Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 1-47 2010 рік
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

з участю прокурора Барановського О.Б.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду місті Тульчині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр. України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, судимого 08.11.2007 року Тульчинським районним судом по ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 680 гривень, 10.04.2009 році згідно постанови Тульчинського районного суду ОСОБА_1 було замінено покарання в вигляді штрафу на покарання у вигляді громадських робіт строком двісті сорок годин, у вчиненні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

08.11.2007 року ОСОБА_1 був засуджений Тульчинським районним судом по ст. 185 ч.І КК України до штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 680 гривень.

В добровільному порядку ОСОБА_1 штраф не сплатив. Примусове стягнення штрафу з ОСОБА_1 виявилось не можливим.

10 04 2009 році згідно постанови Тульчинського районного суду ОСОБА_1 було замінено покарання в вигляді штрафу на покарання у вигляді громадських робіт строком двісті сорок годин.

31.07.2009 року гр. ОСОБА_1 працівниками Тульчинського підрозділу КВІ був направлений на відбування громадських робіт до Тульчинської міської ради та йому було оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію.

На протязі серпня, вересня та жовтня 2009 року ОСОБА_1 на реєстрацію не з'являвся, на виклики не реагував, до відбування громадських робіт не приступив, чим і ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю і суду показав, що 08.11.2007 року він був засуджений Тульчинським районним судом по ст. 185 ч.І КК України до штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 680 гривень, але даний штраф він не сплатив за відсутністю коштів.

10 04 2009 році згідно постанови Тульчинського районного суду йому було замінено покарання в вигляді штрафу на покарання у вигляді громадських робіт строком двісті сорок годин.

31.07.2009 року його було викликано до Тульчинського підрозділу КВІ, де було видано

йому направлення для відбування громадських робіт в Тульчинській міській Раді, а також

йому було оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, де було зазначено

з'являтись на реєстрацію перший понеділок кожного місяця. Ознайомившись із постановою він

поставив свій підпис. Однак він на протязі серпня, вересня та жовтня 2009 року на роботу не

виходив та не з'являвся на реєстрацію, хоч неодноразово йому приходило повідомлення, але він

на нього не реагував, так як займався тимчасовими заробітками.

Також його було попереджено, що він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від призначеного йому покарання, він по теперішній час на роботу не виходив та на реєстрацію в КВІ не з'являвся. В скоєному щиро кається. На даний час готовий відробляти.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудній правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик і допит свідка, включеного до списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом підсудного і дослідженням матеріалів справи.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина також підтверджується матеріалами справи: копією вироку про засудження підсудного /а.с. 35-36/, копією постанови про заміну покарання /а.с. 5/ та іншими матеріалами справи.

Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 в ухиленні від громадських робіт доведена в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 389 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу підсудного, який характеризується позитивно, щире каяття.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудного, суд відносить щире каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих обставин, судом не встановлено.

Враховуючи те що покарання у виді 240 годин громадських робіт призначено згідно постанови Тульчинського районного суду від 10.04.2009 року ОСОБА_1 не відбув, покарання йому необхідно призначити за сукупністю вироків з застосуванням ст. 71 КК України.

Стосовно запобіжного заходу обраного відносно підсудного ОСОБА_1, то сул вважає, що до вступу вироку в законну силу його слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання не відбутого покарання за постановою Тульчинського районного суду від 10.04.2009 року остаточне покарання ОСОБА_1 визначити у виді 2-х місяців арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області

протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: