Справа № 199/3479/14-к
ВИРОК
іменем України
02.09.2015 року місто Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000184 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпропетровська, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , останній раз судимого 18.12.2012 Амур-Нижньодніпровським райсудом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки; відповідно до ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2014 року направлено до місця позбавлення волі для відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , який судимий за корисливе кримінальне правопорушення, повторно скоїв корисливе кримінальне правопорушення, за наступними обставинами.

Так, ОСОБА_5 , 06.08.2014 року близько 12-06 години, перебуваючи біля стрілочного переводу № 60 на території ст.Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровськ, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, намагався повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ВСП «Дистанції сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол» ДП «Придніпровська залізниці» - муфту марки РМ-4, вартістю 955 грн 64 коп.

Але, ОСОБА_5 , який не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий співробітниками ВОХОР СК-1 ст.Нижньодніпровськ-Вузол на місці скоєння кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, намагався біля стрілочного переводу № 60 на території ст.Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці таємно викрасти муфту марки РМ-4, але був затриманий робітниками охорони.

У відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-протоколом огляду від 06.08.2014 року з фототаблицею стрілочного переводу №60 на території ст.Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, де був затриманий ОСОБА_5 з гайковим ключем і плоскогубцями та який намагався таємно викрасти муфту марки РМ-4, визнаними речовими доказами (т.2 а.с.10-12,13,14,23,25,26);

-довідками, супроводжувальним листом, висновком по матеріалам перевірки та актом технічного стану пошкодженого об`єкту, що муфта марки РМ-4 знаходиться на балансі ВСП «Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ Вузол» Державного підприємства «Придніпровська Залізниця» (т.2 а.с.27-32);

-висновком судової товарознавчої експертизи №142/38 від 29.08.2014 року, що залишкова вартість муфти РМ-4, на момент вчинення злочину 06.08.2014 року могла складати 955 грн 64 коп (т.2 а.с.36-38);

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно, тобто за ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий, у тому числі і за корисливе умисне кримінальне правопорушення середньої тяжкості крадіжку чужого майна, повторно скоїв таке саме умисне корисливе кримінальне правопорушення середньої тяжкості, не відбувши покарання за попереднім вироком, тому йому повинно бути призначено покарання у відповідності зі ст.71 КК України тільки у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_5 провину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, висловив жаль з приводу вчиненого, шкода чиїм-небудь інтересам не завдана, злочин не був закінченим, а, крім того, обвинувачений страждає на тяжкі та особливо тяжку хворобу, тому, з урахуванням вимог ст.71 КК України, обвинуваченому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі наближене до мінімально можливого.
При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта: з боку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України на Придніпровській залізниці у розмірі 393,12 гривень.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати часткового покарання, не відбуте ОСОБА_5 за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2012 року - у вигляді 1 року та 1 місяця позбавлення волі та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років та 1 місяця позбавлення волі.

Міру покарання ОСОБА_5 обчислювати з 28 серпня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта: з боку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України на Придніпровській залізниці у розмірі 393,12 гривень.

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України повернути за належністю власнику - ВСП «Дистанція сигналізації та зв`язку НижньодніпровськВузол» ДП «Придніпровська Залізниця» - муфту марки РМ-4 та кришку від неї.

Речовий доказ гайковий ключ та плоскогубці з рукоятками білого кольору, зберігати до набрання вироком законної сили, та знищити відповідно п.4 ч.9 ст.100 КПК України.

Обвинувачений, прокурор та представник потерпілого мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а представнику потерпілого копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1