АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 615/1636/15-к Суддя 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1424/15 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі слідчого, з участю апелянта ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з участю директора ТОВ «Лан» ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали провадження № 11-сс/790/1424/15 за апеляційною скаргою представника цивільного позивача директора ТОВ «Харківторгсервіс» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25.09.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
25.09.2015 року слідчим суддею Валківського районного суду Харківської області відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області про накладення арешту на майно, а саме на 25 тон мінеральних добрив - нітроамофоски в 24 упаковках біг бегах 16 х 16 х 16 та 20 полімерних мішках, що знаходяться на складах ТОВ «Лан» за адресою: вул.Колгоспна №22 в с.Шляхове Коломацького району Харківської області (Судова справа а.с.36-37).

Не погодившись із рішення районного суду, представник цивільного позивача директор ТОВ «Харківторгсервіс» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25.09.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт на вищевказане майно так як вважає, що воно є власністю ТОВ інтереси якого він представляє (а.с.43-45).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначив, що висновки районного суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до матеріалів справи ТОВ «Харківторгсервіс» є єдиним законним власником спірного майна, а саме мінеральних добрив і вважає за необхідне на повернення добрив саме вказаному ТОВ (Апеляційна скарга від 30 09 2015 року а.с.43-45).

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, апелянта та його представників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вислухавши представника ТОВ «Лан», який також зазначив, що і ввірене йому підприємство має юридичні права на вказані мінеральні добрива, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

В своїх запереченнях на клопотання про арешт майна, поданих до суду першої інстанції, а також в запереченнях на апеляційну скаргу, поданих до суду апеляційної інстанції, директор ТОВ «Лан» вказує на наявність договору угоди на купівлю та поставку 25 тон мінеральних добрив за які ТОВ «Лан» внесло 100% оплату грошовими коштами в сумі 260 025 грн. Лише після цього мінеральні добрива були розвантажені для намірів використання у вказаному сільськогосподарському підприємстві «Лан» під час осінньої посівної (а.с.33-34, 82-84).

Дана обставина дійсно підтверджується наданим договором продажу №16/09/15 від 16 вересня 2015 року, рахунком-фактурою, платіжним дорученням на суму 260 025 грн., випискою з рахунку про перерахування вищевказаних коштів, реєстром Міністерства Юстиції України, виписками з наказів, Протоколом загальних зборів товариства, актами та товарно-транспортними накладними (а.с.85-95).

З метою забезпечення відшкодування завданих збитків, представник цивільного позивача вважає необхідним арештувати майно, яке знаходиться у власності ТОВ «Лан», посилаючись на те, що саме внаслідок самовільних та шахрайських дій сторонніх третіх осіб підприємству ТОВ «Харківторгсервіс» завдано матеріальних збитків, про відшкодування яких в майбутньому будуть заявлені та підтримані позовні вимоги.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечені кримінального провадження.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту у встановленому цим Кодексом порядку.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, на момент розгляду даного клопотання в суді першої інстанції, були відсутні будь-які відомості про те, що розслідування кримінальної справи ведеться стосовно юридичної особи ТОВ «Лан» чи щодо посадових осіб вказаного підприємства які можуть мати статус підозрюваного, цивільного відповідача тощо.

Не надано прокурором, слідчим чи апелянтом таких відомостей і при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції.

Стороною обвинувачення та апелянтом не наведено, які саме фактичні дані приводять до висновку, що ненакладення арешту на майно, що знаходиться в ТОВ «Лан» може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Представник ТОВ «Лан» в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення клопотання, так як вважає ТОВ «Лан» добросовісним покупцем спірних мінеральних добрив і вказав, що ці хімікати за своїми властивостями підлягали негайному внесенню в грунт при проведенні посівної компанії озимих культур восени 2015 року і не могли зберігатися до осені наступного року (а.с.84).
Що стосується розслідування даної кримінальної справи щодо посадових осіб ТОВ «Елітхіт» чи ТОВ «Елітхім», якщо такі товариства дійсно існують і знайдуться, то в цьому випадку органи досудового розслідування не обмежені повторними зверненнями із клопотаннями про арешт майна на користь цивільного позивача ТОВ «Харківторгсервіс» в залежності від результатів проведеного розслідування (а.с.81-86).
Зважаючи на викладене, судова колегія погоджується з висновками слідчого судді про безпідставність клопотання слідчого СВ Валківського РВ (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУМВС України в Харківській області про арешт вищевказаного майна ТОВ «Лан» та відсутності підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 422 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 25.09.2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на 25 тон нітроамофоски в 24 упаковках біг бегах та 20 полімерних мішках, що знаходиться на складах ТОВ «Лан» за адресою: вул.Колгоспна №22 в с.Шелестове Коломацького району Харківської області - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача директора ТОВ «Харківторгсервіс» ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, в порядку ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий Судді