УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Клембівка, Ямпільського району, Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, та матеріали кримінального провадження № 0000184 від 06.07.2015, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 06.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України.

Згідно клопотання, ОСОБА_7 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національна Гвардія України з 28.02.2014 на посаді кулеметника 3 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти стрілецького батальйону.

17 березня 2014 року Указом В.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

09.06.2015 солдат ОСОБА_7 , з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 , знаходячись за межами військової частини НОМЕР_1 , проводить час на власний розсуд, не маючи наміру повернутись у військову частину, з метою взагалі ухилитись від військової служби, протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожний громадянин України на підставі ст. ст. 17, 65 Конституції України.

Таким чином солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямими умислом, з метою ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та в подальшому проводив час на власний розсуд і не вчиняв жодних дій для повернення на військову службу, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , хоча мав об`єктивну можливість це зробити.

09 грудня 2015 року ОСОБА_7 був затриманий.

На думку органу досудового розслідування, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, тому є всі підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальні правопорушення; сховати чи знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, в зв`язку з чим, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою.

Прокурор клопотання слідчого підтримав та пояснив, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальні правопорушення; сховати чи знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження №0000184 від 06.07.2015, прийшов до наступного висновку.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні було зазначено про наявність ризиків визначених п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак їх наявність не була доведена з наступних підстав.
Кримінальне провадження №0000184 внесено до ЄРДР 06.07.2015 року, підозра ОСОБА_7 була пред`явлена лише 10.12.2015 року, тобто майже через 6 місяців. Протягом усього часу, ОСОБА_7 лише тричі не з`явився на виклик прокурора, серед яких повісти про виклик, які були отримані ОСОБА_7 на 28.11.2015 року, 30.11.2015 року були вручені прокурором з порушенням ч.8 ст. 135 КПК України. Тому, слідчий суддя вважає, що останній не ухилявся від органу досудового розслідування.
Прокурором не зазначено та не доведено конкретних речей та документів, які підозрюваний може сховати чи знищити, що свідчить про їх відсутність.
В матеріалах кримінального провадження відсутні заяви або повідомлення свідків, які б вказували, що підозрюваний ОСОБА_7 здійснює на них незаконний тиск.
Прокурором ні в клопотання, ні в судовому засіданні не вказано та не доведено яким іншим чином підозрюваний ОСОБА_7 може або перешкоджає кримінальному провадженню.
В матеріалах клопотання наявна довідка про судимості підозрюваного ОСОБА_7 , в якій зазначено, що останній не судимий, крім того в матеріалах клопотання відсутні будь-які інші витяги з ЄРДР, які б свідчили про вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, тому підстав вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення відсутні.

Частина 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Тому, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000184 від 06.07.2015.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_7 відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000184 від 06.07.2015.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя