ЄУН 331/5861/14-к
Провадження № 1-кп/331/38/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«10» листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілих: ОСОБА_4
ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який має судимості:
- 19.06.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 07.04.2009 року за відбуттям строку покарання;
- 25.05.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 24.12.2013 року за відбуттям строку покарання;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08 травня 2014 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем ГАЗ 66 з держаним номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , домовився із водієм евакуатора ОСОБА_8 про перевезення вказаного транспортного засобу, припаркованого біля будинку № 21 по вулиці Гончарова в м. Запоріжжі до місця його збуту, при цьому, про свої злочинні наміри ОСОБА_6 . ОСОБА_8 не повідомив.
Приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 із невстановленими, в ході слідства, особами прибув до будинку АДРЕСА_3 , куди також прибув ОСОБА_8 на евакуаторі.
Крім того, 06 червня 2014 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля кафе «Парк Авеню», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, буд 87-а, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_5 , дістав з одягу наявний при ньому ніж та завдав потерпілому чисельних ударів в область тулуба та нижніх кінцівок спереду, внаслідок чого, згідно висновку експерта № 2782 від 17.07.2014 року, заподіяв останньому проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва з множинним пошкодженням тонкого кишечника, наскрізним пораненням сигмовидної кишки, пораненням клубово-поперекового м`яза та утворенням локальної зачеревинної гематоми, внутрішньочеревною кровотечею та скупченням крові в черевній порожнині при явищах геморагічного шоку, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Інші тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 , а саме: рана в області лівого стегна з утворенням гематоми кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я; рана в області правого передпліччя, садно в області правого передпліччя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, просив суд виправдати його, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ним кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України, доведеність його винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні за епізодом ч. 1 ст. 289 КК України.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що приблизно з вересня 2010 року він був власником автомобіля моделі ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Протягом певного часу, до події злочину, він орендував у громадянина ОСОБА_14 будинок, який розташований по АДРЕСА_3 . У січні 2014 року він з`їхав з орендованого будинку до іншої адреси, проте, свій автомобіль залишив у дворі будинку по АДРЕСА_3 , маючи на меті, в подальшому, його відремонтувати та транспортувати до іншого місця. Так, вранці 17 травня 2014 року він приїхав за своїм автомобілем, що мав бути припаркованим за вищевказаною адресою, та виявив, що авто відсутнє. Розпитавши сусідів з приводу зникнення автомобіля, він з`ясував, що 08 травня 2014 року приблизно після 14-00 години його авто забрала на евакуаторі, нібито, муніципальна служба. Одразу ж після цього, він звернувся із заявою про угон автомобіля до правоохоронних органів. Наступного дня, слідчий Жовтневого РВ повідомив йому, що в ході оперативно-розшукових дій було встановлено евакуатор, на якому його автомобіль було перевезено до пункту розбору авто, а також встановлено особу, що вчинила вказане правопорушення. При цьому, слідчий пояснив, що його автомобіль був розібраний на частини і всі металеві складові здані до пункту прийому металу, після чого показав фотознімки частин авто, що залишилися, а саме: колеса та окремо кабіна (будка), роздивившись які, він підтвердив, що це дійсно саме його автомобіль.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем і надає послуги автомобіля-евакуатора. Так, 08.05.2014 року приблизно о 14-00 годині йому зателефонував диспетчер та повідомив, що є замовлення на перевезення автомобіля моделі ГАЗ-66. Відповідно до замовлення, він поїхав в район Запорізького інституту землеустрою, що знаходиться по вулиці Українській в м. Запоріжжі, де став чекати на замовника. Через деякий час, на автомобілі моделі «Волга» сірого кольору приїхав обвинувачений ОСОБА_6 разом з кількома товаришами. Далі, обвинувачений пересів до нього в автомобіль, після чого вони поїхали за автомобілем моделі «Волга». Прибувши до приватного сектору, адресу якого він пам`ятає візуально, біля одного з будинків він побачив автомобіль моделі ГАЗ-66. Поцікавившись у ОСОБА_6 , хто є власником даного авто, останній повідомив, що автомобіль належить йому, далі пояснивши, що автомобіль своїм ходом їхати не може, оскільки знаходиться у неробочому стані, тому він має намір відбуксувати його на пункт металопрокату, де з двох його автомобілів йому зроблять один. Він, в свою чергу, попросив обвинуваченого надати йому документи на автомобіль, на що останній запевнив, що покаже їх пізніше. Одночасно з цим, з подвір`я будинку, біля якого стояв автомобіль моделі ГАЗ-66, вийшла дівчинка приблизно 7-8 років, до якої, як йому здалося, обвинувачений заговорив як до своєї родички, пообіцявши останній, що через час повернеться з цукерками. Через побачене він упевнився в думці, що ОСОБА_6 дійсно проживає в даному будинку та володіє вказаним автомобілем. Після розмови з дитиною, ОСОБА_6 відчинив кабіну автомобіля ГАЗ-66 та сів за його кермо. Яким чином обвинувачений відчиняв автомобіль він не бачив, оскільки в цей час готував своє авто до перевезення. Далі, вони завантажили автомобіль моделі ГАЗ-66 на його евакуатор та відвезли за вказівкою ОСОБА_6 до пункту металопрокату. Після цього обвинувачений розрахувався з ним за перевезення і вони розпрощалися. Приблизно через 10 днів, до нього приїхали співробітники ОСОБА_15 та стали розпитувати про замовлення на евакуацію автомобіля моделі ГАЗ-66. Він розповів їм про замовлення ОСОБА_6 , після чого співробітники міліції запросили його до райвідділу для надання показів. В ході досудового розслідування він впізнав ОСОБА_6 за фотознімками.