Справа № 132/351/15-к
Провадження №11-кп/772/949/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8
розглянув «26» листопада 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Калинівського району ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Титусівка Козятинського району Вінницької області,

українця, громадянина України,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого

визнано винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та засуджений до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. штрафу в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовлено частково-стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1138 грн. 40 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також 4500 грн. за надання правової допомоги

в с т а н о в и в :

Вироком встановлено, що 21 серпня 2014 року біля 19.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у себе на присадибній ділянці в АДРЕСА_1 , палив багаття. В цей час на свою присадибну ділянку, яка межує по сусідству, прийшла ОСОБА_8 , яка зробила зауваження ОСОБА_7 щоб він не палив багаття, так як дим йшов на її дерево. З вказаного приводу між ними виникла суперечка, в ході якої вони ображали один одного нецензурними словами, принижували один одного та ОСОБА_7 зайшов на город до ОСОБА_8 , де продовжував її ображати і тримаючи в руках вила, умисно, дерев`яним держаком почав наносити ОСОБА_8 удари по голові і лівій руці, в результаті чого останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки справа, навколо очні синці, садно носа, сукон`юктивний крововилив правого ока, синці та садна лівої руки, які згідно висновку СМЕ № 86 від 23.09.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я( більше 6, але не більше 21 дня), виникли від дії тупого твердого предмета.

У своїй апеляційній скарзі прокурор прокуратури Калинівського району ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 125 КК України у виді 2 років обмеження волі, відповідно до с. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, визначені п.1 ч.1 ст. 76 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наслідки дій ОСОБА_7 та його особу можливо зробити висновок, що призначене йому судом покарання у виді 1700 грн. штрафу не є достатнім для його перевиховання, покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення необхідно призначити більш суворе, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року та закрити кримінальне провадження по справі, посилаючись на те, що при розгляді кримінального провадження його вина у скоєнні злочину не доведена. Через тяжку образу з боку ОСОБА_8 у нього раптово виникло сильне душевне хвилювання, після чого він наніс ОСОБА_8 один удар рукою в голову. Також суд не врахував, що ОСОБА_8 не надала доказів необхідності ліків, які, як стверджує остання, їй були призначені лікарем.. В справі не має даних про тривалість прийому ліків, їх кількість. Стягнення моральної шкоди в сумі 6000 гривень не відповідає вимогам закону, оскільки в моїх діях не має складу злочину - кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора прокуратури Калинівського району ОСОБА_9 та просив вирок скасувати, постановивши новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно нього; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора прокуратури Калинівського району ОСОБА_9 та апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

До таких висновків суд дійшов з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та вірного визначення юридично-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині доводів щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності через відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги є безпідставними, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

Так, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він кримінального правопорушення не вчиняв спростовуються власне самими показаннями обвинуваченого про те, що через тяжку образу з боку ОСОБА_8 у нього раптово виникло сильне душевне хвилювання, після чого він наніс їй удар кулаком в голову. Вказані показання обвинувачений ОСОБА_7 підтримав і в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження.

Крім того, доводи обвинуваченого про те, що він завдав удар в голову потерпілої рукою, а не вилами спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , поясненнями експерта ОСОБА_11 , який зазначив, що після проведення слідчого експерименту, під час він був присутній, було проведено додаткову судово-медичну експертизу, згідно якій виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, характер і локалізація яких не виключає можливість їх виникнення за обставин, викладених у протоколі проведення слідчого експерименту, тобто внаслідок нанесення ударів дерев`яним держаком вил. Враховуючи кількість та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 було зроблено висновок про неможливість їх заподіяння від одного удару кулаком.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не надала доказів необхідності ліків, які, як стверджує остання, їй були призначені лікарем, а також не має даних не має даних про тривалість прийому ліків, їх кількість., то ці доводи є безпідставними.

Так, у матеріалах провадження міститься лист адміністрації КЗ «ЦПМСД №6» м. Вінниця, в якому зазначено перелік препаратів, що були застосовані при лікуванні (а.пров. №68), а також міститься копія амбулаторної картки хворого (а.пров. № 69-77). Крім того, ОСОБА_8 у судовому засіданні було надано копії чеків на купівлю медичних препаратів (арк.пров. .№ 83-84).

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд виходить з наступного. В ч.2 ст..65 КК України зазначено «Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст. 372 КПК України).

З доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував, що останній вчинив умисний злочин, вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, тому покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення необхідно призначити більш суворе, апеляційний суд не погоджується.

Так, з вироку вбачається, що суд врахував, що вчинене ОСОБА_7 правопорушення є невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який має позитивні характеристики за місцем проживання та місцем роботи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Апеляційний суд приходить до висновку, що покарання призначене ОСОБА_7 у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. штрафу в дохід держави є справедливим та відповідає фактичним обставинам матеріалів кримінального провадження та загальним засадам призначення покарання, зокрема положень ст. 65 КК України , які в повному об`ємі врахував районний суд.

Крім того, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження. Вказаних вимог, на думку апеляційного суду, місцевий суд дотримався .

З огляду на наведені вище обставини , апеляційний суд вважає, що процесуальних підстав чи інших юридично-правових підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Калинівського району ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року - залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4

З оригіналом вірно.