Справа № 131/874/14-к

В И Р О К
іменем України

"04" вересня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 30.01.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кальник, Іллінецького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, працюючого водієм Іллінецької підстанції швидкої медичної допомоги смт. Дашів, Іллінецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, однак в силу ст. 89 КК України вважається раніше несудимим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

28 січня 2014 року близько 17 години 30 хвилин, на бетонних східцях, що біля магазину в с. Шабельня, Іллінецького району , Вінницької області, ОСОБА_3 , під час з`ясування стосунків із ОСОБА_5 , умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область лівого ока, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми обох повік лівого ока, проникаючого поранення склери лівого ока з тотальним гемофтальмом з випадінням оболонок лівого ока з послідуючим хірургічним видаленням лівого ока, які згідно п. 2.1.6 "Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та потягли за собою розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності більш як на одну третину (більш як 33%) згідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 28.03.2014 року.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково, однак в ході судового розгляду кримінального провадження свою винуватість визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, надавши суду наступні зізнавальні покази.
Так, дійсно 28 січня 2014 року близько 17 години 30 хвилин, біля магазину, на бетонних східцях, в с. Шабельня, Іллінецького району, Вінницької області, у нього, ОСОБА_3 , виникла суперечка із ОСОБА_5 . Під час з`ясування стосунків, після того як ОСОБА_5 підійшов до нього, він взяв його за плече, та долонею лівої руки наніс удар в область лівого ока, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження. На даний час, свою поведінку усвідомив, зробив для себе позитивні висновки, з потерпілим примирився, попросив у нього вибачення, сплатив частину грошових коштів у відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а ще частину зобов`язався відшкодувати у строки, що зазначив у розписці, яку надав суду.
Також зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, просив суд призначити покарання не пов`язане із позбавленням його волі.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими доказами, які досліджені в судовому засіданні, а саме:
- показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що 28 січня 2014 року він йшов з роботи додому, коли його покликав ОСОБА_3 , він розвернувся і пішов в його напрямку до магазину. Коли він підійшов до ОСОБА_3 , який стояв на площадці, що розташована перед магазином, а він відповідно перебував на сходах, ОСОБА_3 кулаком лівої руки, на якій була золота печатка (золоту печатку на той час він носив на лівій руці), прямим ударом вибив йому око. ОСОБА_3 був п`яним, оскільки його "хитало". Після удару він пішов у зворотньому від ОСОБА_3 напрямку набрати снігу, щоб прикласти до ока. Набравши снігу та, приклавши його до ока, до нього підійшов ОСОБА_3 , взяв його за плече та затягнув до магазину. В магазині ОСОБА_3 наніс йому ще два удари руками зжатими в кулак в область голови. Після цього він попросив ОСОБА_8 щоб той його відпустив. Після вказаного він пішов додому. В лікарню він звернувся на другий день, коли йому й робили операцію. В цей день, до описаних вище подій він випив 100 гр. горілки після роботи, не більше, та п`яний він не був.
На даний час вони із обвинуваченим ОСОБА_3 примирились, останній попросив у нього, ОСОБА_5 , вибачення та сплатив грошові кошти у розмірі 20 000 гривень, ще решту у розмірі 27 000 гривень ОСОБА_3 зобов`язався сплатити до 01.01.2016 року, про що написав розписку відповідного змісту. Прийнявши до уваги наведене, він, ОСОБА_5 пробачив ОСОБА_3 такий ганебний вчинок, претензій, а ні матеріального, а ні морального характеру не має. Також просив суд не застосовувати до обвинуваченого найсуворіший вид покарання у виді позбавлення волі. Цивільний позов просив суд залишити без розгляду;
- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що він є сином ОСОБА_5 28 січня 2014 року, надвечір, він прийшов в магазин до ОСОБА_3 . Він часто туди приходить, оскільки там продавцем працює його тітка, тобто рідна сестра його матері. Він сидів на лавці біля прилавку магазину, коли на автомобілі під`їхав його батько, якого підвезли з роботи. ОСОБА_3 , побачивши ОСОБА_5 , покликав його, та коли його батько підіймався по сходах до ОСОБА_3 , останній наніс йому один удар кулаком в область обличчя, а саме в ліве око. Рука ОСОБА_3 була складена в кулак, а на його руці була печатка із золота. Раніше перстень (печатку) ОСОБА_3 носив на другому пальці від мізинця лівої руки. Вже в магазині ОСОБА_3 тримав ОСОБА_5 правою рукою та наніс ще два удари кулаком лівої руки в область обличчя, в цей час його батько стояв на колінах.
