Справа № 559/1399/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження № 0000397 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, середньо-спеціальною освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, судимого :

- 21 листопада 2013 року Дубенським міськрайонним судом за ст.185 ч.2, 309 ч.1 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі;

- засудженого 22 червня 2015 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ст.185 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки 7 місяців,

- у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

За участю прокурора ОСОБА_4

Потерпілих: ОСОБА_5

ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
20 травня 2015 року ОСОБА_3 перебуваючи неподалік загально-освітньої школи №1, яка знаходиться в м.Дубно вул. Шевченка,23, керуючись корисливими спонуканнями, вирішив вчинити крадіжку чужого майна. В той же день, приблизно о 14 годині, він зайшов в приміщення ЗОШ №1, де скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з приміщення кабінету директора школи ОСОБА_5 викрав грошові кошти в сумі 100 гривень та 10 доларів США, що еквівалентно 212 грн. 50 коп., які знаходилися в гаманці потерпілої, чим завдав їй матеріальні збитки на вказану суму, котрі відшкодовано.

В подальшому ОСОБА_3 зайшов в приміщення методичного кабінету даної школи, де скориставшись відсутністю нагляду за його діями зі сторони власника та інших сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з жіночого гаманця ОСОБА_6 , повторно викрав грошові кошти в сумі 150 грн., як не відшкодовано.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ст.185 ч.2 КК України.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що 20 травня 2015 року він проходив поблизу ЗОШ №1 в м.Дубно. Зайшов на другий поверх приміщення школи та побачив, що кабінет директора був відкритий і нікого не було, він зайшов в кабінет і з гаманця, який знаходився в сумці, викрав 100 грн. та 10 доларів США. Після чого він зайшов в кабінет завуча, так як там нікого не було то він з сумки викрав 150 грн. Викравши вказані кошти він залишив приміщення школи. Він збитки потерпілій ОСОБА_5 відшкодував, а потерпілій ОСОБА_6 не відшкодував, згідний відшкодувати їй 150 грн. Просить не досліджувати матеріали кримінального провадження так як докази ніким не оспорюються і йому зрозуміло суть обвинувачення. Розкаюється у вчиненому, просить не позбавляти його волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, його вина повністю доведена показами потерпілих та матеріалами кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона працює директором ЗОШ №1. 20 травня 2015 року вона знаходилась в приміщенні школи, а її робочий кабінет був не зачинений. Медсестра їй сказала, що в приміщенні школи ходить мужчина та «чистить» гаманці. Вона зайшла в кабінет і виявила, що у неї з гаманця було викрадено 100 грн. та 10 доларів США. Матеріальні збитки обвинувачений їй відшкодував. Просить не досліджувати матеріали кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила, що директор школи ОСОБА_5 сказала, що у неї з гаманця, який знаходився в кабінеті, викрали гроші. Вона перевірила свій гаманець, який знаходився в методичному кабінеті, і виявила, що у неї було викрадено 150 грн. Матеріальні збитки їй не відшкодовано. Просить не досліджувати матеріали кримінального провадження. ОСОБА_6 подала заяву, де просить стягнути з обвинуваченого на її користь 150 грн. завданих їй матеріальних збитків.

Як зазначає ч.3 ст.349 КПК України, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, суд при цьому з`ясував, що він та потерпілі правильно розуміють обставини кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілих, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, прийшов до висновку, що злочин мав місце і вчинив його обвинувачений ОСОБА_3 .

Органи досудового слідства вірно кваліфікували злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 завдані їй матеріальні збитки в розмірі 150 грн., які обвинуваченим не відшкодовано.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 із наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого злочину, особу винного - який раніше неодноразово судимий, засуджений до іспитового строку, де під час іспитового строку вчинив нові злочини, посередньо характеризується, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, визнав вину у вчиненому злочині і вважає, що з метою запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, він може бути виправлений лише в місцях позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, , 395 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання, з врахуванням вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 червня 2015 року, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з поміщенням його кримінально-виконавчої установи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 змінити, взяти його під варту в залі суду.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Рачин Дубенського району, жительки АДРЕСА_2 (сто п`ятдесят) гривень завданої їй матеріальної шкоди.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя :