02.11.2015 Справа № 367/2580/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, -

в с т а н о в и в:
Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 22.07.2004 близько 04.00 год. він, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у лісі, біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , застосовуючи фізичне насильство, здійснив насильницький статевий акт природним способом із неповнолітньою ОСОБА_6 .

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_9 , обвинувачується в тому, що 22.07.2004, близько 05.00 год., він, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у лісі, біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , під час вчинення зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_6 , задовольнив статеву пристрасть щодо потерпілої неприродним способом.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і постановляється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведено, тобто безумовно підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні, а сумніви, які існували при провадженні досудового чи судового слідства, вирішені та спростовані. Забезпечення доведеності вини, виходячи з вимог п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є одним з основних конституційних принципів судочинства.

Винність підсудного у вчиненні інкримінованого злочину в судовому засіданні доведена не була.

Так, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 винними себе у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України не визнав, та надав показаня про те, що до 21 липня 2004 року потерпілу взагалі не знав. Потерпілу запросив ОСОБА_10 із сусіднього кафе на його прохання. З потерпілою спочатку спілкувався, а потім запропонував їй вступити з ним у статеві стосунки за 100 гривень, на що вона погодилась. На його прохання ОСОБА_11 відігнав свій автомобіль за приміщення кафе в темне місце і він ( ОСОБА_9 ) в автомобілі вступив з потерпілою в статеві зносини природнім і неприроднім способом. Коли вони їхали з кафе, потерпіла збиралась йти додому пішки, однак ОСОБА_10 запропонував її підвезти та посадив її йому ( ОСОБА_9 ) на коліна. Коли їхали з кафе потерпіла попросила зупинитись. Коли вона вийшла з автомобіля, він з`ясував, що у нього зникли з кишені гроші. Сказавши про це ОСОБА_10 , вони вийшли з автомобіля, наздогнали потерпілу біля житлового будинку. Там він почав вимагати від неї щоб вона повернула йому гроші та разом із ОСОБА_10 нанесли їй декілька ударів. В цей час з двору вийшов незнайомий чоловік, якому вони повідомили, що потерпіла вкрала гроші, та повели її до автомобіля, щоб там в світлі фар її обшукати. Однак, недалеко від автомобіля потерпіла вирвалась і побігла в сторону лісу. Коли в лісі він майже наздогнав її, вона перечепилась та впала в куші, декілька разів перелетівши через голову. Він її декілька разів вдарив кулаком по обличчю. Гроші він виявив у потерпілої затиснутими в кулаці. Коли вони з потерпілою виходили з лісу, то до них підійшов ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_10 взяв пляшку і вони пішли шукати воду, щоб потерпіла умилась. Не знайшовши води, вони сіли в автомобіль та поїхали додому. Стверджував, що в статеві зносини з потерпілою вступав лише в автомобілі біля кафе за її згодою і за гроші. В подальшому ніяких інтимних стосунків з потерпілою не мав.

Надані в судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки вони відрізняються від показань, наданих нею під час досудового слідства в частині істотних для справи обставин, зокрема щодо вживання нею спиртних напоїв, знаходження разом з ОСОБА_9 в автомобілі біля кафе тривалий час, повернення з автомобіля до кафе, щодо кількості та способів вчинення щодо неї актів задоволення статевої пристрасті, як природним так і неприродним способом. Також показання потерпілої щодо волочіння її в лісі, коли вона, після удару ОСОБА_9 , опинилась на землі не відповідають виявленим у неї тілесним пошкодженням, оскільки, як пояснив в судовому засіданні експерт, при волочінні по землі у потерпілої повинні були утворитися тілесні ушкодження характерні для цієї дії, в тому числі на потилиці, сідниці, кінцівках. Однак у потерпілої наявні тілесні ушкодження лише на сідницях, які могли утворитися від волочіння. Крім того, потерпіла стверджувала, що підсудні пред`явили до неї вимоги роздягатися і вступити з ними в статеві зносини на лавці біля подвір`я ОСОБА_12 , однак як вбачається з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в час, до якого відносяться зазначені події, вже світало, а це місце знаходилося на жилій вулиці, біля автотраси, в зоні видимості осіб, які знаходилися в автомобілі "Таврія" товаришів підсудних і дружини ОСОБА_10 .

Крім того, з досліджених в судовому засіданні доказів, не встановлено наявність слідів сперми підсудного ні в статевих органах потерпілої, ні на місці вчинення злочину, що підтверджується висновком експерта (т. 1, а.с. 103-104). протоколом огляду (т. 1 а.с. 17). Хоча при огляді місця події були виявлені та вилучені два листя на яких були плями бурого кольору, що також спростовує показання потерпілої щодо вчинення відносно неї зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом групою осіб.

Між тим, обставини, на які посилається підсудний, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними та допустимими, зокрема:

- оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 (т. 1, а.с. 31-32), який 22 липня 2004 року близько 4-ї години ранку вийшовши з двору, біля лавки побачив дівчину і двох хлопців, один з яких бив цю дівчину Він зрозумів, що від неї вимагають повернення коштів. Вони взяли її під руки та повели через автотрасу в сторону лісу, а він повернувся у свій двір;

- оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_13 (т. 1, а.с. 39-40), яка в основному підтвердила показання свідка ОСОБА_12 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який 21 липня 2004 року під час відпочинку в кафе "Лагуна". На прохання ОСОБА_9 він переставив автомобіль з освітленого місця в темне місце. Після чого, ОСОБА_9 разом із потерпілою вийшли з кафе і повернулися до нього лише приблизно через 40 хвилин. Коли їхали з кафе на прохання потерпілої він зупинився. Вона вийшла з автомобіля. Після чого, ОСОБА_9 сказав, що в нього щось зникло і теж вийшов з автомобіля, а за ним ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , відповідно до яких вона бачила як ОСОБА_16 , на прохання ОСОБА_9 відганяв автомобіль в інше місце, та перебуваючи в кафе, бачила як ОСОБА_9 разом з потерпілою виходили з нього, і повернулись до кафе, приблизно через 1-у годину. Коли їхали додому потерпіла попросила зупинитись, вийшла з машини, а ОСОБА_9 сказав, що у нього щось зникло і вийшов за нею. ОСОБА_10 вийшов за ними. Бачила їх на протилежній стороні дороги, вони розмовляли. Потім бачила, як потерпіла бігла в сторону лісу, а за нею хлопці. Через нетривалий час ОСОБА_10 повернувся, а потім, на її прохання, він пішов за ОСОБА_9 .

Показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . ОСОБА_20 не спростовують показання підсудного ОСОБА_9 і в свою чергу, не підтверджують показання потерпілої ОСОБА_6 щодо зґвалтування її та задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи (т. 1 а.с. 140-142), у потерпілої виявлено порушення цілісності дівочої пліви та ушкодження в ділянці початкового відділу прямої кишки, однак це не суперечить показанням підсудного і узгоджується з його доводами про його добровільні інтимні стосунки з потерпілою в автомобілі, як природним способом так і у неприродній формі.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 , інші тілесні ушкодження могли бути нанесені потерпілій, як при подоланні опору потерпілої під час зґвалтування (більш характерні для такого подолання опору були б пошкодження не тільки на передній поверхні стегон потерпілої але і на внутрішній їх поверхні, які у потерпілої виявлено не було), так і за обставин на які посилався підсудний (падіння в лісі). Однозначно і категорично стверджувати, що вказані тілесні ушкодження були спричинені за тих чи інших обставин неможливо.

З показань лікаря дермато-венеролога ОСОБА_22 вбачається, що за тих ознак венеричної хвороби виявленої у ОСОБА_10 , вірогідно, але не однозначно, він був хворий на заразну форму сифілісу. Для однозначного висновку необхідно було провести додаткові клінічні дослідження. Результати аналізу потерпілої не можна вважати однозначним підтвердженням її контакту з особою хворою на сифіліс. Проведений експрес-тест міг показати результат RW +1 і внаслідок інших чинників, наприклад внаслідок вживання жирної їжі. Оскільки не було виявлено повної клінічної картини, характерної для захворювання на сифіліс, їй було призначено превентивне лікування.

