В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2015

Рiвненський мiський суд Рівненської області у особі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000124 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Рівне, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2014 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , в порушення вимог пункту 31.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), керуючи технічно несправним легковим автомобілем марки «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з несправністю в робочій гальмівній системі, що проявилася у незагальмовуванні задніх коліс автомобіля, яку водій міг виявити перед виїздом, рухаючись в темну пору доби зі швидкістю приблизно 50 км/год по вулиці Романа Шухевича в місті Рівне зі сторони вулиці Черняка у напрямку вулиці Андрія Мельника, поблизу будинку № 2 вищевказаної вулиці, в порушення вимог пунктів 12.3., 18.1. Правил дорожнього руху, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, при наближенні до нерегульованого пішоходного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину зліва направо по напрямку руху транспортного засобу по нерегульованому пішохідному переході, який позначений дорожніми знаками НОМЕР_2 , 5.35.2 та дорожньою розміткою типу «зебра» 1.14.1, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті мір до реагування.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 12.3., 18.1. Правил дорожнього руху, що вимагають від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а також при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, водій повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжке тілесне ушкодження, та визнає ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і показав суду, що 26 березня 2014 року близько 03 години керував автомобілем марки «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який взяв у свого знайомого. Перед виїздом автомобіль не перевіряв, однак, на його думку, гальма в автомобіля працювали нормально. Рухаючись по вулиці Романа Шухевича зі швидкістю біля 50 км/год із включеним ближнім світлом фар, метрів за 12 до пішохідного переходу він побачив, як на пішохідний перехід ступила потерпіла. Потерпіла переходила дорогу зліва направо по ходу руху автомобіля. Переходячи дорогу, потерпіла йшла дуже швидко, прямо і не дивилась по сторонам. Як тільки побачив потерпілу, він нажав на гальма та вивернув кермо вліво, намагаючись уникнути зіткнення, однак це йому не вдалося. Правою стороною автомобіля він зачепив потерпілу, підхопив її і вона вдарилась головою в лобове скло. Після зупинки він вийшов, переніс потерпілу на узбіччя та викликав по телефону швидку медичну допомогу та міліцію.

Після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, доповнюючи судовий розгляд, ОСОБА_6 свою вину у дорожньо-транспортній пригоді визнав повністю. У вчиненому розкаюється.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначені у даному вироку, та показала суду, що 26 березня 2014 року близько 03 години вона поверталася додому з вечірки. Коли вона підійшла до пішохідного переходу на вулиці Романа Шухевича, транспортних засобів на дорозі не було. Не поспішаючи, в середньому темпі вона переходила дорогу. Коли, як їй здавалося, залишилося декілька кроків до тротуару, вона побачила світло фар, після чого втратила свідомість.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що на час події перебував у автомобілі, яким керував обвинувачений, та сидів поруч з ним на пасажирському сидінні. Підтвердив обставини наїзду на потерпілу та показав, що не бачив, як потерпіла з`явилася на пішоходному переході, а побачив її вже перед самим автомобілем з правої сторони. Обвинувачений взяв кермо вліво, але зачепив потерпілу правою стороною автомобіля. На думку свідка, швидкість автомобіля була близько 40 км/год.

Як слідує з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 березня 2014 року (зі схемою та фототаблицею), зіткнення автомобіля під керування обвинуваченого з потерпілою відбулося на правій смузі руху, тобто на смузі руху, по якій рухався автомобіль, на відстані більше 10 метрів від лівого краю проїзної частини дороги, з якого потерпіла переходила дорогу. Про це свідчать зафіксовані сліди гальмівного шляху та характер наявних пошкоджень автомобіля. З протоколу та доданої до нього схеми слідує, що на проїзній частині нанесена розмітка 1.14.1 «зебра» та наявні відповідні дорожні знаки 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід». На схемі, крім іншого, зафіксовано, що з лівої сторони пішохідного переходу (по ходу руху автомобіля) знаходиться працюючий ліхтар вуличного освітлення (а.с.23-31).

Автомобіль марки «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 постановою слідчого від 27 березня 2014 року був визнаний речовим доказом, прилучений до кримінального провадження та переданий на зберігання на території майданчика тимчасового тримання ДП МВС Рівне-інформ-ресурс по вулиці Дворецькій в місті Рівне (а.с.33).

У відповідності до висновку експерта від 08 травня 2014 року № 230, на момент експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в стані часткової відмови та не відповідає вимогам п.31.1. Правил дорожнього руху. Несправність в робочій гальмівній системі (незагальмовування задніх коліс) автомобіля виникла до дорожньо-транспортної пригоди і, відповідно, водій автомобіля мав можливість виявити дану несправність перед виїздом шляхом проведення технічного обслуговування чи ремонту, а під час руху внаслідок збільшення гальмівного шляху при зменшенні ефективності гальмування (а.с.85-89).

Згідно висновку експерта від 17 травня 2014 року № 242 контактування автомобіля під керуванням обвинуваченого з потерпілою відбулося передньою правою частиною та на відстані 35-45 см від правої габаритної точки, при цьому у первинній контактній взаємодії вступала права частина переднього бамперу. Місце наїзду автомобіля на потерпілу знаходиться на відстані приблизно 5,2-5,7 м від правого краю проїзної частини вулиці Романа Шухевича зі сторони вулиці Черняка в напрямку АДРЕСА_2 та в кінці зафіксованого у протоколі огляду місця події і схеми до нього сліду гальмування і до початку дорожньої розмітки 1.14.1. (а.с.77-80).

Як слідує з висновку експерта від 27 листопада 2014 року № 781, швидкість руху автомобіля «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 перед початком гальмування складала не менше 29…34 км/год (а.с.96-100).

