Справа №488/2628/15-к 23.12.2015 23.12.2015 23.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001552 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі, яке призначено йому за ч. 2 ст. 317 КК України.
Провадження № 11кп/784/857/15 Головуючи першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.1 ст.311, ч.2 ст.317 КК УкраїниДоповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311 КК України і ч. 2 ст. 317 КК України, та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 311 КК України штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.;
за ч. 2 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Призначені покарання ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_5 посилається на відсутність тяжких наслідків, а також обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого. Вважає, що судом недостатньо враховано стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 . Зазначає, що останній страждає на хронічну енцелофаломілополінейропатію токсичної етіології, у вигляді вираженого вестибуло-атактичного, підкоркового, церебрастенічного та помірного ГЛС, грубе порушення ходи», а також страждає психічним захворюванням у вигляді астенічного розладу зі зниженням когнітивних функцій. З огляду на зазначене, обвинувачений ОСОБА_6 не може самостійно без сторонньої допомоги ходити. Тому, на думку апелянта, покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого ОСОБА_6 волі є недоцільним.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , повторно, 2.06.2015р. приблизно о 12.00 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де він проживає, надав можливість та дозвіл раніше йому знайомим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у кухні зазначеної квартири кустарним способом виготовити наркотичний засіб. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виготовили за місцем проживання ОСОБА_6 опій ацетильований, який розлили у три медичні шприци одноразового використання приблизно по 1 мл кожному та разом із ОСОБА_6 вжили його. В цей же день в ході огляду місця події у квартирі ОСОБА_6 співробітниками міліції вилучено три медичні шприци одноразового використання об`ємом 5 мл та металевий ополоник з залишками речовини коричневого кольору, які згідно висновку експерта містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, маса якого представлена слідовою кількістю.

Також ОСОБА_6 того ж дня за вказаним місцем проживання в одноразовому медичному шприці об`ємом 5 мл зберігав прекурсор з метою його використання для виготовлення наркотичних засобів, який в цей же день було виявлено та вилучено співробітниками міліції, згідно висновку експерта який є ангідридом оцтової кислоти, в перерахунку на суху речовину вагою 0,7288 г.

Дії ОСОБА_6 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 311 КК України, як незаконне зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів; та за ч. 2 ст. 317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання та виготовлення наркотичних засобів, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вирок суду просив залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 311 КК України та ч. 2 ст. 317 КК України, апелянт не оспорює. А тому у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України оскаржуваний вирок в цій частині апеляційний суд не переглядає.

Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то при призначені покарання останньому за кожний злочин окремо суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а інше до тяжких злочинів.

Судом враховані також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий. Як пом`якшуючі покарання обставини, суд врахував повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочинів, а також дані про особу обвинуваченого. який є інвалідом 2 групи, страждає на ряд тяжких захворювань, потребує лікування.

Як вбачається, судом 1-ої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховані всі ті обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі його захисник. Крім того, саме з урахуванням цих обставин суд 1-ої інстанції дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 при призначенні покарання за ч. 2 ст. 317 КК України положень ст. 69 КК України. Тому доводи апелянта про те, що судом не надана належна оцінка цим обставинам, є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта щодо недоцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі через його стан здоров`я, то вони матеріалами кримінального провадження не підтверджуються. Відсутні будь-які підстави вважати неможливим відбування ОСОБА_6 покарання в місцях позбавлення волі.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, як того просить захисник, не вбачається.

Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 311 КК України та за ч. 2 ст. 317 КК України призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з точки зору його необхідності й достатності для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Судом 1-ої інстанції ухвалено виконувати покарання, призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 311 КК України та за ч. 2 ст. 317 КК України, самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що з врахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його щирого каяття, з огляду на стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на ряд хронічних захворювань, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на зазначене, оскаржуваний вирок підлягає зміні відповідно до ст. 408 КПК України у зв`язку з пом`якшенням остаточного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення йому остаточного покарання змінити.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 311 КК України та ч.2 ст. 317 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 2 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді