Справа № 644/4388/15-к
н/п 1-кп/644/334/15
ВИРОК
іменем України
16 жовтня 2015 року м.Харків
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, не працюючого,
інваліда 3 групи, не одруженого, освіта середня, раніше в силу ст.89 КК
України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и в :
05 березня 2014 року приблизно в 23.00 годин ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 37 по вул.Фр.Крала в м.Харкові, діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_9 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс один удар кулаком по голові ОСОБА_9 , після чого заволодів її сумкою, в якій знаходився: мобільний телефон «NOKIA 1209» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з залишком на рахунку 25 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5551 від 08.07.2014р. вартістю 90 гривень, гаманець з грошима у сумі 95 гривень, пластикова проїздна картка «Приватбанку», пластикова картка «Ощадбанку», пенсійне посвідчення, косметика. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 210 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину за обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України щодо відкритого заволодіння майном та грошима ОСОБА_9 визнав повністю, про обставини скоєння даного злочину пояснив так, як це викладено у даному вироку. Приймаючи до уваги, що обвинуваченийОСОБА_8 вину свою за епізодом з потерпілою ОСОБА_9 визнав повністю, у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі щодо обставин даного злочину за ч.2 ст.186 КК України, оскільки фактичні обставини вчиненого злочину ніким не оспорюються.
Що стосується звинувачення ОСОБА_8 у розбійному нападі та замаху на вбивство 18.05.2014 року ОСОБА_10 , то за даною частиною обвинувачення ОСОБА_8 свою вину визнав частково та пояснив, що 18 травня 2014р. він перебуваючиу стані наркотичного сп`яніння, після того, як ОСОБА_10 відмовилася купити у нього пилосос та телефон, він взяв у неї на кухні ніж з метою залякати потерпілу і пішов в кімнату до неї, де почав вимагати спочатку, погрожуючи ножем, ювелірні прикраси. ОСОБА_10 зняла золоті ланцюжки з шиї та золоті обручки та віддала йому. Тоді він пригадав про сейф, в якому повинні були знаходитись гроші і став вимагати, щоб вона сказала йому код від сейфу, при цьому погрожував порізати її ножем. Вона почала намагатись вибити у нього ніж, в наслідок їх боротьби він не умисно наніс їй декілька порізів ножем на руках та ногах. Оскільки було багато крові, то вони падали на підлогу і при цьому він також не навмисно міг завдати потерпілій ножеві поранення у спину та груди. Потім потерпіла сказала код від сейфу і він хотів відкривати сейф, але в цей час ОСОБА_10 вибігла в коридор, він наздогнав її і затяг у кімнату, після цього він відбросив ніж на диван і дістав з сейфа гроші, та пішов після цього з квартири. Коли він виходив, ОСОБА_10 стояла на сходах поблизу квартири і кликала на допомогу.
Проте, вина ОСОБА_8 в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, підтверджується наступними доказами:
-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що коли вона прийшла додому, то побачила біля квартири, у коридорі та кімнаті багато слідів крові. Сусіди сказали їй, що її матір повезли до лікарні, бо її порізав сусід ОСОБА_8 . Коли вона пройшла до кімнати, то побачила відкритий пустий сейф та на ліжку, ближче до сейфу, лежав кухонний ніж;
- протоколом огляду місця події від 18.05.2014 року та фото таблицями до нього, в ході під час огляду квартиру ОСОБА_10 , було виявлено та вилучено речі зі слідами крові та кухонний ніж з і слідами бурого кольору, який лежав біля шкатулки справа на ліжку (т.1 а.с.176-200);
- протоколом слідчого експерименту від 20.05.2014 року за участю ОСОБА_8 , в ході якого він показав місце, де він заховав золоті вироби, якими він заволодів в ході розбійного нападу на ОСОБА_10 . Ці вироби даним протоколом були вилучені в зазначеному ОСОБА_8 місці (т.1 а.с.201-209);
-протоколами пред`явлення речей для впізнання від 08.07.2014 року, в ході яких ОСОБА_10 упізнала ніж, яким ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження, а також золоті вироби, які забрав у неї ОСОБА_8 (т.1 а.с.214-228);
-висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №1193-С/14 і висновком судово-медичної експертизи №1448-С/14, відповідно до яких, потерпілій ОСОБА_10 протиправними діями ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: одне колото різане поранення правої половини грудної клітини, розташоване в ділянці правої молочної залози, яке проникає в грудну порожнину та ускладнилось в свої течії розвитком гемопневмотораксу, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; два колото різаних поранення грудної клітини, розташовані по задній поверхні груді, які не проникають в грудну порожнину, 12 колото-різаних ран, які розташовані на руках та ногах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів. Не виключається, що вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені клинком ножа, визнаного речовим доказом. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 могла деякий час самостійно пересуватись (т.1 а.с.230-235);
- висновком судово-медичної експертизи ножа № 653-Ц/2014, відповідно до якого на ножі, вилученому в ході огляду місця події, виявлена кров людини, яка могла статися від ОСОБА_10 (т.1 а.с.236-241);
-висновками судово-медичних експертиз змивів з місця події, мобільного телефону, окулярів, капців жіночих, босоніжок жіночих, рушника, фотоальбому, записної книжки, відповідно до якого на вказаних речах виявлена кров людини, яка могла статися від ОСОБА_10 (т.1 а.с.242-244, т.2 а.с.1-21);
- висновком судово-товарознавчої експертизи, якою підтверджується вартість ювелірних виробів, якими заволодів ОСОБА_8 при розбійному нападі (т.2 а.с.2-27).
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового слідства була доведена повністю і його дії слід кваліфікувати:
-за фактом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 за ч. 2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;
-за фактом замаху на вбивство ОСОБА_10 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України замах на умисне вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів;
-за фактом нападу на ОСОБА_10 з меою заволодіння майном з ч.4 ст.187 КК України - розбій, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Що стосується доводів сторони захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за епізодом від 18 травня 2014 року лише за ч.4 ст.187 КК України, та необхідністю виправдати його за обвинуваченням по даному епізоду у замаху на вбивство ОСОБА_10 , так як, обвинувачений не мав наміру на вбивство потерпілої, а лише хотів заволодіти її майном, для чого наносив їй ножові поранення, що підтверджується тим, що останній після того, як заволодів грошима ОСОБА_10 і мав реальну можливість позбавити її життя, не став цього робити і втік з місця злочину, що свідчить про відсутність у нього наміру на вбивство.
Проте, суд не погоджується з даними доводами, оскільки дії ОСОБА_8 після відкриття сейфу не свідчать про намір припинити протиправні дії, так як останній знайшовши у сейфі гроші, не схопив їх, та залишивши потерпілу в квартирі, зник з місця події, а почав перераховувати їх. Таким чином, як вбачається з показів ОСОБА_10 , вона скориставшись тим, що ОСОБА_8 почав перераховувати гроші вибігла з квартири та позвала сусідив на допомогу. У зв`язку з чим ОСОБА_8 був позбавлений можливості довести свій умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 до кінця і зник з місця скоєння злочину. Крім того, про умисел ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_10 свідчить також, як і обране ним знаряддя злочину, так і кількість та спрямованість нанесених ним потерпілій ножових ударів, інтенсивність та тривалість його дій, а також його висловлювання про неможливість залишити потерпілу живою, про що свідчила потерпіла в судовому засіданні.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 535 ОСОБА_8 на даний час ознак психозу та недоумкуватості не виявляє, виявлено синдром залежності від опіоідів та психостимуляторів. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час скоєння злочину знаходився поза будь-яким хворобливим станом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових мір медичного характеру не потребує. Раніше ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, не одружений.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення ним злочину у стані наркотичного сп`яніння.
При призначені виду та міри покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_10 , і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції його від суспільства і до нього доцільно застосувати покарання у вигляді позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів суд визначає з урахуванням положень ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_8 визнати винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;
- за ч.4 ст.187 КК України 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна;
- за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.
В силу ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 20.05.2014 року, тобто з дати фактичного затримання, зарахувавши йому у строк відбування покарання час утримання його під вартою в СІЗО.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - тримання під вартою в СІЗО № 27 Держдепартаменту України з питань виконання покарань у Харківській області.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на проведення судово-дактилоскопічних експертиз НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області в розмірі 1523 грн. 34 коп. та судові витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз ХНДІСЕ ім.проф.Бокаріуса в розмірі 541 грн.20 коп.
Речові докази по справі: золоті вироби та мобільний телефон «Самсунг», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити за належністю потерпілої; змиви крові, марлеву пов`язку, кухонний ніж, що знаходяться в камері речових доказів - знищити; записну книжку, рушник махровий, фотоальбом, окуляри, тапки та жіночій одяг, що знаходяться також в камері речових доказів, - повернути ОСОБА_10 , а в разі її відмови їх отримати, знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді:

16.10.2015