Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-310/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Державного казначейства України у Миколаївській області про визнання неправомірними дій щодо обмеження права на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і стягнення недоплаченої державної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 27.02.2006 р. народила дитину. У порушення вимог ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та виплатами, зумовленими похованням та народженням», ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в межах 10 відсотків прожиткового мінімуму, а не в розмірі не менше прожиткового мінімуму, як це передбачено вищезгаданими законами.

Таким чином, позивач вважає, що в залежності від розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік:

у 2006 р. їй належало до виплати 4155,38 грн, а виплачено 1157,04 грн, тобто недоплачено 2998,34 грн;

у 2007 р. їй належало до виплати 5490,00 грн, а виплачено 1220,04 грн, тобто недоплачено 4270 грн;

у 2008 р. їй належало до виплати 6483 грн, а виплачено 1560 грн, тобто недоплачено 4923 грн;

до 27.02.2009 р. їй належало до виплати 1058,30 грн, а виплачено 255 грн, тобто недоплачено 803,30 грн, а всього недоплачено 12 994,64 грн..

З посиланням на викладені нормативні акти та ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» просить визнати дії відповідача неправомірними та стягнути за рахунок Держави на її користь з урахуванням індексу інфляції щодо заборгованих сум 30 245,66 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що за 2006, 2008 і 2009 роки вони є безпідставними, а в частині виплат за 2007 рік за пропущенням строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» громадяни України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Одним із видів державної допомоги сімям з дітьми є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (п. 3 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (із змінами і доповненнями), Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751 із змінами) у 2006 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 р. 50 відсотків, а з 01 січня 2009 р. 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень, а з 1 січня 2007 року 130 гривень, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Викладене узгоджується з вимогами статей 61 та 56 Законів України «Про державний бюджет України на 2006, 2007 роки» відповідно, якими обмежувалися виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 27 лютого 2006 року народила сина ОСОБА_4. До народження дитини не працювала і страховий стаж у неї відсутній. Має працездатного чоловіка (ОСОБА_4О.).

07.03.2006 р. за її зверненням відповідачем з 27.04.2006 р., з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї на підставі наданих документів за кожен період в шість місяців, розпочато виплати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але не менше мінімального розміру 90 грн та 130 грн.

Виплата припинена в лютому 2009 р. по досягненню дитиною трирічного віку.

Таким чином, оспорювана позивачем виплата нараховувалась їй відповідно до чинного законодавства України, а тому суд не вбачає правових підстав щодо задоволення вимог позивача у період за 2006, 2008 і 2009 роки за безпідставністю.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) положення абзацу 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційним.

Зазначене рішення Коституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про державний бюджет України» і є обовязковими до виконання на території України.

Таке твердження грунтується на основі положень ч. 2 ст. 152 Конституції України, в якій викладено, що закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що право позивача на отримання державної допомоги відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» порушене і підлягає відновленню за період часу з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.

Однак, згідно з положеннями статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписом ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Виходячи зі змісту позовних вимог право звернення до суду у позивача виникло 09.07.2007 р., тобто з моменту визнання неконституційним положень абзацу 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Судом встановлено, що позивачу було відомо про винесення такого рішення, а відповідач наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустила річний строк звернення до суду з адміністративним позовом, про поновлення строку клопотання не заявляла, а тому з цих підстав у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-71, 86, 158163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання неправомірними дій щодо обмеження права на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і стягнення недоплаченої державної допомоги відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 10 ти денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий