Справа № 629/4081/14-к
Номер провадження № 1-кп/629/10/16
У Х В А Л А

15 січня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2014 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи у відношенні ОСОБА_5 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім цього 11.12.2014 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року, згідно якої було задоволено подання голови Красноградського районного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження № 0000588 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

19 листопада 2015 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області були задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та обвинуваченому ОСОБА_5 був змінений обраний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт і обвинувачений був звільнений з під варти з залі суду негайно.

19.01.2016 року спливає двомісячний строк тримання під домашнім арештом ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , з урахуванням закінчення строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом просив продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом, посилаючись на наявність підстав передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти продовження строку тримання під домашнім арештом.

При вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під домашнім арештом до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; … 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України. Ухвалою судді від 19.11.2015 року у відношенні ОСОБА_5 був змінений обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під домашнім арештом відносно обвинуваченого суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою він проживає разом з батьками пенсіонерами, характеризується, як врівноважена та спокійна людина, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. При цьому, з урахуванням вищезазначеного, зокрема даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту забезпечується виконання обвинуваченим ОСОБА_5 відповідних процесуальних обов`язків.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом та обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строків тримання під домашнім арештом є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом та продовжує строк тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_5 до 11 березня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 331, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом, на строк, до двох місяців, тобто до 11 березня 2016 року, поклавши на останнього такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 11 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1