Вилучений у потерпілої одяг, а саме: светр і штани, на яких виявлені сліди крові і пошкодження, були знищені працівниками прокуратури Макарівського району Київської області до початку розгляду справи в суді, що унеможливлює дослідження і оцінку цих доказів.

За таких обставин будь-яких доказів, які б безумовно підтвердили винність підсудного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз даної правової норми, дає підстави суду стверджувати, що зміст презумпції невинуватості, включає серед інших і правило про тлумачення сумнівів щодо доведеності вини особи у вчиненні злочину. Дане правило є невід`ємною його частиною і воно полягає у тому, що такі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи. Категорії сумнів і впевненість характеризують відношення людини до наявності чи відсутності певної обставини. У кримінальному судочинстві - до наявності чи відсутності хоч би однієї з обставин, які належать до предмету доказування у кримінальній справі, але насамперед події злочину, особи, яка його вчинила, та її вини (ст. 64 КПК).
17.07.1997, Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У відповідності до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Крім того, за загальним правилом у разі виникнення правових колізій щодо невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір.

Конвенція та Протоколи до неї передбачають захист основних прав та свобод людини, які потребують забезпечення в повсякденному житті та мають соціальну, політичну, економічну та громадянську спрямованість.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений у вчиненні злочину вважається невинуватим, доки його вину не доведено в законному порядку.

Так, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", передбачено застосування судами при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, законодавець закріпив пріоритетне значення над національним законодавством України не тільки положення Конвенції, а й практики Європейського суду з прав людини, що в свою чергу може досить позитивно вплинути на забезпечення принципу верховенства права, як одного з основних принципів демократичної держави.

Кримінально-процесуальний кодекс України, відповідно до статті 64, визначає вичерпний перелік обставин які підлягають доказуванню у кримінальній справі, в тому числі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

В судовому засіданні не було доведено: 1) події злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України, (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_9 ; 2) винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України, форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Виходячи зі змісту ст. 27 КПК України 1960 року та роз`ярень Постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 "Про практику застосування судами України законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів", коли результати судового слідства у справі публічного обвинувачення свідчитимуть про необхідність зміни кваліфікації злочину на статтю кримінального закону якою передбачено відповідальність за якийсь зі злочинів, перелічених у ч.1 ст. 27 КПК України, є обов`язковою одержання від потерпілої письмової чи усної заяви про притягнення до кримінальної відповідальності. Відсутність такої заяви перешкоджає постановленню обвинувального вироку у такій справі.

У матеріалах справи не вбачається письмової чи усної (занесеної до протоколу судового засідання) заяви потерпілої про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину, встановивши недоведеність вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України, в яких він обвинувачується, встановивши недоведеність в діянні ОСОБА_9 складу злочинів, злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України, а також те, що відповідно до ч. 1 ст. 275 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд маючи право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації злочину, якщо це покращує становище особи, що позбавляє суд кваліфікувати діяння ОСОБА_9 за іншою статтею Особливої частини Кримінального кодексу України, так як це буде фактично зміною обвинувачення, наслідком чого буде порушення права на захист, оскільки в такому випадку особа не матиме змоги захищатись від нового обвинувачення, суд визнає ОСОБА_9 невинуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України та виправдовує його по суду, а кримінальну справу відносно нього в цій частині закриває.

Запобіжний захід, обраний щодо підсудного ОСОБА_9 суд скасовує.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , суд залишає без задоволення, оскільки в судовому засіданні не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_9 та спричинення шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 323, 324, 327 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України визнати невинним і по суду виправданим.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152 та ч. 2 ст. 153 КК України закрити.
Запобіжний захід, обраний щодо підсудного ОСОБА_9 скасувати.

У разі необхідності зарахувати підсудному ОСОБА_9 строк тримання під вартою з 28.07.2004 по 19.12.2007.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок може оскаржено до Апеляційного суду Київської області, через Ірпінський міський суд Київської області, впродовж 15 діб, підсудним в той же строк з дня отримання копії вироку.
Суддя ОСОБА_1