Справа № 442/7342/15-к
Провадження № 1-кс/442/1438/2015
УХВАЛА

20 листопада 2015 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 08.05.2013 року,

з участю сторін:

скаржника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2015 року та просить її скасувати, зобов`язати старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_4 вчинити дії, передбачені чинним КПК України, спрямовані на залучення його до участі у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000956 як потерпілого.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 02.04.2010 року в м. Дрогобичі він рухався мотоциклом «БМВ» по вулиці Грушевського у напрямку із сторони залізничного вокзалу до центрі міста, водій автомобіля «Chevrolet AVEO» ОСОБА_5 порушуючи ряд правил дорожнього руху вчинив йому перешкоду в русі його мотоцикла внаслідок чого відбулось ДТП. У нього не було жодної можливості уникнення даного ДТП, і це він пов`язує з тим, що автомобіль марки «Chevrolet AVEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 з`явився на його шляху несподівано та неочікувано, адже він на досить значній швидкості виїхав із бічної вулиці на його головну дорогу із-за машини, яка на цей момент стояла на правій смузі руху по вулиці Грушевського, маневр об`їзду якої він почав виконувати, що у свою чергу обмежувало йому видимість і він не зміг завчасно побачити та й навіть передбачити такий протиправний, необдуманий та легковажний маневр водія ОСОБА_5 , що у свою чергу не дало йому можливості завчасно загальмувати, щоб уникнути даного ДТП, адже з того моменту, коли він побачив транспортний засіб, що несподівано перегородив його шлях, по якому він рухався, до моменту зіткнення пройшла лише якась мить часу, за яку він встиг лише натиснути на гальма свого мотоцикла, про що і свідчить лише 90 (дев`яносто) сантиметровий відбиток тормозного шляху його мотоцикла перед місцем зіткнення їх транспортних засобів.

Внаслідок даного зіткнення він зазнав безліч тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується відповідними документами із закладів охорони здоров`я міста Дрогобича та міста Києва, а також рядом висновків судово-медичних експертів, які наявні у матеріалах кримінального провадження. Матеріалами кримінального провадження стверджується те, що дії ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «Chevrolet AVEO» є протиправними і вони призвели до ДТП, а відтак є достатньо підстав для визнання його підозрюваним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України, а його як особу, яка потерпіла внаслідок цього ДТП.

Дане кримінальне провадження тривалий час розслідувалось Дрогобицьким МВ ГУМВСУ у Львівській області та неодноразово закривалось. 12.05.2015 року слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області винесено чинну до цього часу постанову у справі № 442/3114/15-к, якою скасовано постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 28.01.2015р. про закриття кримінального провадження №0000956 від 08.05.2013 року, матеріали кримінального провадження № 0000956 від 08.05.2013 року скеровано до СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області для продовження досудового розслідування.

У зв`язку з тим, що після направлення слідчим суддею справи на продовження досудового розслідування у нього тривалий час знову не було жодної інформації щодо стану розслідування кримінального провадження № 0000956, і 18 вересня 2015 р. він був змушений у черговий раз звернутись із заявою про стан розслідування кримінального провадження та про залучення до провадження як потерпілого, яку адресував Генеральному прокурору України, Міністру внутрішніх справ України, Голові комітету Верховної ради України з питань запобігання та протидії корупції, Голові комітету Верховної ради України з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин, начальнику ГУ МВС України у Львівській області, а також начальнику СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області.

У відповідь на цю заяву 30 жовтня 2015 р. він отримав рекомендованого листа із Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області, у якому містилась оскаржувана постанова про відмову у визнанні його потерпілим, яка винесена 27 жовтня 2015 р. Він категорично не погоджується із оскаржуваною постановою, вважає її протиправною та такою, що винесена слідчим із порушенням норм процесуального закону всупереч чинним судовим рішенням, внаслідок чого грубо порушені його процесуальні права як особи, що потерпіла та зазнала тяжких тілесних ушкоджень внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, а саме внаслідок ДТП.

Незаконність та протиправність оскаржуваної постанови є очевидною та виходить із наступного.

Факт визнання його потерпілим встановлений ще згідно чинної до цього часу судової ухвали колегії суддів судової Палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2010 р. (справа №10-553/2010 р.), винесеної за наслідками перегляду в апеляційному порядку постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 р. про скасування постанови про закриття кримінальної справи № 115-2340, незаконно винесеної 27.07.2010 р. слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6 , і відмова слідчого у визнанні його потерпілим внаслідок ДТП, що мало місце 02.04.2010 р., за фактом якого порушено дане кримінальне провадження є абсурдною та явно суперечить чинному судовому рішенню, що є першою підставою для її скасування.

В оскаржуваній постанові від 27.10.2015 р. як на підставу для її прийняття слідчий посилається на положення частини 5 статті 55 КПК України, згідно якої за наявності очевидних достатніх підстав вважати, що заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині першій статті 55 КПК України, то слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Однак, такі посилання слідчого не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах, які є наявними при матеріалах справи, а навпаки, суперечать таким доказам. Як зазначено у самій оскаржуваній постанові, в матеріалах досудового розслідування міститься висновок судово-медичного експерта № 371 від 26 квітня 2010 р. про те, які були у нього тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 02 квітня 2010 року. Згідно цього висновку такі тілесні ушкодження віднесені експертом до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Є не правильним та одночасно незаконним та явно упередженим по відношенню до нього висновок слідчого в оскаржуваній постанові із посиланням на постанову Пленуму Верховного суду України №13 від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», де зазначено, що «не можуть бути визнані потерпілими особи, які постраждали від злочину, вчиненого ними ж».
В матеріалах кримінального провадження № 0000956 із досудового розслідування обставин ДТП за його участю та участю ОСОБА_5 немає жодного достатнього та належного доказу, що у вчиненні цього ДТП винен саме він, а не водій автомобіля ОСОБА_5 . Водночас, в матеріалах кримінального провадження є декілька висновків судових авто-технічних експертиз, висновки яких є фактично протилежними за змістом.

Оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав 30 жовтня 2015 р., про що міститься його особистий підпис, а відтак він має право звернутися із даною скаргою до суду у строк до 09 листопада 2015 року включно, який вираховується відповідно до положень статті 115 КПК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги скарги посилаючись на обставини, які ним викладені в тексті скарги, просив її задоволити та скасувати оскаржувану постанову. Вказав, що під час ДТП він отримав тяжкі травми, що доводиться матеріалами кримінального провадження. Рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим є порушенням норм чинного КПК України, що в свою чергу позбавляє його права на подання відповідних доказів у кримінальному провадженні, оскаржувана постанова є не мотивованою та підлягає скасуванню.

В судове засідання слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області постанова якого оскаржується та прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури не з`явились, а тому відповідно до норм ст. 306 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення скаржника, з`ясувавши його думку щодо поданої скарги, оглянувши матеріали скарги та дослідивши матеріали додані до скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 303 ч. 5 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого чи прокурора: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнання потерпілим.
Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала згідно з правилами КПК України.
Під час розгляду даної скарги встановлено, що слідчим відділом Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 08 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2015 року відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 08 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ОСОБА_3 .

В обґрунтування постанови старший слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 покликається на те, що досудовим розслідуванням були зібрані докази, які вказують на те, що ДТП в якій скаржник ОСОБА_3 отримав фізичну шкоду, виникла з вини ж самого ОСОБА_3 та на даний час у досудового розслідування не має підстав для визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим суддею при розгляді даної скарги встановлено, що факт визнання ОСОБА_3 потерпілим встановлений ухвалою колегії суддів судової Палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2010 року (справа №10-553/2010р.), винесеної за наслідками перегляду в апеляційному порядку постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2010 р. про скасування постанови про закриття кримінальної справи № 115-2340, винесеної 27.07.2010 р. слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6 .

Відтак, відмова слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілим внаслідок ДТП, що мало місце 02.04.2010 року, за фактом якого порушено кримінальне провадження № 0000956, є такою, що суперечить чинному судовому рішенню апеляційної інстанції.

Крім цього, в оскаржуваній постанові від 27.10.2015 р. як на підставу для її прийняття слідчий посилається на положення частини 5 статті 55 КПК України, згідно якої за наявності очевидних достатніх підстав вважати, що заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині першій статті 55 КПК України, то слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, однак, такі посилання слідчого не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах, які є наявними при матеріалах справи, а навпаки, суперечать таким доказам.

Як зазначено у самій оскаржуваній постанові, в матеріалах досудового розслідування міститься висновок судово-медичного експерта № 371 від 26 квітня 2010 р. про те, які були у скаржника ОСОБА_3 тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 02 квітня 2010 р., та згідно цього висновку такі тілесні ушкодження віднесені експертом до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Одночасно на думку слідчого судді є необгрунтованим висновок слідчого в оскаржуваній постанові із посиланням на постанову Пленуму Верховного суду України № 13 від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», де зазначено, що «не можуть бути визнані потерпілими особи, які постраждали від злочину, вчиненого ними ж», адже слідчим не представлено жодного достатнього та належного доказу, що у вчиненні ДТП по матеріалах кримінального провадження № 0000956 винен саме ОСОБА_3 , а не водій автомобіля «Chevrolet AVEO» ОСОБА_5 чи інша особа.

Як зазначає скаржник в скарзі та на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові, в матеріалах кримінального провадження є декілька висновків судових авто-технічних експертиз, висновки яких є фактично протилежними за змістом.

Будь-якої іншої експертизи, в тому числі комплексної чи комісійної, із встановлення істинного винуватця даної ДТП слідчому судді не представлено, що в свою чергу дає за можливе зробити висновок, що слідчим такі експертизи не призначались, а тому є не припустимим робити однозначний висновок, що у ДТП, яке мало місце 02.04.2010 р. винним є саме водій мотоцикла скаржник ОСОБА_3 .

На момент винесення оскаржуваної постанови про відмову у визнанні скаржника ОСОБА_3 потерпілим, кримінальне провадження №0000956 перебуває на досудовому розслідуванні з метою встановлення саме винної особи у скоєнні ДТП, що відбулось 02.04.2010 р . по АДРЕСА_1 .

Зазначена обставина є ще одним доказом того, що оскаржувана постанова слідчого прийнята передчасно та упереджено, а невизнання слідчим ОСОБА_4 скаржника ОСОБА_3 потерпілим, є такою обставиною, що позбавляє ОСОБА_3 певних його законних процесуальних прав як потерпілого під час розслідування цього кримінального провадження.
Не зважаючи на вищевикладене, старший слідчий СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 55 КПК України, незаконно відмовив у визнанні скаржника ОСОБА_3 потерпілим, чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні, а тому постанова слідчого про відмову у визнанні його потерпілим підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст. 307 УПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
З врахуванням норм зазначеної вище статті, слідчий суддя вважає за необхідне також зобов`язати старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 вчинити дії, передбачені чинним КПК України, спрямовані на залучення ОСОБА_3 до участі у досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000956 як потерпілого.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 27.10.2015 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000956 від 08.05.2013 року скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області (Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області ) ОСОБА_4 вчинити дії, передбачені чинним КПК України, спрямовані на залучення ОСОБА_3 до участі у досудовому розслідуванні кримінального провадження №0000956 як потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1