У Х В А Л А

11.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/565/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001677 від 23.05.2015 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця, не працюючого, без освіти, не одруженого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
08 червня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/565/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001677 від 23.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України.
Ухвалою суду від 23.06.2015 року дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
04.09.2015 захисником обвинуваченого ОСОБА_8 було подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнити обвинуваченого з-під варти, допитати як свідків з метою розгляду цього клопотання: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
В обґрунтування заяви захисником зазначено, що ОСОБА_7 ніколи не ухилявся від слідства та не чинив перешкод у кримінальному провадженні. Слідством допитані усі свідки обвинувачення, а справа передана до суду, що унеможливлює вчинення ОСОБА_7 перешкод у кримінальному провадженні. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та він вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Підзахисний перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою ОСОБА_12 та спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , він хоча офіційно й був безробітним, але періодично працював у своїх знайомих сусідів по місцю проживання. Тобто він має стійкі соціальні зв`язки. Кірм того, його скрутне матеріальне становище дає змогу дійти до висновків про неможливість і недоцільність переховуватися від суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку зі спливом 17.09.2015 року строку з обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому до 2-ох місяців, оскільки підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали; обвинувачений може переховуватися від суду. Прокурор також просив суд врахувати, що вчинений обвинуваченим злочин є тяжким, зібрано достатньо доказів в обґрунтування його винуватості, зазначений злочин вчинений під час іспитового строку, обвинувачений раніше вже був засуджений за корисливий злочин, не працює, не одружений, матеріальний стан є незадовільним, не має постійного місця проживання, вчинений злочин щодо малолітніх осіб.
Законний представник потерпілої ОСОБА_4 зазначив, що заперечує проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, оскільки обвинувачений знає місце проживання та навчання потерпілих, які не можуть знаходитися під постійним наглядом батьків, тому буде мати можливість впливати на потерпілих. Повне медичне обстеження обвинуваченого не потрібно, оскільки таке проводиться перед взяттям під варту та поміщенням до установи. Має місце рецидив злочину. Цивільний позов залишений без уваги.
Представник потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_6 підтримав думку сторони обвинувачення.
Захисник ОСОБА_8 підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є всі підстави для цього.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника та заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом за матеріалами справи встановлено, що обвинуваченому 22 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою, офіційно він ніде не працював, не одружений, раніше судимий, проживав за адресою: АДРЕСА_1 останній місяць, утриманців не має, проживає разом із співмешканкою, проте зазначений факт суду документально не доведений.
Як раніше зазначав прокурор відповідно до довідки про звільнення обвинувачений зазначив свою адресу проживання: АДРЕСА_2 , а фактично проживав за іншою адресою, тому є підстави вважати, що він буде переховуватися від суду.
Судом також в ході розгляду клопотання було заслухано у якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили, що обвинувачений та ОСОБА_14 знайомі давно, спілкувалися через мережу Інтернет, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , характеризували його позитивно, незважаючи на минуле.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, виходячи з вимог ст. 331 КПК України суд приходить до наступного.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків в місті постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.
Судом оцінюються критично показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки останні проживають з ним спільно менше місяця, тому не можуть надати вичерпної інформації щодо його поведінки, соціальних зв`язків та репутацію. Наведена ними інформація обмежена лише загальними фразами, не конкретизована.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, тому у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та приймаючи до уваги те, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не має, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, оцінюючи в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинуваченого; суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Продовжити строк тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, під вартою на період судового розгляду справи але не більше ніж на 60 днів - до 09 листопада 2015 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і надіслати начальнику відділу ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП № 9.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1