АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/1660/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/974/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі: ОСОБА_6
за участю прокурора: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000466 за апеляційною скаргою прокурора (зі змінами) на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.09.2015 року щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 виправдано за ч. 1 ст. 185 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. Цивільний позов Голопристанської районної державної адміністрації залишено без розгляду. Вирішено питання щодо речових доказів.
У відповідності до обвинувального акта ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він 11 березня 2015 року близько 13 години, перебуваючи на території, що розташована навпроти вулиці Берегова неподалік Елеватора м. Гола Пристань Херсонської області, поза межами населеного пункту, переслідуючи корисливий умисел та особисту заінтересованість в заволодінні чужим майном, шляхом вільного доступу, без відповідного дозволу, використовуючи вантажний автомобіль марки «ЗІЛ ММ 3554М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та екскаватор ЄО-2624, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , шляхом завантаження піску вчинив його крадіжку, на території, яка розташована в контурі № 3 навпроти вулиці Берегової Елеватора м. Гола Пристань Херсонської області в кількості 8,340 т, який відповідно до висновку експерта № 585 від 07.04.2015 року відноситься до різновидів кварцово-шпатового мілкого, середньо засміченого, не карбонатного піску, вартістю 120 грн./т на загальну суму 1000,8 грн., який згідно постанови КМУ від 12.12.1994 року № 827 (у редакції постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» віднесено до корисних копалин місцевого значення, чим спричинив державі в особі Голопристанської районної державної адміністрації збитки на суму 1000,80 грн.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування змінених апеляційних вимог посилається на те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 не сформульоване обвинувачення, що є порушенням права останнього та захист, а в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання за 29.07.2015 року. Крім того, вважає, що вина ОСОБА_9 доведена наявними у провадженні доказами, які судом безпідставно не взято до уваги.

Вислухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу зі змінами задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про виправдання ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 1 КК України за відсутністю в його діях складу вказаного злочину є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У змісті процедури кваліфікації злочинів проти власності та їх відмежування від суміжних злочинів, насамперед необхідно враховувати і встановлювати ознаки, відмінності, якими ці злочини відрізняються між собою і свідчать про їх специфічні (індивідуальні) риси та якості і на цій підставі проводити розмежування між ними.

Головними із вказаних ознак визнаються об`єкт і предмет злочину.
Насамперед предмет розкрадання це предмет матеріального світу, що може бути вилучений з фондів власника або іншого законного власника й звернений на користь окремих осіб, тобто він повинен мати фізичну ознаку.

Предметом крадіжок можуть бути тільки товарно-матеріальні цінності, що володіють економічною властивістю вартості і її грошовим вираженням ціною, а також гроші, як особливий товар, що представляє собою загальний еквівалент будь-яких інших видів майна.

Домінуючим підходом у відмежуванні злочинів проти власності від злочинів проти довкілля за предметом злочину визнається концепція трудового вкладу (внеску) людини у створення цих предметів у процесі виробництва матеріальних благ.Із цієї причини не можуть бути предметом розкрадання природні ресурси й інші об`єкти, у які не вкладена праця людини.

Зокрема, згідно зі ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, тому предметом злочинів проти власності не можуть виступати природні багатства в їх природному стані - блага, які, хоч і мають об`єктивну цінність, проте не створені повністю або частково працею людини. Протиправне обернення таких об`єктів у свою власність за наявності підстав може розглядатися як злочини проти довкілля. Проте такі саме дії щодо природних об`єктів, які вилучені з природного стану завдяки вкладеній праці людини, розглядаються залежно від способу посягання як викрадення чи інший злочин проти власності.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки його дії носили характер відкритого привласнення піску, який не був вилучений з природного стану та не створений працею людини, тому не може бути предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того, обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні визначені у ст. 91 КПК України.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК крім тих, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках на потерпілого.

Докази, що підлягають дослідженню подаються стороною обвинувачення в суді першої інстанції після виконання дій, передбачених ст. 348 КПК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду прокурором, на доведення висунутого ОСОБА_9 обвинувачення в якості доказів надано суду протокол огляду місця події від 11.03.2015 року (а.п. 59), яким зафіксовано огляд автомобіля марки ЗІЛ НОМЕР_3 з самовальним кузовом, наповненим піском та екскаватору, а також документи, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорту (а.п. 43), довідки лікарів нарколога та психіатра (а.п. 46), довідку про відсутність судимостей (а.п. 47), довідку про склад сім`ї (а.п. 48), інформацію з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.п. 51-55).

Докази належності земельної ділянки, з якої здійснено вивезення піску будь-якій особі, органу місцевого самоврядування чи державі, цільового призначення цієї земельної ділянки, висновку судової експертизи щодо визначення якісних характеристик предмету злочину (грунт чи пісок) та його кількості, розміру заподіяної злочином шкоди, стороною обвинувачення, про що обґрунтовано зазначено у вироку, стороною обвинувачення суду не надавались.
Таким чином, крім наведеного вище, суд вірно зазначив у вироку, що прокурор в суді не довів належними, достатніми та допустимим доказами факт викрадення ОСОБА_9 піску, який віднесено до корисних копалин місцевого значення, в кількості 8,340 т, на загальну суму 1000,8 грн., та спричинення у такий спосіб державі в особі Голопристанської районної державної адміністрації збитків на вказану суму.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не спонукав прокурора до подання нових доказів не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать принципу змагальності, визначеному у ст. 22 КПК України, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій.

Посилання у змінах до апеляції прокурора на порушення права на захист ОСОБА_9 через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдовувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.
Посилання на відсутність в матеріалах провадження журналу судового засідання за 29.07.2015 року колегія суддів не визнає настільки істотним порушенням КПК, яке б зумовило скасування правильного по суті, обґрунтованого та законного виправдувального вироку, крім того, звукозаписом судового засідання підтверджено, що у цей день судове засідання фактично не відбулось і було відкладено через неявку захисника.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора зі змінами колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора зі змінами залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.09.2015 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2