Дата документу Справа № 336/4539/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1644/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/4539/15-к
Категорія: ст. 121 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001390, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новомиколаївки Новомиколаївського району Запорізької області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 /а.п. 64-66/, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 /а.п. 59-61/ та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог ст. ст. 291, 293, 314, 370 КПК України.

В обґрунтування скарги апелянт, пославшись на норми ст.ст.291, 109 КПК України, зазначив, що:

- у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду;

- ч. 2 ст. 291 КПК України містить вичерпне коло відомостей, які повинен містити в собі обвинувальний акт, тому посилання суду про відсутність даних про адвоката в обвинувальному акті є необґрунтованим та незаконним;

- у підготовчому судовому засіданні суд, не досліджуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та не перевіряючи їх доказами, дійшов висновку про те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 , є неконкретизованим, тим самим, суд без об`єктивного з`ясування обставин, які підтверджені доказами, що, відповідно до ст. ст. 314, 315 КПК України, взагалі не відноситься до кола питань, що вирішуються у підготовчому судовому засіданні, постановив ухвалу без достатнього обґрунтування прийнятого рішення, чим порушив вимоги ст. 370 КПК України.

Згідно із зазначеною ухвалою суду,обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернутий прокурору прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_9 не обирався.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався в ухвалі на наступні обставини:

- з обвинувального акту вбачається, що в ньому відсутні відомості про адвоката обвинуваченого: його прізвище, місцезнаходження, номер свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і взагалі будь-які дані, що адвокат був залучений до участі в досудовому слідстві;

- у порушення ст. ст. 291, 109 КПК України доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає в повному обсязі хід і проміжні результати досудового розслідування та використані в розслідуванні джерела доказів;

- у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про призначення захисника, тобто немає даних про виконання слідчим вимог ст. 49 КПК України;

- у порушення вимог ч. 1 ст. 52 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить формації щодо призначення захисника підозрюваному ОСОБА_9 , якому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, що свідчить про порушення права останнього на захист;

- пункт 38 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування містить інформацію, що 30.06.2015 р. слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_11 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому, реєстр не містить інформації про внесення таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001390, що свідчить про порушення слідчим вимог ст. ст. 279, 278 КПК України;

- пункти 2, 3, 5, 6, 8, 9, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 20, 21, 23, 24, 26, 27, 29, 30, 32, 33 Розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування містять інформацію, про те, що 26.06.2015 р. старшим слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_11 повідомлено про призначення судових експертиз без зазначення, яких саме експертиз, у той час як розділ II Реєстру матеріалів досудового розслідування не містить жодного процесуального рішення, прийнятого під час досудового розслідування саме 26.06.2015 р. слідчим;

- згідно з п. 52 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування адвоката ОСОБА_12 30.06.2015 р. повідомлено про надання доступу до речових доказів в порядку ст. 290 КПК України, однак Реєстр не містить інформації про винесення слідчим будь-яких постанов про визнання речовими доказами в порядку, передбаченому КПК України, при цьому, обвинувальний акт містить посилання, що речові докази знаходяться в камері схову Шевченківського РВ ЗМУ та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- відповідно до п. 6 Розділу II Реєстру 06.04.2015 р. постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на огляд житла, однак, у порушення ст. 236 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування взагалі не містить інформації про виконання слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ухвали про дозвіл на обшук житла;

- в обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_9 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, при цьому, відсутнє формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, наявність прямого умислу в діях обвинуваченого не вмотивована, не визначена ступінь тілесних ушкоджень, які були встановлені експертизою від 02.06.2015 №1630м, при цьому, слідчим лише зазначено, що потерпілому заподіяні множинні колото-різані поранення грудної клітини, частково проникаючі в плевральні порожнини з пошкодженням листків плеври, тканин легенів та сосудів, що ускладнилися підшкірною емфіземою, гемопневмотораксами фіброзно-фібринозним плевритом, а в подальшому розвитком септичних ускладнень, при наростаючих явищах ендогенної інтоксикації і формуючої поліорганної недостатності. Проникаючі ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться із настанням смерті в прямому причинному зв`язку, що має в конкретному випадку випадковий характер. В той же час, як вбачається з обвинувального акту, у потерпілого були наявні й інші тілесні ушкодження, тобто, ОСОБА_9 пред`явлено неконкретизоване обвинувачення, в якому чітко не зазначена кількість нанесених ударів потерпілому та їх локалізація, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та вимог ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує апеляційну скаргу і просить її задовольнити, потерпілого з позицією на підтримання апеляційної скарги прокурора, захисника з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, тобто до слідчого і прокурора, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав. Призначення судового розгляду по обвинувальному акту, який не відповідає вимогам КПК України, є неприпустимим.
Нормами ст. ст. 291, 109 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких та інших норм закону відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України дає суду підстави для прийняття відповідного рішення.
Згідно зі змістом ухвали, суд, перевіривши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і повернув його прокурору.
Частиною другою ст.291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме, у тому числі з іншими відомостями, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення /п.5/.
Відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Згідно з вимогами кримінального процесуального закону, виклад фактичних обставин повинен узгоджуватися з фактичними обставинами події, висунутим обвинуваченням та кваліфікацією дій обвинуваченого.
Зміст фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, свідчить про їх викладення занадто стисло, в їх об`ємі відсутні посилання на фактичні обставини події, які впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого і підтверджують її правильність, на що звернув увагу захисник обвинуваченого в судовому засіданні апеляційної інстанції і з чим погоджується і колегія суддів. В апеляційній скарзі висновки суду в цій частині не спростовані.
Виходячи зі змісту висунутого обвинувачення, суд обґрунтовано дійшов висновку про його неконкретність в частині наслідків злочинних діянь, а саме переліку тілесних ушкоджень, локалізації та механізму їх спричинення, а також ступеню тяжкості.
Що стосується інших обставин, наведених судом в ухвалі, то вони окремо не дають підстав для повернення обвинувального акту, але мають безпосереднє відношення до інформації, яка повинна міститись у реєстрі матеріалів досудового розслідування відповідно до вимог КПК України і, у сукупності з іншими обставинами, підтверджують обґрунтованість висновку суду про невідповідність обвинувального акту, невід`ємною частиною якого є додатки до нього, вимогам КПК України.
Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору і зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не базуються на вимогах КПК України та нормах, в ньому закріплених.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2015 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернутий прокурору прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4