Справа № 1-501/10
Ряд стат звіту 12, 48
Код суду 0707
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Стегура Н. P..

з участю: прокурора Хиля М. М.

підсудної ОСОБА_2

представника служби у справах дітей ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Мукачево кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, б/н, Мукачівського р-ну, українки, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не заміжньої, яка має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої,

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 та ч. 1 ст. 150-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_2, будучи матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність, з дня його народження до 25 червня 2010 року, злісно не виконувала обов'язки по вихованню, догляду та утриманню дитини, встановлені ст. ст. 144, 150, 151, 152, 180 СК України, не зареєструвала факт народження дитини в органах РАЦС у строки встановлені законом, що призвело до неможливості отримання свідоцтва про народження дитини, а вподальшому позбавило можливість отримати соціальну допомогу по догляду за дитиною віком до трьох років. Неотримання такої допомоги, позбавило можливості забезпечити дитині нормальні житлово-побутові умови проживання, духовний та фізичний розвиток дитини, що потягло тяжкі наслідки у вигляді відставання дитини у духовному та психічному розвитку від однолітків.

Крім того, підсудна ОСОБА_2 достовірно знаючи, що її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 є малолітньою, діючи умисно, з корисливих спонукань, у період з 10 січня 2010 року по 25 червня 2010 року, використовувала свою малолітню доньку для заняття жебрацтвом, тобто випрошуванням грошей у сторонніх осіб з метою отримання прибутку у виді милостині. Отримані гроші використовувала для купівлі продуктів харчування, одягу, інших необхідних речей для утримання сім'ї. ОСОБА_5 неодноразово попереджалася про недопущення використання малолітньої дитини для заняття жебрацтвом.

У судовому засіданні підсудня ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала і показала, що дійсно має малолітнього сина ОСОБА_6, відносно якої злісно не виконувала встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі для дитини наслідки, я саме дитина відстала у фізичному та психічному розвитку від однолітків. Разом з цим, в період з 10 січня 2010 року по 25 червня 2010 року, усвідомлюючи протиправних характер своїх дій, їх карність та те, що її дитина є малолітньою, використовувала доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 для заняття жебрацтвом, тобто випрошуванням грошей у сторонніх осіб з метою отримання прибутку у виді милостині. Отримані гроші використовувала для купівлі продуктів харчування, одягу, інших необхідних речей для утримання сім'ї. Покази, дані під час досудового слідства, підтверджує, фактичні обставини справи не оспорює. У вчиненому щиро кається, просить суворо її не карати.

З урахуванням того, що фактичні обставини по справі ніким не оспорюються, суд за згодою учасників судового розгляду, у відповідності до ст. 299 КПК України обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та документів, що характеризують особу підсудної.

ОСОБА_2 є особою раніше не судимою, не працюючою, не заміжньою, яка має чотирьох неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра, нарколога, невролога не перебуває (а. с.36-47);

Крім наведеного, вина ОСОБА_2, обставини і спосіб вчинення злочину, стверджуються іншими матеріалами справи: актом про виявлення на вулицях міста громадян, які використовують малолітніх дітей для заняття жебрацтвом, з метою отримання прибутку, попередженнями про недопущення використання малолітньої дитини для заняття жебрацтвом, актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини, актом обстеження дитини, згідно якого ОСОБА_4, 28.05.2004 р. н. відстає у фізичному та розумовому розвитку від своїх однолітків, що становить тяжкі наслідки для здоров'я малолітньої дитини.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії підсудної ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 116 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки та ч.1 ст. 150-1 КК України - використання батьками своєї малолітньої дитини для заняття жебрацтвом, тобто систематичного випрошування грошей у сторонніх осіб з метою отримання прибутку, а вина її доведена і нею повністю визнана.

Обираючи вид і міру покарання підсудній, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених нею злочинів, всі обставини справ в їх сукупності, дані про особу винної, керуючись законом.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудної ОСОБА_2 є визнання і усвідомлення нею вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання підсудного судом не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення підсудного та запобігання новим злочинам, суд приходить до висновку, що виправлення підсудної можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а підсудній ОСОБА_2 слід призначити покарання в межах санкції статті 166 та ч. 1 ст. 150-1 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням за ст. 70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, та із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) з покладенням обов'язків передбачених п. З ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Судових витрат по справі нема.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ст. 166, ч.1 ст. 150-1 КК України, призначити покарання:

-за ст. 166 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;

-за ч.1 ст. 150-1 КК України у виді позбавлення волі три роки;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_2 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов'язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_2 підпису про невиїзд - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту проголошення.

Головуючий Н.Л.Морозова