючи на прохання ОСОБА_4 дала вказівку ОСОБА_5 зареєструвати дане клопотання кінцем грудня 2007 року та ОСОБА_2 на службовому комп'ютері надрукувала рішення виконавчого комітету Устилузької міської ради № 5-4 від 30.01.2008р., хоча дане питання на сесії не розглядалось і рішень з цього приводу не приймалось, яке надала міському голові ОСОБА_3 на підпис і завірила відтиском гербової печатки міської ради. При цьому, оскільки в рішенні не була вказана адреса приміщень, тому вона його переробляла, вказавши поштову адресу (т. 2 а.с. 210).

З оголошених показань свідка ОСОБА_3, які він давав під час досудового слідства слідує, що ОСОБА_2 зізналась йому в тому, що саме в березні 2008 року виконуючи прохання ОСОБА_4 дала вказівку діловоду ОСОБА_5 зареєструвати клопотання кінцем грудня 2007 р. та вподальшому ОСОБА_2 надрукувала рішення № 5-4 від 30.01.2008р., хоча дане питання на засіданні виконкому не розглядалось і таке рішення не приймались. Оскільки не було вказано поштову адресу, тому вона переробляла рішення, при цьому він не знав, що підписував підроблене рішення (т. 1. а.с. 195).

Окрім цього, суд критично оцінює відмову ОСОБА_3 від показань, даних на досудовому слідстві, а також його показання в судовому засіданні, що протоколи його допиту написані не з його слів.

Оскільки відсутність скарг на дії слідчого, зауважень у протоколах допитів, особистий підпис та запис, що протокол написаний з його слів, повністю спростовують твердження ОСОБА_3 і суд розцінює їх як такі, що наданні з метою уникнення підсудною ОСОБА_2 кримінальної відповідальності.

В оголошених показаннях, які давала під час досудового слідства, свідок ОСОБА_5 стверджувала, що в перших місяцях 2008 року в міську раду звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про оформлення права власності на приміщення цегельного заводу за СВК "Україна". ОСОБА_2 дала їй вказівку зареєструвати клопотання груднем 2007 року, що вона і зробила (т. 1 а.с. 210).

З показань свідка ОСОБА_30, які вона давала в ході досудового слідства слідує, що рішення виконкому № 5-4 від 30.01.2008р. бачить вперше і не знає чи приймалось Устилузькою міською радою рішення по цегельному заводу за СВК "Україна" (т. 3 а.с. 13).

Також, неодноразово допитаний ОСОБА_4, як підозрюваний та обвинувачений, підтвердив на досудовому слідстві, що в період 10-20 березня 2008 року звертався до ОСОБА_2 із клопотанням оформити свідоцтво про право власності на будівлі цегельного заводу за СВК "Україна", яке зареєстрували у журналі вхідної документації груднем 2007 року. Зазначав, що ОСОБА_2 виготовила та видала йому рішення щодо оформлення права власності на приміщення цегельного заводу СВК "Україна", які датовані 30.01.2008р. Він був присутній на засіданні виконкому 30 січня 2008 року і знав, що клопотання про оформлення права власності на приміщення цегельного заводу того дня не розглядалось і відповідних рішень взагалі не приймалось, а тому розумів, що дане рішення ОСОБА_2 підробила (т. 1 а.с. 211-216, 247-258).

Дані показання вищевказаного свідка повністю спростовують показання, які він давав під час судового розгляду про те, що під час досудового слідства у кримінальній справі порушеній відносно нього за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України не вказував про те, що ОСОБА_2 допомагала йому у оформленні документів на цегельний завод, і на думку суду повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у пред'явленому їй обвинуваченню в частині вчинення нею службового підроблення.

Разом з тим, суд не бере до уваги заяву ОСОБА_4 про відмову від своїх показань на досудовому слідстві і розцінює її як вибраний ним спосіб допомоги ОСОБА_2 уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки ні ОСОБА_4 та іншими учасниками судового розгляду не подано жодних доказів, які б підтверджували, що показання надані ОСОБА_4 під час досудового слідства відбирались у нього під тиском слідчих та із порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Таким чином, суд не має підстав не брати до уваги показання дані ОСОБА_4 на досудовому слідстві, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, підтверджуються і узгоджуються з іншими доказами по справі, в тому числі показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Оскільки показання ОСОБА_29, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_30 дано при проведенні різних слідчих дій та різним особам, які здійснено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, протоколи допиту записані зі слів вищевказаних осіб, які попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, при проведенні слідчих дій скарг від ОСОБА_29, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не надходило, а їх твердження про вчинення на них тиску зі сторони слідчих прокуратури не підтверджується жодним доказом та спростовується показаннями слідчих Корнесюка В.П. та Жирицького Р.М., о/у ОСОБА_27, а тому жодних застережень для надання їм доказового значення суд немає.

Суд не бере до уваги заяви підсудної ОСОБА_2 про відмову від явки з повинною, в якій вона вказує, що така підписана нею всупереч її волі, проте із змісту явки з повинною вбачається, що така написана власноручно підсудною із власної волі, добровільно та без будь якого тиску.

Доводи підсудної ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 на те, що зі сторони слідчих на неї чинився тиск з метою написання явки з повинною не підтверджуються жодним доказом, порушень вимог кримінально-процесуального закону при відібранні явки з повинною не встановлено, а тому в суду відсутні підстави не брати до уваги як доказ протокол явки з повинною від 15 грудня 2008 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні умисних протиправних дій, які виразились в службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншій підробці документів, а також складанні та видачі завідомо неправдивих документів, які кваліфікує за ч. 1 ст. 366 (в редакції від 5 квітня 2001 року) КК України.

На виконання вказівки апеляційного суду, визначаючи питання чи є підсудна ОСОБА_2 службовою особою, тобто субєктом злочину за ст. 366 КК України (службове підроблення) суд враховує положення ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР та ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 7 червня 2001 року N 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Із розяснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику у справах про хабарництво" вбачається, що при вирішенні питання, чи є та або інша особа службовою, належить керуватися правилами, які викладено в пунктах 1 і 2 примітки до ст. 364 КК. При цьому, слід мати на увазі, що до представників влади належать, зокрема, працівники державних органів та їх апарату, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов'язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Таким чином, аналізуючи посадову інструкцію секретаря Устилузької міської ради слідує, що ОСОБА_31 є посадовою особою органу місцевого самоврядування, оскільки має відповідні службові повноваження, а також являється депутатом цієї ради та за своєю посадою входить до складу виконавчого комітету відповідної ради згідно до вимог ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР, проте, обмежена у праві бути секретарем виконавчого комітету міської ради, хоча обрана радою на цю посаду, тобто є представником органу влади.

Водночас, органами досудового слідства підсудна ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що працюючи на посаді секретаря Устилузької міської ради ОСОБА_3 Волинського району Волинської області, будучи представником органів влади - державним службовцем 11 рангу в межах 5 категорії та службовою особою, яка займає відповідальне становище, на початку березня 2008 року, перебуваючи в своєму робочому кабінеті в адмінприміщенні Устилузької міської ради за адресою: Волинська область, ОСОБА_3 Волинський район, м. Устилуг вул.Володимирська,40, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи його всупереч інтересам служби і на користь свого знайомого, голови ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4, діючи з прямим умислом, з метою допомогти останньому в незаконному (всупереч встановленому законом порядку) виготовленні документів на право власності на будівлі колишнього цегельного заводу, дала вказівку діловоду міської ради ОСОБА_5 зареєструвати відповідне клопотання СВК "Україна" в "Журналі реєстрації вхідної кореспонденції" минулим часом, а саме наприкінці грудня 2007 року. Після реєстрації ОСОБА_5 вказаного клопотання за вхідним № 534 від 28.12.2007 року, ОСОБА_2 на службовому компютері склала текст та роздрукувала завідомо неправдивий офіційний документ - рішення виконкому Устилузької міської ради № 5-4 від 30.01.2008р. "Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна", в якому зазначила, що виконком міської ради, розглянувши клопотання СВК "Україна", прийняв рішення про оформлення за СВК "Україна" права колективної власності на три будівлі: контору цегельного заводу, приміщення переїзного путі та підсобне приміщення (склад).

