печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2015 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторони кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання сторони кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
14.09.2015 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.

Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймає посаду заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальника відділу СВПР Бориспільської виправної колонії №119 УДПСУ в м. Києві та Київській області, тобто, згідно з приміткою до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відбуває покарання у Бориспільській виправній колонії № 119 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

За час відбування ОСОБА_5 покарання протягом трьох років, загалом, характеризувався позитивно, у зв`язку з чим останнього залучали до виконання робіт поза межами колонії.

В подальшому ОСОБА_5 , у зв`язку із зразковою поведінкою призначено завгоспом їдальні виправної установи, де у грудні 2014 вчинено вбивство ув`язненого. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_5 не причетний до вказаних подій разом з тим, за рішенням керівництва та з метою покарання ОСОБА_5 , переведено до приміщення камерного типу. У вказаному приміщенні ОСОБА_5 утримувався понад місяць, зокрема до особової справи останнього занесено три дисциплінарні стягнення.

У грудні 2014 у ОСОБА_5 настав термін можливого застосування пільги, умовно-дострокового звільнення, проте комісійно зазначеному засудженому відмовлено. У зв`язку із відмовою комісії Бориспільської виправної колонії № 119 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області застосування до засудженого ОСОБА_5 зазначеної вище пільги мати останнього ОСОБА_6 вирішила особисто з`ясувати причини відмови та можливість розгляду вказаного питання повторно.

Так, у січні 2015 (точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_6 особисто зустрілась із заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальника відділу СВПР Бориспільської виправної колонії №119 УДПСУ в м. Києві та Київській області майором внутрішньої служби ОСОБА_4 .

Під час зустрічі ОСОБА_6 поцікавилась у ОСОБА_4 щодо можливості звільнення її сина умовно-достроково. На що ОСОБА_4 повідомив, що після завершення всіх можливих перевірок по факту вбивства ув`язненого у грудні 2014 та сплину певного строку можливо буде повернутись до питання звільнення ОСОБА_5 достроково, одночасно вказавши, що із вказаного питання до нього можливо звернутись у квітні 2015 року.

У подальшому, під час спілкування засудженого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (точну дату та час досудовим слідством не встановлено), який в тому числі являється членом комісії установи, яка приймає рішення щодо застосування відносно ув`язнених умовно-дострокового звільнення, останній повідомив засудженого, що він може посприяти у знятті з нього раніше накладених дисциплінарних стягнень, що є безпосередньою передумовою до застосування умовно дострокового звільнення та подачі до суду позитивних матеріалів зі схвальним рішенням відповідної комісії щодо можливого застосування пільги умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання за умови надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 30000 гривень. ОСОБА_5 усвідомлюючи, що у разі ненадання зазначеної ОСОБА_4 неправомірної вигоди для нього, як ув`язненого можуть настати негативні наслідки, погодився надати визначену ОСОБА_4 неправомірну вигоду. Після того, як ОСОБА_5 погодився надати визначену ОСОБА_4 неправомірну вигоду, останній повідомив, що грошові кошти мають надати родичі засудженого. У зв`язку з чим, ОСОБА_5 07.06.2015 повідомив свою матір ОСОБА_6 про те, що йому необхідно надати неправомірну вигоду, яка є передумовою його дострокового звільнення, ОСОБА_4 у сумі 30000 гривень. ОСОБА_6 , усвідомлюючи негативні наслідки, які можуть настати для її сина, засудженого ОСОБА_5 , у разі відмови від надання визначеної ОСОБА_4 неправомірної вигоди, 09.06.2015 (точний час досудовим слідством не встановлено) прибула до Бориспільської виправної колонії № 119 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1 де особисто під час зустрічі з ОСОБА_4 поблизу адміністративної будівлі колонії передала останньому раніше обумовлену частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 3000 гривень. Крім того, під час вказаної зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 останній повідомив, що залишок неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 27000 гривень необхідно перерахувати на картковий рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 у строк до 16.06.2015 року. Разом з тим, через власну необізнаність та не довіру до безготівкових переказів грошових коштів ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_4 , що не зможе перерахувати на зазначений ним картковий рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» визначену неправомірну вигоду. У зв`язку з чим 18.06.2015 ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на отримання залишку неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 27000 гривень призначив зустріч ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 . У подальшому приблизно о 20 годині 50 хвилин під час зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за вказаною адресою ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_4 передала йому грошові кошти у сумі 27000 гривень, які останній поклав у пакет білого кольору разом з харчами. Одразу після цього, ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_4 вручено 19.06.2015 року.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та спеціальної конфіскації.

Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_4 .

Заслухавши думку слідчого та вивчивши клопотання і додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з інформацією КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.1992 року за ОСОБА_7 .

Враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_2 не перебуває у власності ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання сторони кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1