Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а - 422, 2010 року Головуючий в 1-й інстанції Кусік І.В.
Категорія: умовно-дострокове Доповідач - Дубчєнко А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Годуна В.А.

Суддів Дубченко А.П., Жили І.Е.,

З участю прокурора Досенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні матеріали за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2.

В апеляції з доповненням засуджений ОСОБА_2 просить постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2010 року скасувати, посилаючись на упереджене ставлення з боку суду, односторонність та неповноту судового слідства.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який вважає апеляцію засудженого необгрунтованою, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, був засуджений 18 березня 2005 року вироком Ірпінського районного суду Київської області зач.1 ст. 296, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок строку 02 листопада 2004 року, кінець строку 30 жовтня 2011 року.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_2 відбув 2/3 частини строку покарання, адміністративна комісія ДВК - 10, де відбуває покарання ОСОБА_2, та спостережна і комісія Білозерського району Херсонської області подали до Білозерського районного суду Херсонської області спільне подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні подання Білозерський районний суд Херсонської області послався на те, що засуджений ОСОБА_2 вину у скоєному злочині не визнав, не відшкодував в добровільному порядку завданих злочином збитків та на нього двічі було накладено стягнення, на шлях виправлення не став. Крім того, Службою з питань помилування йому було відмовлено у помилуванні.

ВСТАНОВИЛА:

Така відмова суду у задоволенні подання не відповідає вимогам закону.

Так, невизнання засудженим ОСОБА_2 вини у скоєнні ним злочин не перешкоджає застосуванню до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки згідно вироку Ірпінського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року вина його доказана і він відбуває призначене йому покарання у виправній колонії.

Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_2 отримував заробітну плату, але виконавчий лист, на підставі якого повинно відбуватися відшкодування завданих злочином збитків, до Дар'ївської ВК № 10 не надходив, а майже вся заробітна плата ОСОБА_2 відраховувалася на його утримання.

(а.с. 6)

Із довідки адміністрації кримінально - виконавчої установи вбачається, що останнє стягнення на засудженого ОСОБА_2 було накладено 10 січня 2006 року, за 3 роки до складання подання і згідно ч.14 ст. 134 КВК України, він визнається таким, що не має стягнення.

(а.с. 4) .

Вказуючи, як підставу для відмови в задоволенні подання - не задоволення клопотання засудженого ОСОБА_2 Службою з питань помилування, Білозерський районний суд Херсонської області невірно розтлумачив зазначену відповідь, в якій є пряма вказівка на те, що засуджений ОСОБА_2 може бути звільнений від відбування покарання покарання умовно - достроково і тому підстав для задоволення клопотання засудженого про помилування не вбачається.

Посилання суду на те, що засуджений ОСОБА_2 на шлях виправлення не став спростовуються матеріалами справи, а саме спільним поданням адміністративної комісії ДВК-10 та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області характеристикою, наявністю неодноразових заохочень.

(а.с. 2, 3, 4)

Таким чином, висновок суду про неможливість задовольнити спільне подання адміністративної комісії ДВК-10 та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області не відповідає вищенаведеним матеріалам справи і тому постанову суду не можна визнати законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.сг. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2010 року, відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд у той же районний суд, але в іншому складі суддів.

Головуючий:

Судді:

Згідно з оригіналом: суддя підпис.