У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2016 року заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 2 червня 2015 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2015 року та від 30 листопада 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять ) років.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 2 червня 2015 року апеляційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_2 та апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 без зміни.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 12 жовтня 2015 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовила у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого та його захисника ОСОБА_2

Засуджений ОСОБА_1 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постановлені щодо нього судові рішення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2015 року засудженому було відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на підставі пункту 2 частини другої статті 428 КПК.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК.

У своїй заяві засуджений зазначає, що висновки Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ґрунтуються на доказах, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, на що не звернули уваги, залишаючи це рішення без змін, суди апеляційної та касаційної інстанцій. Також засуджений посилається на неправильну кваліфікацію його дій за частиною першою статті 121 КК, оскільки вважає, що його дії необхідно було кваліфікувати за статтею 124 КК.

Враховуючи наведене, засуджений просить Верховний Суд України переглянути його кримінальну справу та перекваліфікувати його дії з частини першої статті 121 КК на статтю 124 КК.

До своєї заяви ОСОБА_1 долучає копії постановлених щодо нього рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та інші документи щодо засудженого.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву засудженого та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо заявника відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрала чинності з 28.03.2015 року, визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 1 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Однак з тексту заяви засудженого ОСОБА_1 видно, що він не наводить обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, та не надає ухвал касаційного суду для порівняння, а фактично порушує питання про проведення пo справі щодо нього повторного касаційного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України. Тобто наведені ОСОБА_1 у заяві доводи не є підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Отже ОСОБА_1, хоча і послався у заяві на статті 444 - 449 КПК, які входять до глави 33 КПК, що регламентує провадження у Верховному Суді України, фактично не навів жодної передбаченої частиною першою статті 445 КПК підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього, а тому немає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 444, 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_4