Справа № 551/621/15-к
ВИРОК
іменем України
18 листопада 2015 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: старшого прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000336 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжні, має на утриманні малолітню дитину, працюючої продавцем непродовольчих товарів ФОП « ОСОБА_6 », селище Шишаки Полтавської області, неіваліда І чи ІІ групи, в силу ч. 3 ст. 88 КК України раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 190; частинами 1, 3, 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді фахівця з кредитування сектору продажу споживчих кредитів Полтавського кредитно контрольного офісу управління мережі Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк » з робочим місцем в селищі Шишаки Полтавської області, вчинила ряд кримінальних правопорушень за слідуючих обставин.

Епізод № 1

Так, 14 травня 2013 року, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та корисливими спонуканнями, під час спілкування з позичальницею ОСОБА_7 , яка мала намір отримати кредит, вела останню в оману, шляхом повідомлення їй недостовірної інформації про відмову у наданні кредиту. При цьому, ОСОБА_7 поставила свій особистий підпис на електрофотокопії 1 3, 10, 11 сторінок паспорту та картки платника податків.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_4 без відому ОСОБА_7 підробила підпис останньої у договорі про надання споживчого кредиту № від 14 травня 2013 року, додатку № 1 до договору, інформаційному листку про умови кредитування, опитувальному листі фізичної особи, згоді дозволі на обробку персональних даних від 14 травня 2013 року, опитувальному листі фізичної особи, накладній № 3 від 14 травня 2013 року, листку інформації про клієнта, договорі добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/ від 14 травня 2013 року. Після чого, підроблені документи подала до ПАТ « ОТП Банк ».

В свою чергу, ПАТ « ОТП Банк » на підставі платіжного доручення № від 15 травня 2013 року та наданих ОСОБА_4 документів надав ОСОБА_7 споживчий кредит у розмірі 5 250 грн. 00 коп., перерахувавши готівкові кошти на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ КБ « Приват Банк » на ім`я ОСОБА_8 .

За проханням ОСОБА_4 , фізична особа - підприємець ОСОБА_8 зняла вказану суму коштів з належного їй рахунку під приводом купівлі ОСОБА_7 будівельних матеріалів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в селищі Шишаки Полтавської області, та передала їх ОСОБА_4 з відрахуванням 5 % від загальної суми кредиту, утриманих банком за проведені операції.

Епізод № 2

30 жовтня 2013 року обвинувачена ОСОБА_4 , діючи з тією ж метою та тих же мотивів, повторно, під час спілкування з позичальницею ОСОБА_9 , ввела останню в оману, шляхом повідомлення недостовірної інформації про відмову в наданні кредиту. При цьому, ОСОБА_9 від свого імені підписала наступні документи: згоду дозвіл на обробку персональних даних, анкету заяву на отримання кредиту та своїм підписом особисто завірила електрофотокопії 1 5, 12 13 сторінок паспорту та картки платника податків, хоча рукописний текст на вказаних вище електрофотокопіях ОСОБА_9 не виконувала.

Таким чином, ОСОБА_4 без відому ОСОБА_9 підробила офіційні документи, а саме договір про надання споживчого кредиту № від 30 жовтня 2013 року, додаток № 1 до договору, інформаційний листок про умови кредитування, опитувальний лист фізичної особи, лист інформацію про клієнта, договір добровільного страхування життя № 04/09/ від 30 жовтня 2013 року, розписку про отримання картки ПАТ « ОТП Банк ».

Після чого, використовуючи підроблені документи, подала їх до ПАТ « ОТП Банк ». В свою чергу, Банк на підставі меморіального ордеру № 25874556 від 30 жовтня 2013 року та наданих ОСОБА_4 вищезазначених документів надав ОСОБА_9 споживчий кредит в розмірі 7 000 грн. 00 коп. Грошові кошти за споживчим кредитом відповідно до меморіального ордеру № 25874556 від 30 жовтня 2013 року перерахував на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ « ОТП Банк » на ім`я позичальниці.

За проханням обвинуваченої, ОСОБА_10 за допомогою кредитної картки зняла готівкові кошти та передала їх ОСОБА_4 .

Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною у вчиненні, інкримінованих їй, правопорушень та беззаперечно підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася та просила суд звільнити її від відбування остаточного покарання на підставі Закону України « Про амністію у 2014 році » з огляду на наявність на її утриманні малолітньої дитини.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 просив при призначенні її підзахисній покарання за ч. 3 ст. 358 КК України застосувати до неї положення ст. 69 КК України та звільнити від відбування остаточного покарання на підставі п. « в » ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році ».

Представник потерпілого ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заяв, клопотань до суду не має / а. с. 69 /.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні, інкримінованих їй, кримінальних правопорушень визнала повністю та заявила, що сумнівів у достовірності доказів по справі у неї не має, такі ж сумніви відсутні й у її захисника адвоката ОСОБА_5 , суд після роз`яснень останнім та прокурору положень і наслідків ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких кожен з них буде позбавлений права оскаржувати в апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, докази стосовно яких не досліджувалися, визнав за можливе обмежити судове слідство по справі допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують її особу.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за епізодом № 1 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману, та за частинами 1 і 4 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається або посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, та використання завідомо підробленого документа.

За епізодом № 2 суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману, що вчинене повторно, та за частинами 3 і 4 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається або посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, що вчинене повторно, та використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд, враховує тяжкість вчинених нею кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до положень статті 12 КК України класифікуються як злочини середньої тяжкості, дані про її особу, яка в силу ч 3 ст. 89 КК України вважається такою, що раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно / а. с. 112 113 /, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

Зважаючи на фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, спрямованість її умислу, суд не знаходить підстав для призначення їй більш м`якого виду покарання, ніж те, що визначене санкціями частин 1 і 2 ст. 190 КК України та частин 1 і 4 ст. 358 КК України, а приходить до висновку про призначення останній, яка має постійне джерело доходу та не являється інвалідом першої чи другої групи, покарання у виді штрафу та громадських робіт.

Разом з цим, суд з огляду на відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, та з урахуванням ряду обставин, які його пом`якшують і істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, з урахуванням даних про особу останньої, яка самостійно виховує малолітнього сина, її критичного ставлення до вчиненого, молодого віку, відсутності будь яких претензій з боку потерпілого, що в своїй сукупності суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки її особи, суд вважає за можливе застосувати до останньої при призначенні покарання за ч. 3 ст. 358 КК України положення статті 69 КК України та призначити їй більш м`який вид покарання, ніж визначений в санкції даної норми закону, а саме у виді громадських робіт.

За сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт, що, на думку суду, буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчиненню в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про можливість застосування до обвинуваченої положень Закону України « Про амністію у 2014 році », суд виходить з наступного.

Так, п. « в » ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

За правилами п. « а » ч. 2 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», питання застосування цього Закону щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарань у виді штрафу, здійснюється за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила, інкриміновані їй, правопорушення до набрання чинності Закону України „Про амністію у 2014 році" від 8 квітня 2014 року, тобто до 18 квітня 2014 року, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як злочини невеликої та середньої тяжкості, має на утриманні малолітнього сина, що підтверджується копією свідоцтва про народження / а. с. 114 /, не позбавлена відносно нього батьківських прав, підстави для не застосування до неї положень цього Закону відсутні, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченої та захисника і звільнити її від відбування остаточного покарання на підставі пункту « в » ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році ».

Питання судових витрат та речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами статей 100 та 122 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 ст. 190 КК України, частинами 1, 3 і 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання за:

- ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

- ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 530 грн. 00 коп.

- ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 грн. 00 коп.,

- ч. 3 ст. 358 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт,

- ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн. 00 коп.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді 240 / двісті сорока / годин громадських робіт.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від відбування остаточного покарання у відповідності з п. « в » ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році ».

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 4 303 грн. 44 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з залученням експерта для проведення судово почеркознавчих експертиз.

Речові докази у вигляді оригіналів документів кредитних справ за кредитними договорами № від 14 травня 2013 року, № від 30 жовтня 2013 року, № від 09 січня 2014 року, № від 20 серпня 2013 року, № від 27 серпня 2013 року, № від 03 жовтня 2013 року, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000336 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча: