Справа № 183/1689/15
№ 1-кп/183/299/15
В И Р О К
іменем України
17 серпня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000348 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-техніною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 14.03.2007 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 11.06.2007 року вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2007 року змінено вважати засудженим за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2008 року невідбутий строк 1 рік 8 місяців 15 днів замінено на обмеження волі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2009 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 13 днів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
01.03.2015 року близько 22.00 години ОСОБА_4 знаходився в приміщенні шино-монтажної майстерні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де працює його знайомий ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення грошей, що знаходилися в приміщенні шино-монтажної майстерні та належали фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні шино-монтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_2 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя, що виразилося у погрозі завдання тілесних ушкоджень по відношенню до ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, 01.03.2015 року близько 22.10 години підійшов до столу в якому знаходився касовий апарат, де зберігалися гроші каса майстерні, та відкрито заволодів грошима в сумі 1010 гривень, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 .

Після цього відкрито утримуючи викрадені гроші ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1010 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорював та повністю визнав себе винним в тому, що 01.03.2015 року відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1010 гривень, які зберігалися в касі шино-монтажної майстерні, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому погрожував працівнику даної шино-монтажної майстерні ОСОБА_5 завданням фізичного насильства. В скоєному щиро кається, збитки відшкодував в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд провадження без його участі, в якій зазначив, що збитки йому відшкодовано повністю, претензій до обвинуваченого він не має. Просив покарати не суворо.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, відшкодувавши завдані збитки потерпілому, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується задовільно, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення дактилоскопічної експертизи, які складають 245 гривень 52 копійки.
Враховуючи те, що суду не надано жодного підтвердження проведення даного виду експертизи по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, тому суд вважає, що підстави для стягнення витрат на проведення дактилоскопічної експертизи з ОСОБА_4 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1