Дата документу Справа № 321/1241/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 321/1241/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/771/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 22 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 09 год. 30 хв. 07 вересня 2015 року до 05 листопада 2015 року включно, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

адвокат ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7 в режимі відео конференції з Вільнянського СІЗО УДПтСУ в Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що він 07 вересня 2015 року, приблизно о 04 годині, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та трьома невстановленими досудовим слідством особами, переслідуючи єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом подолання огорожі, проникли на територію колишнього млинного заводу по АДРЕСА_2 . Після цього, знаходячись на вказаній території, висловлюючи до потерпілого ОСОБА_10 погрозу застосування насильства небезпечного для його життя, проникли в приміщення гаражу, звідки незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки ГАЗ моделі 32213, державний номер НОМЕР_1 2001 року випуску, вартістю 30 000 тисяч грн., який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинили потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

07 вересня 2015 р. під №0000431 до ЄРДР внесено відомості про злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України.

08 вересня 2015 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

09 вересня 2015 р. слідчий СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що він обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України і підозра підтверджується доказами наявними в матеріалах провадження. Крім того, вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав на обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину та її підтвердження доказами наявними в матеріалах провадження, доведену прокурором наявність визначених у клопотанні ризиків, що з урахуванням відсутності у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерел до існування, обставин вчинення злочину свідчить про необхідність обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 посилається на відсутність належних і допустимих доказів, що свідчили б про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, відсутність підстав для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неврахування судом даних щодо стану здоров`я підозрюваного. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та адвоката, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, судова колегія прийшла до наступних висновків.

На думку колегії суддів, як клопотання, так і висновки, які зроблені слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у частині обґрунтованості підозри та доведеності ризику щодо переховування є належним чином обґрунтованими.

Доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, підстав та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів сприймає критично, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання підозра, що висунута органом досудового розслідування ОСОБА_7 є доведеною, що відповідає ч. 2 ст. 177, ст. 184 КПК України, оскільки обґрунтовується протоколами допитів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, протоколом допиту самого підозрюваного.

На даній стадії, суд не вправі перевіряти здобуті докази на предмет їх належності та допустимості, що є прерогативою суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, з урахуванням тяжкості скоєного та очікуваного покарання у виді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним, не працевлаштованості підозрюваного, прокурором доведено ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином були підстави для застосування відносно підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

Натомість, колегія суддів доводи захисника та підозрюваного щодо відсутності обґрунтування неможливості застосувати до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу знаходить такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до положень ст. 196 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу повинна відповідати певним вимогам, зокрема, повинна містити відомості про обставини, які свідчать про недостатність застосування запобіжного заходу більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що в оскаржуваній ухвалі, всупереч ст. 196 КПК України, не міститься належного обґрунтування висновку та зазначення наявності обставин, які б свідчили, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути встановлений ризик.

Отже слідчим суддею не розглянуто питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, що є необхідною умовою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виходить з положення ч.1 ст. 183 КПК України і свідчить про істотність порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно враховувати вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України, є частиною національного законодавства.

У зв`язку із чим доречно зауважити, що у справі «Хайрединов проти України» (№ 38717/04, рішення від 14.10.2010 року) Європейський суд з прав людини визнав порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини за обставин, коли національні органи не привели достатніх підстав для взяття заявника під варту, а суди не розглянули можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Невстановлені обставини на підтвердження тези про недостатність обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу і при апеляційному перегляді судового рішення.

Разом з тим, наявність зазначеного вище ризику поряд з обґрунтованою підозрою та, з урахуванням недоведеності недостатності обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, дає підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому, судова колегія приймає до уваги вперше притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, співпрацю зі слідством, з огляду на його покази, виключно позитивну характеристику за місцем проживання, наявність у підозрюваного 3 групи інвалідності, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, що обґрунтовується наданими документами.

Вирішуючи питання про період виконання підозрюваним обов`язку перебування у житловому приміщенні, колегія враховує стан здоров`я ОСОБА_7 , який має проходити певне медичне обстеження.

Таким чином, істотні порушення вимог КПК України та не взяття слідчим суддею до уваги обставин, які могли істотно вплинути на його висновки свідчать про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 409 КПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, що відповідатиме положенню ч.3 ст. 407 КПК України та передбачає задоволення апеляції захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2015 року про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце проживання на період з 19.00 год. до 07.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_7 що, відповідно до ч. 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Встановити строк дії ухвали до 05 листопада 2015 року включно.

Звільнити з-під варти ОСОБА_7 негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4