АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2006/15 Справа № 205/7001/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

24 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю : засудженого ОСОБА_6 ,

та прокурора ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за його апеляційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого:

18 грудня 2009 року вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік із випробувальним терміном на 1 рік;

16 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з конфіскацією особистого майна;

засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року за ст.ст. 186 ч. 1, 395, 70 ч. 1, 71 КК України до 2 років і 4 місяців позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

На зазначену ухвалу засудженим подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати оскаржувану ухвалу і застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на відмову у задоволенні його клопотання районом судом.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції, прийшов до висновку про те, що поведінка засудженого не свідчить його належне виправлення, внаслідок якого могло б бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні апелянт засуджений ОСОБА_6 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

На думку прокурора апеляційна скарга ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки у клопотанні особо не наведено жодних належних доказів виправлення особи, які б давали підстави для умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Вислухавши апелянта, з`ясувавши думку прокурора та його доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 належним чином необґрунтовані: жодних доказів про належне виправлення особи суду не надано, як і відсутні доводи необґрунтованості постановленого судом першої інстанції рішення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з постановленої ухвали, суд першої інстанції, дослідивши характеристику ОСОБА_6 , довідку про заохочення та стягнення, а також довідку із особової справи, встановив, що ОСОБА_6 характеризується посередньо, не приймає активної участі у заходах виховного характеру.

Крім того, суд об`єктивно вказав ту обставину, що на засудженого накладалося стягнення і лише один раз останній заохочувався за сумлінну працю, або іншу корисну поведінку, що у своїй сукупності не доводить те, що особа дійсно виправилася.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по цьому провадженню відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене , керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Ухвала суду вступає в закону силу негайно.

Судді: