07.09.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 533/867/15-к
Провадження № 1-кп/533/77/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 19.08.2015 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бреусівка, Козельщинського району Полтавської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта професійно-технічна,працюючого охоронником ТОВ АФ «Добробут», раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що у період часу із 22.10.2002 року до 25.05.2004 року обвинувачений проходив строкову службу у Збройних силах України, отримав військову спеціальність водій автомобілів, з строкової служби був звільнений у запас зі званням рядовий та з 27.05.2004 року перебуває на військовому обліку у запасі у Комсомольсько-Козельщинському ОМВК.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015, затвердженого Законом України № 113-VIII від 15.01.2015 на території України оголошено часткову мобілізацію.

Військовозобов`язаний запасу рядовий збройних сил України обвинувачений ОСОБА_3 постановою ВЛК від 29.04.2015 року визнаний придатним до військової служби.

16.06.2015 року о 15 годині 00 хвилин військовозобов`язаний запасу, рядовий Збройних Сил України обвинувачений ОСОБА_3 викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вручення виписаної на його ім`я повістки за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, однак обвинувачений ОСОБА_3 усупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України 14.01.2015 року №15/2015, затвердженого Законом України № 113-VIII від 15.01.2015 року, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши повістку з роз`ясненнями та вимогою прибути 17.06.2015 року о 07 годині 30 хвилин, без поважних причин умисно не прибув у вказаний в повістці день та час до Комсомольсько-Козельщинського ОМВК, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 для відправлення у команді за спеціальністю «водій автомобілів» для подальшого проходження служби у лавах Збройних сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 336 КК України, оскільки він ухилився від призову за мобілізацією.

02.09.2015 року між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 19.08.2015 року.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин вчиненого правопорушення, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень шляхом конфіденційного співробітництва з Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області для документування таких протиправних дій та осіб.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним злочин, передбачений ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Також, сторонами узгоджено звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України вбачається, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Далі судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості

Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості від 02.09.2015 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому, що в разі не підтримання ним угоди про визнання винуватості він може бути за його клопотанням під час розгляду кримінального провадження звільнений від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст.ст. 47-48 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 336 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання. Цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні судом. Усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримав та прохав її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

Далі, судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та державним обвинувачем.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого: є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Також, суд вважає відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 75 КК України за необхідно визначити обвинуваченому строк звільнення від відбування покарання на строк 2 (два) роки, оскільки визначене угодою покарання та вищезазначений строк звільнення від відбування покарання буде достатнім для перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення останнім нових злочинів.

Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 02.09.2015 року між прокурором прокуратури Козельщинського району Полтавської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 19.08.2015 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя