Справа № 405/8311/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2015 року Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 і підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 від 04.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0000041 від 17.10.2014 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб.
На обґрунтування клопотання зазначено, що військовою прокуратурою Кіровоградського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 17 жовтня 2014 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 20 червня 2014 року №144 того ж дня молодшого сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 відділення 2 взводу охорони роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_6 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, 6 жовтня 2014 року вирішив не з`явитися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, молодший сержант ОСОБА_6 6 жовтня 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеної військової частини, та продовжував не з`являтися до військової частини без поважних причин до моменту добровільного прибуття до органу досудового розслідування 3 грудня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць.

У період з 6 жовтня 2014 року по 3 грудня 2015 року молодший сержант ОСОБА_6 командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.
Молодший сержант ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 відділення 2 взводу охорони роти охорони зазначеної частини, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби,
6 жовтня 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеної частини, та продовжував не з`являтися на службу до моменту добровільного прибуття до органу досудового розслідування 3 грудня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.

24 грудня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в порядку, передбаченому КПК України про вручення повідомлень.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме, запобігання спробам:
1. Переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки з 6 жовтня 2014 року по 3 грудня 2015 року ОСОБА_6 на службу не повертався та його місцезнаходження було невідоме.
2. Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки особи, які допитані, та яких планується допитати в якості свідків, є військовослужбовцями військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у якій молодший сержант ОСОБА_6 тривалий час проходив військову службу та має безперешкодний доступ до свідків в рамках даного кримінального провадження.
3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки може допускати невиконання процесуальних обов`язків щодо явки за викликами до слідчого та прокурора; при чому може посилатись на різні, нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування, перешкоджаючи прийняттю процесуальних рішень та проведенню слідчих дій.

Крім того, підозрюваний мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 , тобто на значній відстані від місця знаходження органу досудового розслідування, у зв`язку з чим посилаючись на відсутність транспорту або грошових коштів на проїзд не може забезпечити явку за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжити вчиняти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, та переховуватись від органів слідства та суду.
В повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків неможливо у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 тривалий час переховувався від органу досудового слідства та суду, грубо ігнорував виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, затягував хід досудового розслідування та прийняття законного рішення.

З посиланням на викладені обставини, стверджується про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання прокурором повідомлено, що на сьогоднішній день ОСОБА_6 не є військовослужбовцем, оскільки був демобілізований.
Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання слідчого заявив про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, пояснив, що жодного разу не отримував виклику до слідчого, а на початку грудня 2015 р., коли йому повідомили, що ним цікавились і залишили номер телефону, то одразу подзвонив за відповідним номером і самостійно прибув до м. Кіровограду.
Заслухавши прокурора і слідчого, які вважають необхідним застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваного та захисника, які вказують на відсутність передбачених законом підстав для застосування такого запобіжного заходу і достатність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, вивчивши надані до суду матеріали слідчий суддя вважає необхідним застосування відносно ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме особистого зобов`язання.

При цьому враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ст. 177 КПК України відповідними ризиками визначено переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч.1 ст. 183 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановлено, що ОСОБА_6 є повнолітньою працездатною особою, не судимий, його місце проживання підтверджено довідкою Арбузинської селищної ради Миколаївської області, проте реєстрація відсутня, підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, при цьому, на відміну від змісту клопотання прокурора, згідно повідомлення про підозру від 24.12.2014 р. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у період з з 06.10.2014 р. по 24.12.2014 р. ОСОБА_6 самостійно з`явився на виклик до слідчого, визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, до клопотання слідчого додані матеріали, які також вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Викладене свідчить як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так і про існування ризику перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи відсутність зареєстрованого місця проживання та розуміння підозрюваним тяжкості вчиненого злочину і можливості призначення передбаченого законом покарання.

Дані обставини вказують на наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу. Проте, при розгляді клопотання прокурором не доведено тієї обставини, що визначені законом більш мякі запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК Кодексу. Заперечення прокурора проти застосування інших запобіжних заходів мають загальний характер і позбавлені змістовного наповнення. Між тим встановлені по справі обставини, передусім середня тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявність у нього постійного місця проживання та добровільна явка до слідчого у грудні 2015 р. обєктивно свідчать про відсутність необхідності тримання вказаної особи під вартою і про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у особистого зобов`язання.

Згідно ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає можливим застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш мякого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання і місця роботи.

Керуючись ст.ст. 176, 177,178, 179, 193,194,196, 202 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

За клопотанням прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 від 04.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0000041 від 17.10.2014 р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який вказаний у клопотанні.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобовязати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання і місця роботи.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Одеської області звільнити з-під варти негайно.

Розяснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обовязків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ОСОБА_6 особистого зобовязання здійснює слідчий військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1