Вона ж, перебуваючи на вищевказаній посаді, продовжуючи з використанням свого службового становища сприяти ОСОБА_4 у виготовленні документів на право власності на вищевказані будівлі, в березні 2008 року на службовому компютері склала текст та роздрукувала завідомо неправдивий для неї офіційний документ - рішення виконкому Устилузької міської ради № 2 від 30.01.2008р. "Про присвоєння поштової адреси", в якому зазначила, що виконком міської ради, прийняв рішення про присвоєння даним будівлям поштової адреси: м. Устилуг, вул.Пархоменко, 93 ОСОБА_3 Волинського району Волинської області та внесла зміни в електронний текст раніше складеного нею вищевказаного неправдивого документу - рішення виконкому Устилузької міської ради № 5-4 від 30.01.2008р. "Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна", вказавши в резолютивній частині даного рішення адресу будівель "вул. Пархоменко, 93" та замінивши текст "на праві колективної власності" на текст "на праві приватної власності". При цьому, ОСОБА_2 було достовірно відомо, що насправді вказані клопотання на засіданні виконкому Устилузької міської ради 30 січня 2008 року не розглядались і відповідні рішення виконкомом з цього приводу не приймались.

Видаючи вищевказані підроблені нею рішення виконкому № 2 та № 5-4 за достовірні документи, ОСОБА_2 надала їх на підпис міському голові ОСОБА_3 і після підписання останнім, завірила їх відтиском гербової печатки Устилузької міської ради та видала на руки ОСОБА_4 для використання при оформленні права власності на вищевказані будівлі в Устилузькій міській раді та технічної документації у ОСОБА_3 Волинському КП ВОБТІ, який використовуючи підроблені ОСОБА_2 рішення виконкому Устилузької міської ради № 2 та № 5-4 від 30.01.2008р. виготовив право власності СВК "Україна" на вищевказані три будівлі цегельного заводу та технічну документацію і одноосібно, без прийняття відповідного рішення ліквідаційною комісією, протиправно провів їх відчуження, продавши 7 квітня 2008 року ТОВ "Українські інноваційні системи" за 30506 грн., а отримані кошти привласнив.

Таким чином, секретар Устилузької міської ради ОСОБА_2, умисно використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби і на користь свого знайомого ОСОБА_4, сприяла йому в незаконному виготовленні документів на право власності на будівлі колишнього цегельного заводу та, відповідно, у їх протиправному відчуженні, чим, спільно з останнім, заподіяла охоронюваним законом правам та інтересам СВК "Україна" майнову шкоду на загальну суму 30506 грн., що в сто і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян і становило істотний розмір майнової шкоди і вказані її дії перебувають у прямому причинному звязку з настанням зазначених наслідків у вигляді заподіяння істотної майнової шкоди і були їх необхідною умовою, а також підірвала авторитет та престиж органів державної влади України.

Вказані дії ОСОБА_2, органами досудового слідства кваліфіковано, як вчинення нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, які виразились у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, на користь третіх осіб використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам юридичних осіб та державним інтересам.

Однак, в ході судового розгляду даної кримінальної справи, обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке пред'явлено органами досудового слідства, на підставі тих доказів, які зібрані під час досудового слідства, і перевірених судом, не знайшло свого належного підтвердження, оскільки інкримінований їй злочин носить матеріальний характер, заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам юридичних осіб та державним інтересам, проте з аналізу матеріалів справи слідує, що останній на час виготовлення і підроблення рішень виконкому не було відомо про протиправність дій голови ліквідаційної комісії СВК "Україна" ОСОБА_4 щодо подальшого одноосібного, без згоди членів ліквідаційної комісії, продажу приміщень цегельного заводу і привласнення ним в майбутньому коштів, належних СВК "Україна", а в свою чергу заподіяння ним збитків кооперативу, тому в її діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України, за який її слід виправдати з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 6 (в редакції 1960 року) КПК України

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання підсудній ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, зокрема, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, дані про її особу та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання ОСОБА_2 суд не вбачає.

