1-КП/643/285/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Руставі Грузії, громадянина Грузії, грузина,
не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою
АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Руставі Грузії, громадянина Грузії, грузина,
не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою
АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
Суд визнав доведеним, що 20 січня 2014 р. близько 19 години ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись на ринку біля ст.м.«Барабашово» по пр. 50 років ВЛКСМ, 30 м.Харкова, будучі в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із корисливих спонукань, вступили між собою у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, а саме сумки та полімерного пакету із автомобіля «Фольксваген», рн НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 , згідно з якою ОСОБА_4 повинен був за допомогою гумового джгута та керамічного фрагменту корпусу автомобільної свічки запалювання розбити скло дверей автомобіля та викрасти сумку та пакет із салону автомобіля, а ОСОБА_5 повинен був в цей час знаходитись поруч із автомобілем та спостерігав за оточуючою обстановкою, щоб в разі появленні осіб, які могли зашкодити вчиненню кримінального правопорушення, попередити про це ОСОБА_4 .
Діючи з метою реалізації спільної злочинної змови, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 січня 2014 р. близько 19 години підійшли до автомобіля «Фольксваген», рн НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 та знаходився біля краю проїзної частини по пр.50 років ВЛКСМ, 30 м.Харкова, де ОСОБА_4 за допомогою гумового джгута метнув у скло задньої лівої та передньої правої дверей автомобіля керамічний фрагмент корпусу автомобільної свічки запалювання, від чого скло дверей автомобіля розбилось, а ОСОБА_5 в цей час знаходився поруч із автомобілем та спостерігав за оточуючою обстановкою, щоб в разі появленні осіб, які могли зашкодити вчиненню кримінального правопорушення, попередити про це ОСОБА_4 .
Після цього ОСОБА_4 через задні ліві двері таємно викрав із салону автомобіля «Фольксваген», рн НОМЕР_1 , полімерну сумку з полімерним пакетом, в яких знаходились 3 (три) дитячі спортивні костюми для дівчинок вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 22 від 27.01.2014 р. 85 гривень кожний, 6 (шість) дитячих джемперів для дівчинок вартістю 55 гривень кожний, 3 (три) дитячих джемпера для дівчинок вартістю 7 гривень кожний, 9 (дев`ять) дитячих джемперів для дівчинок вартістю 85 гривень кожний, 3 (три) дитячі джемпери для хлопчиків вартістю 115 гривень кожний, 5 (п`ять) дитячих джемпері для хлопчиків вартістю 85 гривень кожний та 9 (дев`ять) дитячих суконь вартістю 90 гривен кожна, а всього викрав майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 3164 гривень, після чого передав полімерний пакет із частиною викраденого дитячого одягу ОСОБА_5 , та вони разом почали відходити з викраденим майном від автомобіля, але були зупинен працівниками міліції, таким чином виконали всі дії, які вважали за необхідне для завершена кримінального правопорушення, однак кримінальне правопорушення не було завершено : причин, що не залежали від їх волі.
Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майне (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.
24 лютого 2014 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_6 обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України,укладено угоду про примирення, за якою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання, у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просить угоду про примирення затвердити.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просять затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України в обсязі підозри, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявили, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просять суд угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачених під час кримінального провадження не подавали.
Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачені визнали себе винними, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченими може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченими на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачені підлягають покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.
Керуючись ст.ст.370,373,374,475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 24 лютого 2013 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
Визнати винуватим ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами, по угоді про примирення від 24 лютого 2014 року покарання за цією статтею у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.
Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами, по угоді про примирення від 24 лютого 2014 року покарання за цією статтею у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до вступу вироку до законної сили залишити - тримання під вартою в СІЗО Харківської області.
Термін покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обчислювати з 24 січня 2014 року.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ ОСОБА_1