Дата документу Справа № 330/1033/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1756/15
Єдиний унікальний № 330/1033/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000502, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора у провадженні, на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення, зазначає, що висновки суду про те, що обвинувальний акт не містить відомостей про місце проживання обвинуваченого, не відповідають дійсності, оскільки при складанні цього акту слідчим, згідно до показань ОСОБА_6 , наявних в матеріалах кримінального провадження довідок, характеристик, вказано анкетні відомості останнього, зокрема місце реєстрації та фактичне місце проживання, а неявка обвинуваченого за викликом суду обумовлена намаганнями останнього уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, вказує, що в обвинувальному акті є посилання на те, що ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України і вказане кримінальне провадження направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, дані про розгляд якого на час направлення даного кримінального провадження до суду, були відсутні. Також зазначає, що наявність судимості за ч. 2 ст. 186 КК України не може бути визнана судом обтяжуючою обставиною, оскільки вона впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, а тому вважає, що підстави для повернення обвинувального акту у суду були відсутні. На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали провадження направити до суду на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно зі змістом судового рішення, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті невірно вказано місце знаходження неповнолітнього ОСОБА_6 , що унеможливило виклик останнього до судового засідання.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено про те, що ОСОБА_6 раніше скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК України. Між тим, у акті відсутні дані про частину наведеної статті КК України, а також відомості про притягнення чи звільнення останнього від кримінальної відповідальності, що перешкоджає у визначенні відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого. При цьому питання про об`єднання кримінальних проваджень в одне під час досудового розслідування не вирішувалось. З урахуванням вказаних обставин, суд повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Доводи прокурора про незаконність судового рішення є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладання на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.
Враховуючи вимоги закону, зокрема про те, що ці питання підлягають розгляду тільки під час судового розгляду, а не під час підготовчого провадження, колегія суддів вважає, що неприбуття обвинуваченого в підготовче судове засідання позбавляє районний суд можливості вирішувати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, оскільки під час підготовчого провадження у нього відсутні повноваження по вживанню заходів до забезпечення прибуття обвинуваченого до суду, а тому рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору є обґрунтованим.
На інші доводи прокурора колегія суддів не звертає уваги, оскільки вони не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого суду.
За таких обставин, місцевий суд правильно дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, а тому апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення, а ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4