справа № 216/4065/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 року р.
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Велетневка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , командира відділення технічного обслуговування ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), старшого сержанта,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.410 КК України, -
Старшого сержанта ОСОБА_4 , призваного на військову службу у зв`язку із мобілізацією на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2014 №216 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду водія евакуаційного відділення 2 взводу технічного забезпечення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
В наступному, у зв`язку зі змінами у штатному розписі підрозділу та реорганізацією ремонтної роти, через службову необхідність на початку лютого 2015 року старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира відділення технічного обслуговування ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; щоденно оглядати та постійно утримувати в порядку та справності техніку і майно відділення, стежити за їх наявністю а також забезпечувати правильне зберігання.
Проте, старший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно та на порушення зазначених вище вимог Статутів, вирішив незаконно збагатитися за рахунок держави шляхом викрадення іншого військового майна, вчинивши кримінальне правопорушення за наступних обставин:
Так, згідно своїх службових обов`язків за займаною посадою старший сержант ОСОБА_4 допущений до парку автомобілів військової частини НОМЕР_1 та неодноразово виконував завдання в тому числі і з ремонту та обслуговування військової техніки на території автомобільного парку частини.
Перебуваючи при проведенні зазначених робіт у парку старший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив з метою особистого збагачення та власної наживи викрасти інше військове майно автомобільне пальне, яке знаходилось у баках військової техніки, для його подальшого збуту.
З метою реалізації свого злочинного наміру на викрадення іншого військового майна, старший сержант ОСОБА_4 , після завершення робіт у парку, користуючись відсутністю особового складу підрозділу та майже вільним доступом до автомобілів у парку частини, заздалегідь визначив дні запланованих викрадень, та протягом 3 декади лютого 2015 року, діючи з єдиним умислом на викрадення військового майна, із баків автомобілів ЗІЛ-131, що знаходились на відкритому майданчику зберігання, за допомогою шланги зливав автомобільне пальне марки А-92 у 20 л каністри, які переміщував через паркан (огорожу парку) за територію частини у лісосмугу, де переливав пальне у заздалегідь приготовлені 2 металеві каністри БЦ-200, ємкістю по 200 л кожна, приховавши їх у густій рослинності для зберігання та подальшого збуту.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 410 КК України викрадення військовослужбовцем іншого військового майна.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що в лютому 2015 р. з баків автомобілів ЗІЛ-131, розташованих на території автомобільного парку військової частини НОМЕР_1 , зливав дизельне пальне, яке планував в подальшому продати. Дизельне пальне ним повернено, також він оплатив вартість проведення товарознавчої експертизи. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання, при винесенні вироку врахувати, що в нього на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- протоколом огляду місця події від 24.04.2015 року, згідно якого в лісосмузі поблизу військової частини НОМЕР_1 , розташованої у Військовому містечку-30, виявлено та вилучено, дві металеві бочки, ємкістю по 200 л кожна, із автомобільним бензином, марки А-95 а.с.9-12,
- наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2014 р. №216 про зарахування до списків особового складу частини на всі види забезпечення ОСОБА_4 водієм евакуаційного відділення 2 взводу технічного забезпечення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 а.с.36;
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.410 ч.1 КК України за ознаками викрадення військовослужбовцем іншого військового майна.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, відшкодував завдану шкоду, та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 410 КК України та призначити покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 2 /два/ роки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
-автомобільне пальне А92 у кількості 400 л у 2-х металевих бочках БЦ-200, яке передано на відповідальне зберігання у військову частину НОМЕР_1 повернути військовій частині НОМЕР_1 .
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.
СУДДЯ: