Справа № 199/7747/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року жовтня місяця 29 дня Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000738 від 25.12.2014 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, гр. України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 26 листопада 2014 року близько 19-30годині , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_7 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, рухався в районі будинку № 200 по вул. Береговій у м. Дніпропетровську у напрямку від вул. Вітчизняної до вул. Шолохова зі швидкістю не менше 95 км/год.

Під час руху водій ОСОБА_3 , проявляючи злочинну недбалість та будучи вкрай неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не обравши безпечну швидкість у межах населеного пункту, яка б дозволила належним чином контролювати напрямок та траєкторію руху, врахувати дорожні умови (заокруглення дорожньої частини) і своєчасно вжити заходи до запобігання дорожньо-транспортної пригоди, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, а саме:

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху

водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості

вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу

контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п.12.4 « У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі

швидкістю не більше 60 км/год.»;

- п.12.9 «б» «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», - в процесі руху, на заокругленні проїзної частини вліво у напрямку його руху, виїхав за межі правої границі проїзної частини і здійснив наїзд правою передньою частиною на бетонний паркан, у результаті чого пасажир ОСОБА_7 на місці вказаної дорожньо-транспортної пригоди помер.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком шоку та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченного ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 26.11.2014 року близько 19-00 години він зі своїм товаришем ОСОБА_7 поїхали у своїх справах на автомобілі ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності його батьку ОСОБА_8 Рухаючись по вул. Береговій у напрямку вул. Шолохову у м. Дніпропетровську він побачив, що на його смугу руху виїхав невідомий йому автомобіль, який рухався в його напрямку. Побачивши це, він почав блимати фарами для того, щоб водій вказаного автомобілю відреагував, але водій продовжував їхати в його напрямку. Він застосував заходи екстреного гальмування, через що автомобіль здійснив наїзд на бетонну огорожу. Що відбувалось після цього він не пам`ятає, оскільки втратив свідомість і прийшов до тями лише через декілька днів. Через деякий час він дізнався від своїх близьких, що ОСОБА_7 помер від отриманих тілесних ушкоджень, він сам отримав тілесні ушкодження. У скоєному щиро кається. Просить пробачення за скоєне у ОСОБА_5 , його родиною повністю відшкодована спричинена шкода потерпілій.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

-поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працюю редактором Царичанської міської газети та у неї був син ОСОБА_7 , який проживав у м. Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно один рік її син мешкав у цій квартирі з їх давніми друзями ОСОБА_8 та ОСОБА_3 26.11.2014 року близько 21-00 годині їй зателефонував слідчий МВС та повідомив, що її син ОСОБА_7 загинув в наслідок ДТП. Через деякий час її чоловік ОСОБА_9 зателефонував за цим номером, з якого йому повідомили про ДТП та дізнався, що водієм автомобіля, в якому загинув її син, був їх знайомий ОСОБА_3 , якого забрала швидка допомога у лікарню. За яких обставин сталося ДТП, їй не відомо. Вона знає, що ОСОБА_3 не міг сісти за кермо у стані сп`яніння. Претензій до ОСОБА_3 вона не має. Просить не позбавляти його волі, вона відноситься до нього як до сина, оскільки знає його з маличку;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 26.11.2014 року та планом- схемою і фототаблицею до нього;

- довідкою № 1525 від 26.11.2014 року з «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» в м. Дніпропетровську, згідно якої у ОСОБА_3 був виявлений діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку 3ст. ;

- висновком експерта № 2186/70-Е від 10.02.2015року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді: сумісна тупа травма тіла - скальпована рана в правій лобно-скроневій ділянці; численні садна та осаднення у правій скроневій ділянці, на правій вушній раковині, на правій щоці, на підборідді по передній та нижній поверхні в центральній частині, в лівій виличній ділянці, на лобі праворуч, на тлі яких на правій вушній раковині та на підборідді забійні рани; садна на передній поверхні грудної клітини у верхньо-середній третині та на тильній поверхні 1-го пальця лівої кисті; рвана рана на зовнішній поверхні правого стегна; садна на внутрішній поверхні у верхній третині лівої гомілки та на внутрішній поверхні правої гомілки; крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови в правій лобно-скроневій ділянці; перелом тіла нижньої щелепи між 4 та 5 зубами праворуч; перелом кісток склепіння та основи черепу; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на випуклій та базальній поверхні обох півкуль мозку та гемісфер мозочка; крововиливи в речовині мозку; рідка кров в бічних шлуночках; рідка кров в правій плевральній та черевній порожнинах; крововиливи у товщі навколонаднирникової клітковини та навколониркової клітковини праворуч та ліворуч; розрив паренхіми коркового шару лівої нирки; численні розриви капсули та поверхневих шарів паренхіми по зовнішній поверхні селезінки; розриви капсули та паренхіми на діафрагмальній поверхні правої та лівої частки печінки; крововиливи у товщі м`яких тканин по зовнішньо-задній поверхні лівого стегна у верхньо-середній третині, по передньо-зовнішній поверхні правого стегна у середній третині, правої гомілки у середній третині, у товщі м`яких тканин правої сідниці; перелом лівої стегнової кістки на 78 см вище від підошовної поверхні стоп, перелом правої стегнової кістки у середній третині на 62 см вище від підошовної поверхні стоп; перелом 3,4,5,6 ребер праворуч по лопатковій лінії, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, перелом 4-го ребра праворуч по середньо-пахвовій лінії; крововиливи у м`яких тканинах навколо переломів. Сумісна тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті. Смерть його наступила від сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу та даними додаткових методів дослідження. Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, що утворилися, можливо, в термін та при обставинах вказаних в письмовому відношенні (пасажир переднього сидіння автомобіля травмований в умовах дорожньо-транспортної події 26.11.2014 року).

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 19.05.2015року, яка сталося 26.11.2014 року та планом схемою до нього за участю експерта автотехніка;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2015року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якого обвинувачений дав пояснення по обставинам дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.11.2014 року;

- висновком комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1342/1446-15 від 11.09.2015 року, згідно якої:

-враховуючи характер руху автомобіля «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_2 при даній ДТП, а також отримані ним пошкодження, пшидкість його руху на момент початку відображення слідів гальмування складала не менше 95,4 - 97,9 км/год;

-з технічної точки зору свідчення водія ОСОБА_3 в частині швидкісного режиму керованого ним транспортного засобу, які він вказав в ході слідчого експерименту від 01.07.2015р., є неспроможними;

-з технічної точки зору свідчення водія ОСОБА_3 в частині розташування керованого ним транспортного засобу в момент гальмування, які він вказав в ході слідчого експерименту від 01.07.2015р., є неспроможними;

-в умовах даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 здійснюючи рух в межах населеного пункту, повинен був рухатись зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 60 км/год, що регламентовано вимогами п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а при виборі безпечної швидкості під час руху, повинен був враховувати дорожні умови (закруглення проїжджої частини) і впливати на органи керування автомобіля таким чином, щоб постійно контролювати напрямок і траєкторію руху керованого ним транспортного засобу в межах вибраної смуги, що регламентовано вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України;

-в умовах даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП при виконанні з його боку вимог п.12.4, п.12.9 «б», п.12.1 Правил дорожнього руху України.

В умовах даної дорожньо-транспортної події дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б», п.12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України,що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, якій відноситься до тяжкого злочину, скоєнного по необережності, данні про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не скоював злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, думку потерпілої, яка просить не позбавляти волі обвинуваченого, повністю відшкодована матеріальна шкода.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, визначивши відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов*язків, передбачених ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим суд, враховуючи те, що з вини обвинуваченого, в результаті грубого порушення ним Правил дорожнього руху України, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула людина, вважає можливим та необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткову міру покарання, передбачену статтею звинувачення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред*явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов*язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: