Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала Іменем України

19 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів: Єрещенка А.М., Ляшука В.В.

з участю прокурора: Селюченко /./.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Малинського районного суду від 13 серпня 2010 року, яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, непрацюючого, несудимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням статті 69 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. .

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановлено ОСОБА_1 наступні обов'язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

-періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили залишено щодо ОСОБА_1 в силі запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 24586 гривень та моральну шкоду в розмірі 2550 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 8450 гривень.

В решті позову відмовлено за безпідставністю

Речові докази:

-автомобіль НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_1;

-велосипед «Либідь» повернуто потерпілому ОСОБА_2;

-велосипед чорного кольору повернуто ОСОБА_3

Згідно вироку 30 серпня 2009 року близько 10 години ОСОБА_1. керуючи своїм автомобілем НОМЕР_1, рухався по авто дорозі Овруч-Малин-Кочерів зі сторони м. Малина. На 101 кілометрі вказаної авто дороги ОСОБА_1 порушуючи підпункт «б» пункту 2.3, пункти 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, був неуважним, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції і безпечного інтервалу та відволікся від керування транспортним засобом. Внаслідок цього він зіткнувся з ОСОБА_2, який , рухався попереду на велосипеді в попутному напрямку. Зіткненням 1 ОСОБА_2, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, геморагічного забою головного мозку, кровопідтьоків та саден волосистої частини голови, обличчя, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя.

В апеляції засуджений ОСОБА_1, просить вирок Малинського районного суду в частині призначення йому додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами строк на один рік змінити, та звільнити його від додаткової міри покарання.

Зазначає, що у вироку суду не наведено мотивів та підстав з яких виходив суд призначаючи йому додаткове покарання. Суд не врахував, що раніше він до

з

відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався характеризуюся позитивно, обставини, які обтяжують його покарання відсутні.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляції, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні і належно оцінених судом. Діям засудженого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини та кваліфікації злочинів не оскаржується.

При призначенні покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані про його особу, обставини що пом'якшують та обтяжують покарання.

Злочин, який скоїв ОСОБА_1, є тяжким. За місцем проживання підсудний характеризується позитивно. ОСОБА_1 активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та має на утриманні малолітню дитину. Ці обставини, відповідно до статті 66 КК України, суд визнав як такі, що пом'якшують його покарання.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_1, судом не встановлено.

Приймаючи рішення суд вірно призначив ОСОБА_1 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Судом було враховано, що обставини, які пом'якшують покарання ОСОБА_1, значно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і, з урахуванням особи винного, вірно дійшов висновку призначити йому основне покарання із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини 2 статті 286 КК України.

Також суд, враховуючи особу підсудного та пом'якшуючі обставини, дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування основного покарання.

Отже, за таких обставин підстави для зміни вироку Малинського районного суду від 13 серпня 2010 року в частині покарання засудженому ОСОБА_1 відсутні, оскільки воно є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу.

4

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду від 13 серпня 2010 року щодо нього - без змін.