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що потерпілі йому не знайомі, обвинуваченого ОСОБА_6 він знає з дитинства, періодично спілкувався з ним по телефону. Приблизно 5-7 років потому він працював на пункті прийому металу. Так, одного дня, точну дату він не пам`ятає, вранці, йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_16 та поцікавився, чи можна здати на металобрухт автомобіль ГАЗ. Він, в свою чергу, поцікавився, чи є на даний автомобіль документи. Обвинувачений запевнив, що з документами все гаразд, власнику авто потрібні гроші, тому він має бажання здати автомобіль на металобрухт. Після розмови з ОСОБА_6 , він зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_17 , який працює на пункті прийому металу, що знаходиться на вул. Леваневського в м. Запоріжжі, та поцікавився, чи можна здати автомобіль про який питав обвинувачений. ОСОБА_17 запевнив, що в разі, якщо всі документи на автомобіль є в наявності, то проблем не буде. Тоді він дав ОСОБА_6 номер телефону ОСОБА_17 , щоб вони безпосередньо між собою обумовили всі деталі. Що надалі відбувалося між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 йому не відомо, оскільки він не цікавився подальшим розвитком подій. Через декілька днів після цього, від ОСОБА_17 він дізнався, що на пункт приїжджали співробітники міліції, з вимогою надати документи на автомобіль, який останній прийняв від ОСОБА_6 . Через деякий час його було викликано в Жовтневий РВ для дачі показань стосовно відомих йому обставин даної справи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Потерпілого ОСОБА_4 він знає як колишнього сусіда, що орендував сусідній будинок. Про обставини заволодіння автомобілем моделі ГАЗ 66, що належить потерпілому ОСОБА_4 пояснив, що того дня він дивився по телевізору серіал «Слід». Під час рекламної перерви він вийшов до подвір`я та, повертаючись до свого будинку, звернув увагу, що на вулиці біля автомобіля ОСОБА_4 знаходяться три молодих хлопці та автомобіль евакуатор. Хлопці в цей момент затягували трос на автомобілі ГАЗ 66. Вирішивши, що ОСОБА_4 приїхав відбуксовувати свій автомобіль, він продовжив свій шлях. Таким чином, як завантажували на евакуатор автомобіль потерпілого він не бачив, проте почув, що від`їжджаючи, евакуатор здавав заднім ходом, оскільки в них дуже вузька вулиця. Приблизно через тиждень на їх вулицю приїхали співробітники міліції та стали опитувати його та сусідів з приводу викрадення автомобіля моделі ГАЗ 66.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Потерпілого ОСОБА_4 він знає, як свого колишнього сусіда, що орендував будинок напроти його дому. Щодо події угону автомобіля моделі ГАЗ 66, що належить ОСОБА_4 пояснив, що того дня, приблизно по обіді, він чув, як завантажували автомобіль ГАЗ-66. Вирішивши, що цим займається власник автомобіля, він не звернув на дану подію своєї уваги. Потім, від інших сусідів він дізнався, що автомобіль ГАЗ 66 був викрадений у ОСОБА_4 .
Оголошеними в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2014 року, відповідно до змісту якого, 17.05.2014 року о 16-22 годині потерпілий ОСОБА_4 повідомив про те, що 08.05.2014 року, приблизно о 14-00 годині, біля будинку № 21, по вулиці Гончарова в м. Запоріжжі, зник його автомобіль зеленого кольору моделі ГАЗ 66, державний номер НОМЕР_1 (т. 2, а.п. 217);
- протоколом огляду місця події від 17.05.2014 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гончарова, 22/2, розміром приблизно 4х5 м, та виявлено наявність ґрунту з явними ознаками перебування автомобіля та явно вираженими ознаками механічного впливу, де виявлено та вилучено фрагмент сухого ґрунту (т. 2, а.п. 220-224);
- письмовим дорученням слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року про проведення додаткових перевірочних та слідчих дій за заявою гр. ОСОБА_4 про незаконне заволодіння транспортним засобом ГАЗ 66 з державним номером НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гончарова, 21 (т. 2, а.п. 225-226);
- рапортом о/у Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року, відповідно до якого, встановлено місцезнаходження автомобіля ГАЗ 66, державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Стартовій, 1-Ж в м. Запоріжжі (т. 2, а.п. 227);
- протоколом огляду місця події від 19.05.2014 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості з переробки чорного металу, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж, розміром приблизно 50х100 м, де виявлено три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер (бункер) розміром 4,5х2,5 м, два автомобільні мости з 4 колесами (по 2 на кожен міст), які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66, що належить потерпілому ОСОБА_4 (т. 2, а.п. 228-234);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2014 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_6 як на особу, який замовляв послуги його автомобіля-евакуатора (т. 2, а.п. 237-239);
- листом начальника сектору № 5 відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року № 18/25-334 з додатком, згідно змісту якого, при перегляді свідком ОСОБА_8 відеотеки за відповідною категорією осіб, встановлено співпадіння з « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », затриманого Шевченківським РВ 09.01.2014 року (т. 2, а.п. 240-241);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2014 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_20 вказав на ОСОБА_6 як на особу, що привезла до пункту металоприйму по вулиці Стартовій, 1-Ж в м. Запоріжжі, автомобіль моделі ГАЗ 66 (т. 2, а.п. 242-244);
- дослідженими, під час виїзного судового засідання, речовими доказами, в ході якого встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж зберігається три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер, два автомобільні мости з чотирма колесами, які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66, що належить потерпілому ОСОБА_4 (т. 4, а.п. 23-25, 28);
Разом з цим, суд не бере до уваги і не вважає переконливими показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в судовому засіданні показали, що 08.05.2014 року приблизно о 16-00 годині обвинувачений ОСОБА_6 разом із дочкою прибув до дитячого розважального закладу «Шекіленд», де на нього вже очікувала його дружина з компанією друзів. Вказані пояснення суперечать іншим доказам, дослідженим в ході судового розгляду, в тому числі, вони не узгоджуються з показанням самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що 08.05.2014 року його дружина ОСОБА_11 під`їхала до дитячого центру «Шекіленд» після того, як туди прибув він з донькою.
Окрім того, показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_23 , які пояснили, що 08.05.2014 року, у період часу з 14-30 години до 16-00 години, обвинувачений ОСОБА_6 перебував поруч з останніми та свідком ОСОБА_21 на території ЦКР «Анголенко» в м. Запоріжжі, викликають сумнів у зв`язку з тим, що через, майже, півроку з моменту заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 , вказані свідки можуть точно вказати на події 08.05.2014 року, конкретизуючи певний час, тривалість та місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_6 .
Загалом, аналізуючи показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 в їх сукупності, суд ставиться до них критично та розцінює як намагання забезпечити алібі та допомогти обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Такий висновок суду ґрунтується на суті відносин між обвинуваченим та вказаними особами, що характеризується наявністю родинних та дружніх зв`язків.
Показання свідка ОСОБА_24 , суд вважає неінформативними, оскільки даний свідок в судовому засіданні лише підтвердила факт того, що саме вона розпочинала проведення процесуальних дій по епізоду угону автомобіля моделі ГАЗ 66 потерпілого ОСОБА_4 , а в подальшому матеріали вказаного кримінального провадження передала в провадження іншого слідчого СВ Жовтневого РВ ОСОБА_25 .
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та показання свідків захисту стосовно того, що обвинувачений не має ніякого відношення до незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 , спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який був очевидцем події і, які об`єктивно узгоджується з іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду.
Так, свідок ОСОБА_8 показав, що 08.05.2014 року приблизно о 14-00 годині надійшло замовлення на його послуги в якості водія автомобіля евакуатора. Саме обвинувачений ОСОБА_6 представився власником автомобіля моделі ГАЗ 66, після чого за вказівкою останнього та його безпосередньої участі, він перевіз вказаний автомобіль з вулиці Гончарова, 21 до АДРЕСА_4 .
З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 дзвонив йому на мобільний телефон та цікавився можливістю здати на металобрухт, саме автомобіль моделі ГАЗ - 66.
Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердили факт завантаження автомобіля моделі ГАЗ 66 на евакуатор, який знаходився біля будинку № 21, розташованого по вулиці Гончарова в м. Запоріжжі, що належить потерпілому ОСОБА_4 .
В ході огляду ділянки місцевості з переробки чорного металу, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж, виявлено три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер, два автомобільні мости з 4 колесами, які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66, що належить потерпілому ОСОБА_4 .
Під час пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_6 як на особу, який замовляв послуги його автомобіля-евакуатора, а свідок ОСОБА_20 вказав на ОСОБА_6 як на особу, що привезла до пункту металоприйму по АДРЕСА_4 , автомобіль моделі ГАЗ 66.
Разом з тим, розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в частині зазначення точного часу вчинення вказаного кримінального правопорушення, суд розцінює як суб`єктивне сприйняття даними особами відповідних подій.
Крім того, доводи обвинуваченого стосовно того, що свідок ОСОБА_8 не впізнав його серед осіб, пред`явлених для впізнання, спростовуються показаннями самого свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_6 він впізнавав за фотознімками. Між іншим, з досліджених письмових доказів, вбачається, що така слідча дія, як пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_8 в ході досудового розслідування не проводилась.
Між тим, посилання сторони захисту на визнання недопустимим доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2014 року з тих підстав, що відомості, викладені в ньому викликають сумніви, оскільки свідок ОСОБА_20 не був допитаний судом, є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
З положень ст. 99 КПК України вбачається, що складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.
Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, то він відповідає вимогам, які Закон встановлює для даного виду документа, а тому вважати його недопустимим суд не вбачає підстав.
Крім того, як стороною обвинувачення так і стороною захисту неодноразово заявлялися клопотання про виклик свідка ОСОБА_20 для допиту в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд вживав передбачених законом заходів для забезпечення явки даного свідка шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом та постановленням ухвал про його примусовий привід, які не були виконані органами міліції з тих підстав, що встановити місцезнаходження цього свідка не надавалось можливим.
Разом з тим, стороною захисту не заявлялись клопотання про виклик в якості свідків осіб, які залучалися понятими при проведенні даної слідчої дії, з метою спростування або підтвердження інформації, зафіксованої в даному протоколі, тому суд не вбачає підстав вважати, що відомості, викладені в ньому не відповідають дійсності.
Крім того, твердження сторони захисту з приводу того, що потерпілий ОСОБА_4 не є власником автомобіля ГАЗ 66, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого не має права на відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).
Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 володів автомобілем ГАЗ 66, державний номер НОМЕР_1 на підставі довіреності від 21 вересня 2010 року, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та посвідчення водія (т. 2, а.п 218-219). Здійснював технічне обслуговування автомобіля, поточний та капітальний ремонт, керував вказаним автомобілем, використовував його виключно для своїх власних потреб, саме він звернувся до правоохоронних органів із заявою про угон автомобіля.
Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази за епізодом ч. 1 ст. 289 КК України, суд приходить до наступного.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 носили умисний характер, були вчинені з корисливих мотивів, спрямовані на заволодіння майном потерпілого, з наміром в подальшому розпорядитися вказаним майном на власний розсуд з метою особистого збагачення, що, в свою чергу, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.
З огляду на викладене, заперечення ОСОБА_6 доведеності пред`явленого обвинувачення, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності, а позицію невизнання вини як форму захисту.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Окрім вищевикладеного, за епізодом умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що до вказаної події кримінального правопорушення особисто він не має ніякого відношення. Так, на 06.06.2014 року на 05-00 годину в кафе «Парк Авеню» у нього була запланована зустріч з певною компанією чоловіків, під час якої він мав передати пакет з документами та печатку. До складу даної компанії входило 7 чоловіків, у тому числі, неслов`янської національності, які транзитом приїхали до м. Запоріжжя з м. Херсону. Так, прибувши до кафе «Парк Авеню» приблизно о 05-00 годині 06.06.2014 року він одразу ж направився до його приміщення, де на нього вже очікували. Після того, як він віддав пакет документів, вони ще деякий час спілкувалися та відпочивали, вживаючи при цьому алкогольні напої. В ході спілкування між ними виник раптовий словесний конфлікт, який одразу ж був вичерпаний за взаємною згодою. Так, приблизно о 05-45 годині, всією компанією вони направилися до виходу з кафе. Окрім даних чоловіків, в приміщенні кафе за іншим столиком сиділи його товариші ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які також попрямували до виходу. Опинившись на вулиці, вони побачили, що там відбувається бійка. Хто саме був учасником конфлікту він не бачив. Одночасно з цим, хтось зачепив його олімпійку та розірвав її. Особу, що це зробила, він не встиг побачити, оскільки хтось з його товаришів відтягнув його з місця події, оскільки в цей момент на територію кафе зайшли співробітники патрульно-постової служби ОСОБА_15 , приналежність яких він впізнав за їх службовим автомобілем. Таким чином, конфлікт було вичерпано. Співробітники міліції стали оглядати підозрілих осіб, у тому числі і його. Окрім мобільного телефону, який він добровільно надав, працівники міліції не виявили у нього жодного предмету. Далі, в ході розмови, встановивши, що він знаходиться під адміністративним наглядом та в цей час порушує обмеження, співробітники патрульно-постової служби наказали йому йти додому та не повертатися до кафе. Після цього, його херсонські знайомі направилися до своїх автомобілів, а він, залишивши кафе, направився ліворуч, у бік ЗГТ «Малий ринок», що розташована біля кафе «Луізіана», викинувши дорогою пошкоджену олімпійку. В цей момент йому зателефонувала дружина та вказала, що зараз за ним на таксі приїде його мати та її подруга ОСОБА_28 . Він підійшов до торгівельного кіоску, що знаходиться на вказаній зупинці, та купив цигарки. Після цього, він побачив мати та ОСОБА_29 , які приїхали на автомобілі моделі Ланос сірого кольору та чекали на нього. Як надалі вони розосередилися та куди він поїхав він не пам`ятає, але наполягає, що однозначно повертався додому, оскільки повістку про виклик до Жовтневого РВ він забирав з адреси місця реєстрації по АДРЕСА_1 , яка лежала на трельяжі. Об 11-00 годині цього ж дня, він за повісткою прийшов до ОСОБА_15 . Після того, як він поставив підпис у Журналі для відвідувачів, за ним прийшли співробітники з автоматами та наділи на нього наручники, після чого повели в кабінет до слідчого ОСОБА_25 . В кабінеті слідчого, приблизно о 12-00 годині, він побачив свідка ОСОБА_30 , який наполягав на тому, що приблизно о 06-00 годині цього дня в кафе «Парк Авеню», завдав йому вогнестрільне поранення у живіт. Заперечуючи проти цього, він добровільно показав свідку та слідчому свій живіт без будь-яких поранень. Так, після спілкування з ОСОБА_31 , з нього було знято наручники, він знову поставив підпис у Журналі для відвідувачів про залишення приміщення райвідділу, після чого, на вулиці йому знову було надіто наручники та силоміць на службовому автомобілі доставлено до 5-ї міської лікарні для впізнання потерпілому ОСОБА_5 . В реанімації до потерпілого зайшли він, слідчий та ще 3 особи. Потерпілий ОСОБА_5 вказав на нього як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. Протягом всього дня він вимагав надати йому адвоката, але слідчим дана вимога була проігнорована. Отже, вважає, що його затримання 06.06.2014 року не мало законних підстав та було здійснено з порушенням його прав.
Крім того, пояснив, що тілесні ушкодження на зап`ястях в нього появилися від наручників, а інші тілесні ушкодження від гри у футбол, що мала місце напередодні його затримання. Також показав, що потерпілого ОСОБА_5 серед відвідувачів кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 06.06.2014 року він не бачив, свідка ОСОБА_30 вперше побачив в кабінеті слідчого Жовтневого РВ. Під час його знаходження у даному кафе жодній особі тілесних ушкоджень завдано не було, ніякої зброї особисто він не бачив.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, доведеність його винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, за епізодом ч. 1 ст. 121 КК України.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що до подій вказаного кримінального правопорушення він обвинуваченого ОСОБА_6 не знав, ніколи його не бачив. Так, 06.06.2014 року приблизно о 04-00 годині, він разом з двома знайомими дівчатами приїхав на таксі до кафе «Парк Авеню», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А, з метою продовження відпочинку. Після них, до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прийшов обвинувачений ОСОБА_6 разом з чоловіком кавказької національності та сів за сусідній столик. Через деякий час обвинувачений та його товариш стали образливо висловлюватися на адресу його приятельок. Він вступився за останніх, після чого у нього з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. Зрозумівши, що з часом конфлікт набуває обертів, він зателефонував своєму другу ОСОБА_32 з проханням приїхати до кафе йому на допомогу. Далі, в ході конфлікту, він та обвинувачений з товаришем вийшли з приміщення кафе на літній майданчик. Так, він зайняв позицію спиною до проїзної частини проспекту та обличчям до приміщення кафе, ОСОБА_6 став навпроти спиною до кафе, а праворуч від обвинуваченого став його товариш кавказької національності. В ході з`ясування відносин ОСОБА_6 несподівано для нього дістав зі своєї одежі ніж та став наносити ним удари. Він, в свою чергу, став відмахуватися руками. Одночасно з цим, він почув за спиною вистріли, після чого обвинувачений та його товариш стали бігти від нього у різні боки. Як він дізнався згодом, стріляв його товариш ОСОБА_33 . Далі, він побіг за ОСОБА_6 , але приблизно через 30 м впав на землю та на деякий час втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив над собою обвинуваченого, який знову розмахував ножем, завдаючи йому тілесні ушкодження. Яким чином, та що саме, відбувалося надалі він не пам`ятає, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Наступним він пам`ятає те, що над ним склонився ОСОБА_34 , після чого його каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні з тілесними ушкодженнями живота та стегна.
Разом з тим, підтвердив, що впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка наносила йому удари ножем, під час пред`явлення осіб для впізнання, яке проводилось слідчим ОСОБА_25 06.06.2014 року в період з 18-05 години до 18-40 години в приміщенні 5-ої лікарні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_5 є його товаришем, з обвинуваченим ОСОБА_6 до подій, що мали місце 06.06.2014 року, він не зустрічався. Так, 06.06.2014 року о 06-02 годині він знаходився вдома, коли йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що знаходиться в кафе «Парк Авеню», після чого звернувся з проханням приїхати йому на допомогу, оскільки в нього виник конфлікт з певними особами. Зібравшись, та на випадок самооборони взявши вдома пістолет «Флобер», він поїхав до кафе «Парк Авеню». Прибувши на місце з боку площі Пушкіна, він побачив, що приблизно в 30 метрах від нього на літньому майданчику кафе спиною до нього стоїть ОСОБА_5 , напроти потерпілого, та обличчям по відношенню до нього, стоїть ОСОБА_6 , а ліворуч від обвинуваченого стоїть високий чоловік, зовнішність якого він не запам`ятав. Наближаючись до чоловіків, він побачив, як ОСОБА_6 дістав ніж, та, тримаючи його в правій руці, почав розмахувати ним перед ОСОБА_5 , намагаючись завдати тілесні ушкодження. ОСОБА_5 , в свою чергу, почав руками відображати удари. Знаходячись в 5-6 метрах від місця події, він дістав свій пістолет та вистрелив у високого чоловіка, оскільки ОСОБА_6 в цей момент своїм тілом загороджував ОСОБА_5 . Відчувши постріли, високий чоловік побіг за будівлю кафе, а ОСОБА_6 , в свою чергу, залишивши ОСОБА_5 , почав тікати від кафе у бік трамвайних шляхів. ОСОБА_5 одразу погнався за обвинуваченим, але приблизно через 10-15 метрів впав на землю. Тоді ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_5 та, ставши над ним, знову наніс останньому декілька ударів ножем в область живота. З метою припинення його дій, він вистрілив у повітря над головою обвинуваченого, після чого той залишив потерпілого та убіг в бік церкви. Після цього, він підійшов до ОСОБА_5 та, побачив, що той вже стоїть на ногах та тримається за лівий бік, при цьому на одежі у нього проступає кров. Намагаючись надати потерпілому першу медичну допомогу, він став вдавлювати рукою місця поранень. Після того, як потерпілого ОСОБА_5 забрала карета швидкої медичної допомоги, він направився додому. Через деякий час, він приїхав до 5-ї міської лікарні, щоб відвідати ОСОБА_5 , але зустрітися з останнім не зміг, оскільки той після операції перебував в реанімації. Того ж дня, приблизно о 12-00 годині, він приїхав до Жовтневого РВ щоб надати свідчення в якості свідка по факту завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а також для зізнання власної вини по факту спричинення під час вказаних подій вогнестрільного поранення невідомому чоловіку, який був разом з ОСОБА_6 . Так, в кабінеті слідчого він надав свідчення про події, що відбувалися в кафе «Парк Авеню», а через деякий час до кабінету слідчого був доставлений ОСОБА_6 , в якому він впізнав особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-00 годині в кафе «Парк Авеню» спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_36 , який обіймає посаду завідуючого відділенням інтенсивної терапії КУ "Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги", пояснив, що у разі надходження від правоохоронних органів відповідного запиту на дозвіл для проведення з пацієнтом певних слідчих дій, такий дозвіл беззаперечно надається, але тільки після того, як черговий лікар впевниться, що хворий проявляє адекватну реакцію на навколишнє оточення.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_37 пояснила суду, що вона обіймає посаду лікаря судово-медичного експерта імунолога КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи». Так, у період з 12.06.2014 року по 26.06.2014 року на підставі постанови слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області вона проводила судово-медичну експертизу одягу потерпілого ОСОБА_5 . В ході проведення експертизи було встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 мають однакову І групу крові. Отже, за результатом отриманих даних не виключається можливість походження крові на сорочці, футболці та шортах ОСОБА_5 від самого потерпілого ОСОБА_5 та (або) від обвинуваченого ОСОБА_6 . На проведення більш детального дослідження біологічного складу крові на встановлення її походження від конкретної особи, їх експертна установа обмежена у можливостях через вузьку специфіку своєї діяльності.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_38 пояснив суду, що він обіймає посаду лікаря судово-медичного експерта судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи». Так, у період з 11.06.2014 року по 12.06.2014 року на підставі постанови слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області він проводив судово-медичну експертизу обвинуваченого ОСОБА_6 . В ході проведення експертизи було встановлено, що всі наявні, на момент огляду, на тілі обвинуваченого ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету і відкритих ран на його тілі виявлено не було.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, експерт ОСОБА_39 пояснив суду, що він обіймає посаду експерта - криміналіста НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області. Так, 06.06.2014 року приблизно о 16-00 годині, він був включений в якості експерта - криміналіста до складу оперативно-слідчої групи, що виїжджала на місце події до кафе "Парк Авеню" за фактом нанесення 06.06.2014 року приблизно о 06-00 годині тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_5 . При проведенні огляду місця події, а саме: ділянки місцевості площею приблизно 50х70 м, розташованої у сквері, що знаходиться праворуч від будівлі кафе " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", ніяких слідів біологічного походження виявлено не було. Крім того, додатково було оглянуто сміттєві урни, розташовані вдовж алеї вказаного скверу на предмет виявлення знаряддя злочину, але жодного специфічного предмету виявлено не було.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків, старший слідчий - криміналіст СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_40 та старший слідчий СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_41 надали суду пояснення аналогічні поясненням експерта ОСОБА_42 .
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, старший слідчий СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_25 пояснив суду, що він проводив досудове розслідування вказаного кримінального провадження. Так, на початку червня 2014 року, після порушення кримінального провадження за фактом нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, виникла термінова необхідність проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання. З цією метою громадянину ОСОБА_6 було запропоновано добровільно поїхати до 5-ї міської лікарні для участі у слідчій дії пред`явлення особи для впізнання. Таким чином, в реанімаційному відділенні вказаного закладу потерпілий ОСОБА_5 серед інших статистів вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині в кафе «Парк Авеню» завдав йому чисельні тілесні ушкодження. З приводу розбіжностей щодо фактичного місця проведення вказаної слідчої дії та місця, зазначеного в протоколі пред`явлення особи для впізнання, пояснив, що для забезпечення оперативності проведення даної слідчої дії, він взяв бланк вказаного протоколу, не звернувши увагу, що в ньому місцем вчинення слідчої дії зазначено: «кабінет № 25 Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області», замість вільної графи для заповнення.
Згідно з висновком експерта № 2782 від 17.07.2014 року, проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва з множинним пошкодженням тонкого кишечника, наскрізним пораненням сигмовидної кишки, пораненням клубово-поперекового м`яза та утворенням локальної зачеревинної гематоми, внутрішньочеревною кровотечею та скупченням крові в черевній порожнині при явищах геморагічного шоку у гр. ОСОБА_5 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, не виключається можливість утворення даного ушкодження від дії предмету (предметів), якому притаманні колото-ріжучі властивості, що підтверджується наявністю лінійної рани та переважання глибини ранового каналу над довжиною шкіряної рани; рана в області лівого стегна з утворенням гематоми у гр. ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я; рана в області правого передпліччя у гр. ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, дане ушкодження могло утворитися від дії предмета (предметів), якому притаманні ріжучі властивості; садно в області правого передпліччя, наслідком загоєння якого є виявлена при огляді рожева, м`яка, блискуча ділянка шкіри у гр. ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, не виключається можливість утворення даного ушкодження від тангенціальної дії тупого предмету (предметів) (т. 3, а.п. 77-79).
Оголошеними в судовому засіданні наступними доказами:
- рапортом оперативного чергового Жовтневого РВ від 06.06.2014 року, яким прийнято повідомлення через оператор «102» про те, що 06.06.2014 року о 07-05 годині швидкою медичною допомогою до 5-ї міської лікарні доставлений гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з діагнозом колото-різане поранення черевної порожнини та верхньої третини лівого стегна (т. 2, а.п. 245);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.06.2014 року, відповідно до змісту якого, 06.06.2014 року об 11-00 годині потерпілий ОСОБА_5 повідомив про те, що 06.06.2014 року, приблизно о 06-30 годині, на відстані 30 м від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по проспекту Леніна, 87-А в м. Запоріжжі, невідомий громадянин наніс йому два удари ножем: один в область черевної порожнини, один в ліву ногу, спричинивши тілесні ушкодження (т. 2, а.п. 246-248);
- довідкою КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», відповідно до змісту якої, ОСОБА_5 з 06.06.2014 року перебував на лікуванні у вказаній установі з діагнозом ножова різана рана черевної порожнини та у верхній третині стегна, виконано операцію (т. 2 а.п. 251);
- протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року, в ході якого було оглянуто приміщення речового складу 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя, де виявлено та вилучено особисті речі гр. ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 225 гривень; ланцюжок та хрестик з металу білого кольору; мобільний телефон «Леново»; один ключ; годинник чорного кольору з ременем чорного кольору; кросівки білого кольору; шорти білого кольору; футболку білого кольору з малюнком та сорочку у смугу (т. 2, а.п. 252-254);
- протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану з правого боку від кафе «Парк Авеню», що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А, розміром 100х60 м (т. 3, а.п. 25-32);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2014 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_5 вказав на ОСОБА_6 як на особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині, знаходячись на відстані 30 м від кафе «Парк Авеню», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А, спричинила йому ножові поранення (т. 3, а.п. 33-35);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2014 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_35 вказав на ОСОБА_6 як на особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження (т. 3, а.п. 36-38);
- висновком експерта № 2581 від 12.06.2014 року, складеного за результатами судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , 1983 р.н., відповідно до змісту якого, садна в лопаточній області, правої та лівої гомілок у гр. ОСОБА_6 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, можуть відповідати давності утворення близько 5-7 діб на момент огляду 11.06.14 р.; садна в області лівого та правого лучезапястних суглобів у гр. ОСОБА_6 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмета, можуть відповідати давності утворення близько 2 діб на момент огляду 11.06.14 р. (т. 3, а.п. 50);
- висновком експерта № 599 від 26.06.2014 року, складеного за результатами судово-медичної експертизи одягу ОСОБА_5 : сорочки, футболки та шортів, відповідно до змісту якого, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 мають однакову І групу крові. Отже, за результатом отриманих даних не виключається можливість походження крові на сорочці, футболці та шортах ОСОБА_5 від самого потерпілого ОСОБА_5 та (або) від обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 3, а.п. 64-66);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 № 2783Д від 17.07.2014 року, за результатами проведення якої, експерт підтвердив висновки, викладені в експертному висновку № 2782 від 17.07.2014 року, а також дійшов висновку стосовно того, що: не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 при умовах, зазначених в фабулі обвинувачення; виявлені ушкодження у гр. ОСОБА_5 могли утворитися від не менш ніж 4-х травматичних впливів; маловірогідне утворення тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_5 при однократному падінні з висоти власного зросту на плоску тупу поверхню (т. 3, а.п. 73-75);
- демонстрацією відеозапису слідчого експерименту від 23.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_30 та експерта ОСОБА_43 , який містить відеофайли фіксації відтворення обстановки та обставин події кримінального правопорушення, згідно якого, потерпілий та свідок пояснили обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, експерт підтвердив можливість утворення тілесних ушкоджень потерпілого за обставин, зазначених самим потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_31 (т. 3, а.п. 161-164).
Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні підтвердила факт отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в кафе «Парк Авеню» 06.06.2014 року близько 06-30 години. Проте, в іншій частині показань даного свідка суд не вбачає відомостей інформаційного характеру, оскільки ОСОБА_44 не була очевидцем подій, що відбувалися за територією будівлі вказаного кафе і про механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень їй нічого не відомо. Крім того, свідок ОСОБА_44 показала, що не пам`ятає чи був обвинувачений ОСОБА_6 серед відвідувачів кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в ніч з 05.06.2014 року на 06.06.2014 року.
Аналогічним чином, суд враховує показання свідка ОСОБА_45 в частині підтвердження факту отримання потерпілим ОСОБА_5 поранення живота вранці 06.06.2014 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », проте, не вважає інформативними покази даного свідка в іншій частині, оскільки в судовому засіданні остання пояснила, що не бачила як розвивалися події по спричиненню потерпілому тілесних ушкоджень, а так само не може ствердно сказати чи був обвинувачений ОСОБА_6 серед відвідувачів кафе під час зазначених подій.
До категоричності показань свідка ОСОБА_46 , який в судовому засіданні запевнив суд, що пам`ятає як в один із днів на початку літа 2014 року у період часу з 06-00 години до 06-30 години він надавав послуги таксі свідку ОСОБА_47 та обвинуваченому ОСОБА_6 , суд ставиться критично та не вважає їх достовірними, оскільки враховуючи специфіку роботи даного свідка та кількість потенційних замовників його послуг, через майже пів року, даний свідок точно пам`ятає кожен виклик таксі, зовнішність всіх клієнтів та детальні обставини поїздки.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_48 і ОСОБА_49 в частині того, що під час їх перебування в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період часу з 05-00 години до 06-30 години 06.06.2014 року співробітниками патрульно-постової служби Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області на території кафе було проведено огляд ОСОБА_6 , в ході проведення якого, у обвинуваченого не було виявлено, окрім мобільного телефону, жодного предмету, в тому числі будь-якої зброї, а також суперечливі ним покази свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_46 , які в судовому засіданні показали, що 06.06.2014 року у період часу з 06-00 години до 06-30 години співробітники міліції підходили та проводили огляд ОСОБА_6 біля торгівельного кіоску, розташованого неподалік від ЗГТ «Малий ринок» в м. Запоріжжі, суд виходить з наступного.
З метою встановлення об`єктивної істини, судом задоволено клопотання сторони захисту стосовно встановлення та виклику для допиту в судовому засіданні співробітників патрульно-постової служби Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, які перебували на чергуванні в період часу з 04-00 години до 07-00 години 06 червня 2014 року.
Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, інспектор патрульної служби Першої роти обслуговування Жовтневого району м. Запоріжжя батальйону патрульної служби ОСОБА_50 пояснив суду, що 05.06.2014 року о 21-00 годині він разом з напарником інспектором патрульної служби ОСОБА_51 заступили на пост у кафе «Парк Авеню», розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А. Охорона вказаного закладу полягає в чергуванні у його приміщенні інспекторів служби охорони з 21-00 години до 04-30 години наступного дня, а у період з 04-30 години до 21-00 години охорона здійснюється дистанційно, з оперативним реагуванням на сигнал «кнопки-охорони», що знаходиться в даному кафе. Протягом їх робочої зміни, що тривала до 04-30 години 06.06.2014 року, в кафе жодних конфліктних інцидентів не було.
Свідок ОСОБА_52 надав суду показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_53 .
Допитані в судовому засіданні в якості свідків, інспектори патрульної служби Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_54 та ОСОБА_55 пояснили суду, що їм не відомі обставини події, яка мала місце 06.06.2014 року о 06-30 годині біля кафе «Парк Авеню», розташованого по проспекту Леніна, 87-А в м. Запоріжжі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що всупереч вищевказаним показанням обвинуваченого, свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_46 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , 06.06.2014 року у період часу з 06-00 години до 06-30 години, співробітники патрульно-постової служби ні в кафе «Парк Авеню», ні на його прилеглій території не перебували, а так само, не провадили огляд обвинуваченого ОСОБА_6 . Отже, даний факт прямо спростовує наполягання обвинуваченого з приводу відсутності у нього знаряддя злочину.
