УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого про в межах кримінального провадження №0016223 за ч. 1 ст. 190 КК України -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна шляхом заборони його відчуження, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено те, що слідчим відділом Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0016223 від 23.11.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 31.10.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння підписав договори у нотаріуса щодо іпотеки та спадщини своєї квартири АДРЕСА_1 , на користь невстановленої особи.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1997 року, виданого відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації в м. Києві, посвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_4 , та членам його сім`ї ОСОБА_5 , в рівних долях, яка згідно свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ідентифікаційний номер витягу №29874038, від 22.11.2014, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , країна громадянства: Україна, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 01.08.2006 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві.

30.04.2014 року в П`ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі, ОСОБА_4 , на випадок своєї смерті, належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , заповів своїй дочці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено, що в всесвітній мережі Інтернет, на сайті оголошень «Мир квартир» « ОСОБА_7 », невстановленою особою розміщено оголошення про реалізацію нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , за 455000 гривень.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, може бути продана, з урахуванням того що у разі незастосування даного запобіжного заходу майно може бути втрачене, слідчий просить накласти арешт на зазначену квартиру шляхом заборони її відчуження.

З урахуванням доводів слідчого та керуючись положенням ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться вище вказане майно.

Вислухавши доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, дослідивши надані копії документів, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ідентифікаційний номер витягу №29874038 від 22.11.2014 року, власником квартири АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 1/2 частини вказаної квартири він набув у власність 31.10.2014 року прийнявши спадщину від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 . Крім того, із даного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 31.10.2014 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки № 8760, згідно якого ОСОБА_4 прийняв на себе зобов`язання у сумі 259 056,00 грн., строк виконання якого настав 30.11.2014 року.

Як вбачається зі змісту заяви щодо обставин подій, які мали місце 31.10.2014 року, то ОСОБА_4 вказує на те, що під час знаходження того дня у нотаріуса та підписання документів він перебував у стані алкогольного сп`яніння і не усвідомлював своїх дій, будь-яких грошових коштів також не отримував.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що у разі незастосування даного запобіжного заходу майно по якому здійснюється кримінальне провадження по факту шахрайських дій може бути втрачене, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя