21.12.2015Провадження № 1-п/760/1036/15

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі колегії суддів : головуючого- судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченогго ч.4 ст.190 КК України, а також клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжногго заходу з утримання під вартою на домашній арешт,-

за участю прокурора: ОСОБА_7
перекладача: ОСОБА_8
потерпілих: ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
захисників: ОСОБА_13
ОСОБА_6 .
Обвинуваченого: Мірмохаммадхеді Сеєдмехді
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження № 1-п/760/1036/2015, що зареєстроване в ЄРДР 03.07.2013 року за № 0008338 за фактом вчинення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
В ході судового розгляду кримінального провадження судом поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки строк дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20.11.2015 року, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спливає 29.12.2015 року, однак дане провадженню на даний час знаходиться на стадії судового розгляду.

Прокурор вважає, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, необхідно продовжити до 60 днів, т.я. не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки він буде ухилятися від суду, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може впливати на потерпілих та свідків.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 приєднались до думки прокурора.
Захисники та обвинувачений заперечують проти доводів прокурора, посилаючись на те, що ним не доведено, що не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо запобіжного заходу в виді тримання під вартою, а тому вважають, що тримання ОСОБА_5 під вартою не може бути продовжено.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що він має місце проживання, а тому не буде ухилятись від явки до суду, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що доцільно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 60 днів, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляу, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, т.я. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, і покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до 12 років, тому він може ухилятися від явки до суду, впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Отже, існує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а це дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 18.02.2016 року і продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо неможливості утримання у подальшому його підзахисного під вартою в зв`язку з рядом наявних у останнього захворювань, т.ч. і тяжких, свого підтвердження не знайшли в суді, оскільки надана інформація медчастиною Київського слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений, не містить відомостей щодо неможливості перебування ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора.
Захисниками ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , а також обвинуваченим ОСОБА_5 не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, в т.ч. і на домашній арешт.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 177, 178, 194, 196, 198, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18.02.2016 року.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою закінчується 18.02.2016 року.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжногго заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з утримання під вартою на домашній арешт, залишити без задоволення
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3