Справа № 716/744/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №00000085 від 21.03.2015 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого водієм ВАТ «Буковина-Трек», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 10 березня 2015 року приблизно о 22 годині, знаходячись на вулиці О. Кобилянської в с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, поряд з баром ПП ОСОБА_6 , де переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, в ході конфлікту із ОСОБА_7 , який виник на ґрунті неприязних відносин, наніс останньому декілька ударів руками по різних частинах тіла, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги, гематоми в лівій підочній ділянці, травматичної ампутації 11-го зуба та струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 68-Е від 22.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю та надав суду показання про те, що 20.03.2015 року біля 21-22 години він разом із друзями перебував в барі в с. Малий Кучурів. В цей час до бару зайшов його давній знайомий ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 придбав пиво та присів за їхній столик. ОСОБА_5 почав втручатися в його розмову з товаришем, він зробив ОСОБА_9 зауваження. ОСОБА_5 почав поводити себе зухвало, що його дуже обурило і він запропонував ОСОБА_5 вийти на вулицю. Перебуваючи на вулиці, він будучи розлюченим, згадав давні образи, які ОСОБА_5 спричинив його батькові, наніс йому удар рукою в область грудей, від чого ОСОБА_9 впав на землю. Після того як ОСОБА_5 підвівся, він наніс йому ще один удар рукою по обличчю. Від вказаного удару ОСОБА_9 не впав, а лише обперся спиною об стіну бару. Більше він ОСОБА_5 не бив. Після чого вони разом зайшли до бару. З метою врегулювання конфлікту він пригостив ОСОБА_5 горілкою, яку той випив та пішов додому. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_9 госпіталізували до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання про те, що 20.03.2015 року біля 21 год. 30 хв. він зайшов до бару в с. Малий Кучурів, купив пляшку пива та присів за столик де відпочивала компанія, в якій був ОСОБА_4 , батька якого він давно знає. Хлопці між собою сперечалися, він вступив в їхній спір. ОСОБА_4 зробив йому зауваження, але він не заспокоївся. Тоді ОСОБА_10 запропонував йому вийти на вулицю. На дворі ОСОБА_4 наніс йому удар рукою в груди, від якого він упав, потім піднявся та знову отримав удар від ОСОБА_4 рукою в обличчя. На якийсь час він втратив свідомість, коли прийшов до тями, виплюнув зуб. В подальшому вони разом повернулися до бару де він салфеткою повитирав кров на обличчі. ОСОБА_4 запропонував йому випити горілки, після чого він пішов додому. За медичною допомогою звернувся на наступний день зранку, в подальшому госпіталізували до Заставнівської ЦРЛ, де він лікувався одинадцять днів. Під час його перебування в лікарні ОСОБА_4 не цікавився його здоров`ям і не пропонував йому матеріальної допомоги на лікування. Зазначив, що має до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, просив суд його суворо покарати.

Показання обвинуваченого та потерпілого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості цих показань немає, тому судове слідство було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, а також висновку експерта №68-Мд від 22.04.2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги; гематоми в лівій підочній ділянці; травматичної ампутації 11-го зуба; струсу головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, або при ударах об такі, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, внаслідок нанесення йому двох ударів кулаком сторонньої особи в обличчя, можуть відповідати терміну на 20.03.2015 року і відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується його показаннями та потерпілого, а також належно зібраними по справі доказами, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи, які відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки в ході судового слідства було встановлено, що він заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченго та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При обранні ОСОБА_4 виду покарання суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення належить до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений повністю визнав свою вину, своїми показаннями сприяв розкриттю злочину, що судом визнаються як обставини, які пом`якшують його покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує обставини скоєння злочину, а також особу винного, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду.

З врахуванням даних про особу, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілого, поведінки обвинуваченого після скоєння злочину, який упродовж всього часу лікування потерпілого не вжив ніяких заходів для придбання ліків або відшкодування понесених витрат на лікування, суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання у виді обмеження волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості скоєного, особу винного, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання із іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

При вирішенні цивільних позовів, поданих прокуратурою Заставнівського району Чернівецької області та потерпілим ОСОБА_5 суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила даний злочин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов прокуратури Заставнівського району Чернівецької області щодо стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 721,76 грн. підлягає задоволенню, оскільки вказана сума витрат підтверджена довідкою Заставнівської центральної районної лікарні від 07.04.2015 року за №559.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 слід задовольнити частково, а саме з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 1200 грн. у рахунок відшкодування коштів, витрачених на придбання ліків, згідно з листком лікарських призначень та витягу із історії хвороби, розмір яких доведено наявними в справі доказами.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіював шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 знаходився одинадцять діб на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, переносячи фізичний біль та моральні страждання, був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, спілкуватися із знайомими, займатися роботою та повсякденними справами. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 було принижено честь та гідність потерпілого, він отримав суттєвий нервовий стрес, відчував постійний дискомфорт через відсутність зубів. Визначаючи суму заподіяної моральної шкоди потерпілому суд бере до уваги вищенаведене, одночасно враховує ступінь вини відповідача, його матеріальний стан і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що заявлену позовну вимогу слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 до ухвалення даного вироку сплатив потерпілому ОСОБА_5 3200 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується квитанцією поштового переказу, який потерпілий просив долучити до матеріалів справи. Враховуючи дану обставину, суд вважає, що вирок в частині задоволеного цивільного позову не підлягає подальшому примусовому виконанню.

Речові докази та судові витрати у даній кримінальній справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокуратури Заставнівського району Чернівецької області задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Заставнівської районної державної адміністрації (р/р 0066 ГУДКС в Чернівецькій області, МФО 856135 код 36752386) витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 721,76 грн. (сімсот двадцять одна гривня) 76 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1200 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. В задоволенні інших вимог відмовити.

Вирок суду в частині задоволеного цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди не підлягає зверненню до примусового виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_11