З постанови слідчого про призначення вказаної експертизи слідує, що для її проведення органом досудового розслідування експерту був заданий комплекс вихідних даних, отриманих з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, показань ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , отриманих під час проведення за їх участю слідчих експериментів, а також з висновків попередньо проведених експертиз.

Згідно висновку експерта від 27 листопада 2014 року № 781, при заданому слідством комплексу вихідних даних, в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації з технічної точки зору водій автомобіля ОСОБА_6 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті мір до реагування.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.2.,12.4.,12.3. та 31.1. Правил дорожнього руху (згідно показань ОСОБА_6 ) та пунктів 12.2.,12.4.,18.1. та 31.1. Правил дорожнього руху (згідно показань ОСОБА_8 )

В даній дорожньо-транспортній ситуації, як згідно показань ОСОБА_6 , так і згідно показань ОСОБА_8 , в діях водія автомобіля ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху відповідно, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.96-100).

Наведені висновки експертів суд визнає об`єктивними, належним чином технічно та науково обґрунтованими, а тому приймає їх до уваги.

Як слідує з висновку експерта № 466 від 22 травня 2014 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме, відкриту черепно-мозкову травму, уламковий перелом луски скроневої кістки справа з переходом на піраміду скроневої кістки, забій головного мозку легкого ступеня, посттравматичний неврит слухового нерва справа, крововилив у завушній ділянці справа, забої та осадження м`яких тканин голови, обличчя, забої грудної клітки, правого стегна, тазу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (а.с.69-70).

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_6 вчинив необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який, вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покаpання, суд визнає щиpе каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини та вчинення злочину вперше.

Обставин, які обтяжують покаpання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий і до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, розлучений та має на утриманні неповнолітню дитину, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, його наслiдки, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покаpання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також iншi обставини справи, суд дiйшов висновку пpо можливiсть випpавлення обвинуваченого без вiдбування покаpання, а тому вважає необхiдним та доцільним звiльнити ОСОБА_6 від вiдбування покаpання з випpобуванням вiдповiдно до ст.75 КК Укpаїни з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2, п.3 ч.1 ст.76 КК України.

Приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 , маючи стаж водія більше 10 років, раніше до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху не притягувався, при призначенні покарання суд вважає можливим не призначати йому за ч.2 ст.286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд також враховує і поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який не залишив місця пригоди, надав потерпілій можливу допомогу, викликав на місце пригоди лікарів та працівників міліції.

По справі потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, в якому потерпіла просить стягнути на свою користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 6627,09 грн на відшкодування витрат на лікування, 11915,10 грн на відшкодування втраченого заробітку та 927,10 грн моральної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП, а всього 19469,29 грн, а також стягнути на свою користь з ОСОБА_6 500 грн матеріальної шкоди у вигляді франшизи та 25000 грн моральної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП, а всього 25500 грн.

Цивільний позов потерпілої обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав частково.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», як цивільний відповідач у кримінальному провадженні, подала суду письмові заперечення проти позову, в яких, визнаючи ту обставину, що між власником автомобіля «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 та страховою компанією був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4757405 строком дії з 20 лютого 2014 року по 19 лютого 2015 року, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом, вважає позов потерпілої ОСОБА_8 передчасним, оскільки від дня отримання страховою компанією заяви потерпілої про виплату та необхідних документів до дня подачі нею цивільного позову не пройшло три місяці. Разом з тим, визнає право потерпілої на отримання від страхової компанії зазначених нею відшкодувань, хоча і заперечує при цьому їх розмір, посилаючись на неправильне проведення розрахунків.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню повністю на підставі статей 16,22,23,1166,1167,1168,1187,1194,1195,1197 ЦК України, статей 3,22,23,24,25,26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.2 ст.127, ч.1 ст.129 КПК України.

На підтвердження своїх цивільно-правових вимог щодо відшкодування витрат на лікування, втраченого заробітку та матеріальної шкоди у вигляді франшизи позивачем наведені необхідні та достатні обставини і підстави, а також надані належні та допустимі докази і розрахунки, проведені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_8 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що і в цій частині позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, характер та тривалість немайнових втрат, в тому числі, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, а також враховуючи характер неправомірних дій обвинуваченого, які були вчинені з необережності, моральну шкоду суд визначає у наведеному потерпілою розмірі 25927,10 грн, який вважає розумним, виваженим та справедливим.

Крім того, по справі прокурором в інтересах Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення 2494,94 грн на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Позов прокурора суд визнає таким, що підлягає задоволенню повністю на підставі ч.1 ст.1206 ЦК України.

Як слідує з розрахунку від 04 червня 2014 року № 1-9/1529, витрати Центральної міської лікарні на лікування потерпілої ОСОБА_8 становлять 2494,94 грн.

Оскільки вказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, він приймається судом до уваги.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3195 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання три роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На пiдставi ст.75 КК Укpаїни звiльнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покаpання з випpобуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок матеріальної шкоди у вигляді франшизи та 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди від злочину, а всього 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_8 6627 (шість тисяч шістсот двадцять сім) гривень 09 копійок на відшкодування витрат на лікування, 11915 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 10 копійок на відшкодування втраченого заробітку та 927 (дев`ятсот двадцять сім) гривень 10 копійок моральної шкоди, а всього 19469 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 29 копійок.

Цивільний позов прокурора в інтересах Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області 2494 (дві тисячі чотириста дев`яносто чотири) гривні 94 копійки в рахунок відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Речовий доказ по справі - автомобіль «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий під розписку на матеріально відповідальне зберігання власнику (а.с.33), - повернути власнику ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3195 (три тисячі сто дев`яносто п`ять) гривень 40 копійок витрат на залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1