Аналогічно, не заслуговують на увагу покази свідка ОСОБА_21 , відповідно до яких, 06.06.2014 року приблизно о 06-00 годині, в момент її приїзду в кафе «Парк Авеню» обвинувачений ОСОБА_6 розмовляв із співробітником патрульно-постової служби. Крім того, суд не бере до уваги і не вважає допустимим доказом показання даного свідка в частині того, що територію кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » обвинувачений залишив разом з нею, направившись у бік квиткового павільйону, розташованого біля ЗГТ «Малий ринок». Вказані пояснення суперечать іншим доказам, дослідженим в ході судового розгляду, в тому числі, показанням свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , а також показанням самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні зазначив, що територію кафе він залишив разом зі своїми знайомими, після чого від кафе він самостійно направився у бік ЗГТ «Малий ринок», коли дорогою йому зателефонувала дружина та вказала, що до нього приїде мати ОСОБА_21 .
Крім того, не заслуговують на увагу покази свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_46 з приводу того, що 06.06.2014 року приблизно о 06-00 годині, на автомобілі останнього, вони підвезли обвинуваченого від кафе «Парк Авеню» та висадили у входу на ЦКР «Анголенко», що розташований по вулиці Жуковського в м. Запоріжжі, оскільки такий розвиток подій спростовується показами свідка ОСОБА_21 , яка зазначила, що обвинувачений прийшов до неї на роботу, на територію ЦКР «Анголенко» приблизно о 08-00 годині і перебував в неї до 11-00 години, звідки направився до Жовтневого РВ, що суперечить також показанням самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який вказав, що після кафе він поїхав додому за повісткою і до Жовтневого РВ об 11-00 годині він прибув з дому.
Таким чином, аналізуючи покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 в їх сукупності, суд ставиться до них критично та розцінює як намагання допомогти обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Такий висновок суду ґрунтується на суті відносин між обвинуваченим та вказаними особами, що характеризується наявністю родинних та дружніх зв`язків.
Таким чином, правдивість показань потерпілого ОСОБА_5 про розвиток подій, що мали місце 06.06.2014 року, механізм та спосіб отримання ним тілесних ушкоджень, об`єктивно узгоджується з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків та дослідженими доказами.
Так, свідок ОСОБА_35 показав, що під час конфлікту обвинуваченого зі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дістав ніж та наніс потерпілому декілька ударів в область живота.
З показань свідка ОСОБА_48 вбачається, що вранці 06.06.2014 року на літньому майданчику кафе «Парк Авеню» обвинувачений ОСОБА_6 був учасником конфлікту, який вилився у товкотнечу.
Допитаний в якості свідка, слідчий СВ Жовтневого РВ ОСОБА_56 підтвердив факт надходження на оператор «102» виклику за подією нанесення громадянину ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в кафе «Парк Авеню» вранці 06.06.2014 року.
В ході пред`явлення особи для впізнання, потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_35 вказали на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
Висновком експерта № 2782 від 17.07.2014 року встановлено, що отримані потерпілим ОСОБА_5 тілесні ушкодження кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
В ході проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_35 пояснили обставини та механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, експерт підтвердив можливість утворення тілесних ушкоджень потерпілого за обставин, зазначених вказаними особами.
Крім того, доводи обвинуваченого стосовно того, що ніяких поранень потерпілому він не спричиняв, посилаючись на те, що проведеною експертизою його одягу наявності крові не встановлено, суд вважає непереконливими з огляду на наступне.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що затримання обвинуваченого було здійснено 06.06.2014 року о 17-00 годині, після того як на нього безпосередньо вказав свідок ОСОБА_35 , а не на місці вчинення злочину. Як пояснив сам обвинувачений, після відвідування ним кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », він направився додому, звідки об 11-00 годині прибув до Жовтневого РВ за викликом по епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_4 . За таких обставин суд приходить до висновку, що в обвинуваченого було достатньо часу для того, щоб поміняти одяг, тим самим приховати сліди злочину.
Разом з тим, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на незаконність його затримання співробітниками Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.
Так, відповідно до листа прокуратури Жовтневого району м. Запоріжжя від 31.07.2014 року за результатами перевірки обґрунтованості та законності затримання ОСОБА_6 , проведеної за письмової вимогою захисника адвоката ОСОБА_7 , встановлено, що орган досудового розслідування при затриманні ОСОБА_6 правильно керувався нормами чинного кримінального процесуального законодавства, а також на законних підставах провів затримання обвинуваченого з оформленням необхідних процесуальних документів (т. 3, а.п. 229-233).
Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, які є послідовними, не суперечливими та узгоджуються між собою, суд приходить до наступного.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 характеризуються свідомою вольовою поведінкою, носили умисний характер, були вчинені з мотивів виклику у потерпілого почуття страху, з метою залякування останнього та спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень шляхом фізичного впливу знаряддям злочину (ножем), що, в свою чергу, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.
З огляду на викладене, заперечення ОСОБА_6 доведеності пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності, а позицію невизнання вини як форму захисту.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_6 має судимості за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, за місцем тримання під вартою характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставин, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання стосовно уточнених позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь матеріальної шкоди, заподіяної злочином, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, в даному випадку предметом доказування є сума матеріальної шкоди. Зазначений факт відноситься до предмету доказування та підлягає детальному аналізу судом.
Проте, дослідженими, під час виїзного судового засідання, речовим доказами, встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж зберігається три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер, два автомобільні мости з чотирма колесами, які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66, що належить потерпілому ОСОБА_4 .
Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_60 , а саме, стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 61 075,15 гривень.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати моменту його фактичного затримання, а саме: з 06 червня 2014 року (т. 3, а.п. 176-178).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 61 075 (шістдесят одна тисяча сімдесят п`ять) гривень 15 копійок.
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 225 гривень, наручний годинник та стальний ланцюжок з хрестом, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у потерпілого ОСОБА_5 за належністю (т. 3, а.п. 87-88);
- три гумові колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер з надписом 091-39 ММ, два автомобільні мости з чотирма колесами, які знаходяться на відповідальному зберіганні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю (т. 2, а.п. 235-236).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1