Поряд з цим, оскільки підсудна ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала факт добровільного з'явлення із зізнанням, тому суд не може віднести вказану обставину, до такої, що пом'якшує покарання останньої.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_2 суд бере до уваги, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності (т. 3 а.с. 267), за місцем зареєстрованого проживання та роботи характеризуються виключно з позитивної сторони (т. 3 а.с. 273, 274, 293), тривалий час відсторонена від посади секретаря Устилузької міської ради, а саме з 2009 року по 2012 рік (т. 2 а.с. 183, т. 3 а.с. 252), відомості про наявність на утриманні на час вчинення злочину неповнолітньої дитини (т. 3 а.с. 294, т. 4 а.с. 39), стан її здоров'я, зокрема наявність хронічних захворювань (т. 2 а.с. 172, т. 4 а.с. 197) та відсутність заподіяння її діями тяжких наслідків.

З урахуванням наведеного, суд призначає ОСОБА_2 покарання, в межах санкції частини статті, за якою їх засуджується у виді штрафу, яке на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення та її перевиховання, а також попередження вчинення нею нових злочинів, так і іншими особами.

При цьому, оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 (в редакції від 5 квітня 2001 року) КК України є невеликої тяжкості та вчинений ОСОБА_2 в березні 2008 року, після якого нових злочинів не вчиняла, від слідства та суду не ухилялась, тому остання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком суду у звязку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У відповідності до вимог ст. 81 (в редакції 1960 року) КПК України суд вирішує долю речових доказів (т. 3 а.с. 40-113, 116-143, 158, 257) та на підставі вимог ст. 93 (в редакції 1960 року) КПК України стягує судові витрати з ОСОБА_2 в дохід держави за проведення комп'ютерно-технічної експертизи (т. 3 а.с. 174).

Крім того, суд вирішує питання про зняття арешту з майна підсудної, оскільки цивільний позов у справі не заявлений (т. 3 а.с. 222, 223).

Оскільки відпала потреба в застосуванні відносно ОСОБА_2 відсторонення від посади, а також призначення їй судом покарання за вироком у виді штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, практику Європейського суду з прав людини, тому з врахуванням положень ст. 147 (в редакції 1960 року) КПК України постанови старшого слідчого Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_25, санкціоновані прокурором, про відсторонення ОСОБА_2 від посади секретаря Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 20 березня 2009 року та 30 липня 2010 року слід скасувати (т. 2 а.с. 183, т. 3 а.с. 252).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 (в редакції 1960 року) КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 (в редакції від 5 квітня 2001 року) КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання за даним вироком суду за ч. 1 ст. 366 (в редакції від 5 квітня 2001 року) КК України у звязку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Визнати невинною ОСОБА_2 в предявленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та по суду виправданою за відсутністю у її діях складу даного злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд із зареєстрованого місця проживання.

Речові докази: жорсткий диск від системного блока, вилучений у службовому кабінеті ОСОБА_2, протоколи засідання виконкому Устилузької міської ради, рішення та протоколи засідань виконкомів Устилузької міської ради, які вилучені з адміністративного приміщення Устилузької міської ради 25 вересня 2008 року та 30 вересня 2008 року з приміщення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, журнал реєстрації вхідних документів Устилузької міської ради з записами з 25.05.2007р. по 28.12.2007р., журнал реєстрації вхідних документів Устилузької міської ради із записами з 02.01.2008р. по 19.09.2008р. залишити при справі.

Арешт накладений на майно згідно постанови старшого слідчого Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_25 від 2 серпня 2010 року на загальну суму 62500 грн.: житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Устилуг вул.Пархоменка, 4 Володимир-Волинського району Волинської області, орієнтовною вартістю 55000 грн.; телевізор марки "JVC", вартістю 500 грн.; холодильник "Elektroluks", вартістю 1000 грн.; меблеву стінку, вартістю 2000 грн.; шафу-купе, вартістю 4000 грн.; належне ОСОБА_2 і передане на відповідальне зберігання ОСОБА_32 - скасувати із зняттям в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Постанови старшого слідчого Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_25, санкціоновані прокурором, про відсторонення ОСОБА_2 від посади секретаря Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 20 березня 2009 року та 30 липня 2010 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі за проведення комп'ютерно-технічної експертизи в сумі 1370 грн. 55 коп..

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Володимир-Волинський міський суд.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_33