На запитання прокурора ОСОБА_9 відповів, що коли на сходах ОСОБА_3 наніс його батькові лівим кулаком удар, після удару він бачив, як його батько промивав око снігом. До цих подій у батька дійсно було розсічення під лівим оком, від стовпчика, об який він вдарився, коли повертався з роботи за 2 - 3 неділі до цього, однак розсічення зажило, батько на око до цього не скаржився. Підтвердив суду, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це було видно по його мові, по почервонінню обличчя, він був дуже веселий та багато говорив. Також йому, ОСОБА_9 , відомо, що його мати на другий день дзвонила до ОСОБА_3 щоб він завіз батька в лікарню, проте той тоді їй сказав, що нехай батько полежить вдома і все пройде само собою;
- показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що вона є дружиною потерпілого та 28 січня цього року, увечері, вона бачила, як до магазину на автомобілі підвезли її чоловіка. Через 10 хвилин він прибіг з магазину зі словами " ОСОБА_11 вибив мені око". Чоловік взяв мобільний телефон та спочатку пішов до хати, а потім до сусіда. На другий день вона дзвонила до ОСОБА_3 повідомити, що він вибив її чоловіку око, однак ОСОБА_3 їй сказав, що нехай два дні полежить і все заживе. Вона знову йому сказала: "Гена немає ока", на що останній поклав трубку. Своєї причетності до тілесних ушкоджень, які були у її чоловіка він на той час не заперечував. Потім ОСОБА_12 , в якого працює її чоловік возив їх до Іллінецької лікарні, де ОСОБА_5 оглянув лікар, після чого їх швидка медична допомога повезла у Вінницю, де йому зробили операцію та видалили око, оскільки воно витікало. Через тиждень вона була в ОСОБА_3 в магазині і той сказав їй, що він шкодує що вдарив її чоловіка і казав, що краще б він бив його в спину а не в обличчя.
На запитання прокурора свідок відповіла, що одразу після описаних подій в магазині, чоловік їй розповідав, що око йому вибив ОСОБА_3 на сходах біля магазину кулаком, на пальці руки якого була печатка. В цей день її чоловік в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а ОСОБА_3 в цей день вживав спиртні напої, бо вона бачила його незадовго до цього, розмовляла з ним та в нього запліталась мова. Зі слів чоловіка та сина вона знає, що ОСОБА_3 бив її чоловіка як надворі так і в магазині;
- показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що 28 січня 2014 року до нього близько 17 год. 45 хв. прийшов ОСОБА_5 і сказав, що ОСОБА_3 вибив йому око. Він побув у нього десь хвилин п`ятнадцять і пішов додому. В ОСОБА_5 під оком був величезний синяк, і він чітко тоді вказав, що ОСОБА_3 вибив йому око. Коли він до нього приходив, то око в нього "залізло під лоба". Прийшов ОСОБА_5 до нього з мобільним телефоном, бо мав намір дзвонити до дільничного, але не додзвонився, бо в хаті немає зв`язку. Приходив до нього ОСОБА_5 пожалітись на ОСОБА_3 ;
- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що він привіз 28 січня 2014 року ОСОБА_5 з роботи додому, висадивши його біля магазину ОСОБА_3 . ОСОБА_5 вийшов з машини та пішов у напрямку дому. На другий день він заїхав до ОСОБА_5 додому, щоб забрати його на роботу, однак його дружина сказала, що в нього синяк під оком і він нікуди не поїде. Коли ОСОБА_5 працював в лісі перед цими подіями на болі в оці він не скаржився. Потім його попросили щоб він завіз ОСОБА_5 до лікарні, він погодився, та коли вони їхали з потерпілим у автомобілі, ОСОБА_5 розповів йому, що вдарив його ОСОБА_3 в око кулаком, бо він не хотів просити вибачення у продавця за його поведінку раніше. Потім він подзвонив до ОСОБА_3 і сказав йому: "Гена, в ОСОБА_5 проблеми, в нього витікає око, треба щось робити", на що ОСОБА_3 сказав йому що він сам розбереться з ОСОБА_5 . Своєї причетності до нанесення цього тілесного ушкодження ОСОБА_3 на той час не заперечував;
- показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що в неї з ОСОБА_5 склались неприязні відносини, хоча він є чоловіком її рідної сестри. З ОСОБА_3 у неї нормальні робочі відносини, так як вона працює продавцем у нього в магазині. 28 січня 2014 року ОСОБА_12 підвіз ОСОБА_5 до магазину, де вона працює. Як їй відомо ОСОБА_3 покликав його до себе і завів його до магазину. В магазині ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 рукою в область голови, бо ОСОБА_5 не хотів просити у неї пробачення за постійні образи, що лунали від потерпілого раніше на її адресу. Заводив ОСОБА_3 ОСОБА_5 до магазину, тримаючи його рукою за верхній одяг, потім він сказав, щоб ОСОБА_5 просив вибачення у неї, хоча останній відмовлявся це робити, і тоді ОСОБА_3 наніс лівою рукою удар в область лівого ока, після чого ОСОБА_5 впав на коліна і кричав до ОСОБА_3 "пусти". Наведені події в магазині тривали кілька хвилин. ОСОБА_3 з 14 год. дня перебував в магазині, спиртні напої він не вживав;
- показами свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що з обвинуваченим в нього нормальні стосунки, з потерпілим стосунки не дуже добрі через непорозуміння, ОСОБА_14 є його дружиною. Коли відбувались вказані події він точно не пам`ятає, пам`ятає, що в січні місяці минулого року він йшов з роботи та зайшов до жінки в магазин. Вона була "надута" не в гуморі та розповіла йому, що ОСОБА_3 заставляв ОСОБА_5 просити в неї вибачення, той відмовлявся і ОСОБА_3 наніс йому удар в обличчя. Ввечері він ще бачив ОСОБА_5 , але було темно, та він не бачив чи були тілесні ушкодження на його обличчі. Його дружина на другий день розказувала, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 , але як та куди саме він наносив удари вона особисто не бачила, так як в той момент чи відвернулась, чи просто не побачила.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом в судовому засіданні, а саме:
- висновком судово - медичної експертизи № 49 від 28.03.2014 року, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_5 , мали місце ушкодження у вигляді підшкірної гематоми обох повік лівого ока, проникаючого поранення склери лівого ока з тотальним гемофтальмом з випадінням оболонок лівого ока з послідуючим хірургічним видаленням ока. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо, в строк та за обставин на які вказують свідки та потерпілий, не виключено можливість його утворення при падінні останнього з висоти власного росту на виступаючий твердий предмет, який мав трикутну форму (виходячи із травми - розриву склери трикутної форми). Про те, яким конкретно твердим предметом /кулаком і т.п./ були нанесені вище вказані ушкодження висказатись не представляється можливим, так як в медичних картах повністю не описано сам характер ушкоджень і не відображає форму травмуючого предмету. Тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою розлад здоров`я пов`язаний зі стійкою втратою працездатності більш як на одну третину (більше 33%) «Згідно «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»», п. 2,1,6. (а.с. 33 - 34);
- протоколом огляду місця події від 29.01.2014 року, відповідно до якого оглянуто територію перед магазином, в с. Шабельня Іллінецького району Вінницької області, відповідно до якого речей, предметів та слідів, які могли б мати криміналістичний інтерес для встановлення об`єктивних ознак злочину не виявлено. (а.с. 4);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2014 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 вказав на місце перед входом до магазину, де йому ОСОБА_3 було нанесено перший удар в область лівого ока (а.с. 65 - 69);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2014 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 вказав на місце де відбувся конфлікт та чітко вказав на місце звідки він покликав потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 73).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2014 року, в ході якого свідок ОСОБА_14 вказала, де в магазині, а саме на лавці біля прилавку, знаходився свідок ОСОБА_9 та де саме в приміщенні магазину ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_5 (а.с. 74 - 79);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2014 року в ході якого свідок ОСОБА_9 , вказав на те, що ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя перед приміщенням магазину на бетонній площадці. (а.с.80 - 85).
Таким чином суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одру третину.
Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковано правильно, а тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує фактичні обставини справи, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким кримінальними правопорушеннями; особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше був неодноразово засудженим, однак в силу ст. 89 КК України вважається таким що не судимий (а.с. 36 - 40); вчинив умисний тяжкий злочин; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.46).
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування обвинуваченим заподіяної потерпілому шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено, оскільки суд не може покласти в основу обвинувального вироку покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, так як такий його стан має бути підтверджений відповідними медичними документами, які в матеріалах провадження відсутні. Ознаки, на які вказують наведені свідки (веселий, почервоніння обличчя, хитка хода, нерозбірлива мова, багато говорив) можуть вказувати і на перебування ОСОБА_3 під дією як інших речовин так і медичних препаратів, що на даний час встановити не є можливим.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння у виді позбавлення волі. При цьому, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Суд приходить до висновку, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Судом також встановлено, що потерпілим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, однак у зв`язку із відшкодуванням обвинуваченим у добровільному порядку частини заподіяної шкоди, а також взяття обвинуваченим ОСОБА_3 на себе зобов`язання згідно розписки відшкодувати ще решту заподіяної шкоди до 01.01.2016 року, потерпілий просив суд залишити його цивільний позов без розгляду, вказавши, що претензій, а ні матеріального, а ні морального характеру до обвинуваченого не має.
Прийнявши до уваги те, що кожна особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд щодо предмета спору, відтак суд у відповідності до правил ст.10, 11, п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, не вбачає підстав для неприйняття заяви потерпілого про залишення його цивільного позову без розгляду.
Речові докази та судові витрати по провадженню відсутні, а тому вказані питання судом не вирішуються.
Також судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.60, 207 ч.1 п.5 ЦПК України, ст. 65 КК України, ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю у 3(три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п. п. 2, 3 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особистого зобов`язання.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1