Справа № 755/94/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012471 від 14 вересня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , урод женки Київської області, українки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , 14.09.2014 року приблизно о 02 год. 00 хв. перебуваючи неподалік розважального закладу «Самбука», що розташований в ПКтВ «Гідропарк» в м. Києві, де помітили раніше не знайомого ОСОБА_6 , який знаходився, на їх думку, в стані алкогольного сп`яніння. Після чого у них виник злочинний умисел спрямований на вчинення повторного відкритого викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення повторного відкритого викрадення майна ОСОБА_6 , діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 , та розпочав із ним обніматись, в цей час витягнув із внутрішнього карману курточки потерпілого гаманець, вартістю 200 грн. в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., та банківські карточки, які цінності для потерпілого не представляють. Після чого злочинні дії ОСОБА_5 були помічені ОСОБА_6 , який намагався відібрати свого гаманця, але не вдалось, оскільки весь цей час неподалік знаходилась ОСОБА_4 , якій ОСОБА_7 передав вищевказаний гаманець та з яким остання з місця вчинення злочину зникла.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , своїми умисними злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 700 грн.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , 10.11.2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 , помітили раніше не знайомого ОСОБА_8 ,який знаходився на їх думку в стані алкогольного сп`яніння. Після чого у них виник злочинний умисел спрямований на вчинення повторного відкритого викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення повторного відкритого викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, наблизились до ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_4 бризнула в обличчя невідомою речовиною, в результаті чого ОСОБА_8 почав кашляти. Під приводом допомоги потерпілому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочали обшукувати його по кишенях. В результаті чого, ОСОБА_5 витягну із кишені курточки гаманець марки «BOSS», вартістю 100 грн., в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 36 грн., та банківські карточки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. В цей же час ОСОБА_4 відкрито заволоділа мобільний телефон марки «Самсунг 1200» білого кольору, вартістю 200 грн., із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилось 10 грн.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця вчиненя злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд однак в подальшому були затримані працівниками міліції. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 371 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Також, будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялася у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просили суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують їх особи, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Також, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, фактичне усунення заподіяної шкоди потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає, за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.

Про можливість належної соціалізації особита допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями,наявність на частковому утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім тощо), характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

В свою чергу, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, фактичне усунення заподіяної шкоди потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, позитивну характеристику за місцем проживання, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан (наявність членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останньою), спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає, за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 186 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.

Про можливість належної соціалізації особита допустиму репутацію обвинуваченої свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями), родиний стан, характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та дані про його особу слід змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, а ОСОБА_4 у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили , після чого останню, згідно положень ч. 11 ст. 182 КПК України, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 5 (п"ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 ,від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 ,обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання та зобов`язати останнього не залишати та не змінювати місце проживання без дозволу суду до набрання вироком законної сили, у зв"язку з чим звільнити його з-під варти в залі суду.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 ,від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 ,обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законої сили заставу унесену за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 24 360 гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Речові докази, які передано відповідно до постанов слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 на зберігання потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , залишити у володінні останніх.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1