Справа № 0203/2370/2012
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2012 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

за участю прокурора Гантимурової Н.В.,

Адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, маючого середню освіту, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи неповнолітнім, 01.12.2011 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в будинку №52 по вулиці Гагаріна в селі Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, який належить ОСОБА_3, маючи єдиний умисел на викрадення золотих прикрас, шляхом вільного доступу, таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із шкатулки, що знаходилась у серванті, вчинив крадіжку золотої каблучки, вагою 4,17 г, вартістю 1047 грн. 33 коп., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Крім того, ОСОБА_2, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на викрадення золотих прикрас, знаходячись в будинку № 52 по вулиці Гагаріна в селі Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, який належить ОСОБА_3, 14.12.2011 року, близько 12 год. 00 хв., шляхом вільного доступу таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із тієї ж шкатулки, вчинив крадіжку золотого ланцюжка, вагою 7,8 г, вартістю 1920 грн. 28 коп. та золотого хрестика, вагою 3,0 г, вартістю 738 грн. 57 коп., а також 15.01.2012 року, близько 12 год. 00 хв., шляхом вільного доступу, таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із тієї ж шкатулки, вчинив крадіжку золотої булавки, вагою 2,0 г, вартістю 469 грн. 80 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 4 175 грн. 98 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і суду показав, що він товаришує з ОСОБА_4, який проживає з адресою: с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області по вулиці Гагаріна, буд. №52, тому, часто в різний час, ходив до нього в гості гратись на компютері та дивитись телевізор. Оскільки вони товаришували, ОСОБА_4 довіряв йому, залишав в будинку самого гратись на компютері, а сам йшов поратись по господарству. 01.12.2011 року він не пішов до школи, а одразу, близько 9 год. 00 хв., пішов до ОСОБА_4 гратись на компютері. Мати ОСОБА_4 була на роботі, ОСОБА_4 пішов поратись по домогосподарству. Він, залишившись сам у будинку, деякий час погрався на компютері, потім пішов до іншої кімнати дивитись телевізор та в серванті побачив шкатулку, відкривши яку побачив золоті прикраси: золоту каблучку з камінцями, золотий ланцюжок з хрестиком, золоту булавку та ще якісь вироби з біжутерії. Побачивши пробу на золотих виробах, він вирішив їх викрасти, але вирішив дані золоті вироби викрадати частинами, так, щоб мати ОСОБА_4 не помітила зникнення всіх речей одразу. Спочатку він вирішив викрасти золоту каблучку, яку взяв та положив до кишені штанів, після чого повернувся до кімнати та продовжував гратися на компютері. Погравшись на компютері, попрощався із ОСОБА_4 та поїхав до міста Вінниці, щоб здати до ломбарду дану каблучку. Оскільки він не зміг її здати до ломбарду, так як був неповнолітнім, він повернувся на таксі в село, пішов до ОСОБА_5, сказав йому, що знайшов каблучку та попросив здати до ломбарду. ОСОБА_5 погодився на цю пропозицію, поїхав з ним до ломбарду в місті Вінниці та здав каблучку, за яку отримав гроші в розмірі 1000,00 грн., які одразу віддав йому. Він з цих грошей розрахувався за таксі, а решту витратив на власні потреби, а саме на продукти харчування.

Потім, 14.12.2011 року він знову прийшов до ОСОБА_4 гратись на компютері. Матері ОСОБА_4 не було дома, оскільки вона була на роботі. Коли ОСОБА_4 вийшов з будинку, він пішов до тої ж кімнати, в якій знаходився сервант із шкатулкою з золотими прикрасами та взяв золотий ланцюжок з хрестиком, після чого продовжив грати на компютері. Через деякий час до будинку повернувся ОСОБА_4, вони разом трохи погралися та сказав, що іде додому. Вийшовши з будинку одразу направився до будинку ОСОБА_5, якого вдома не було, а була його дружина ОСОБА_5, якій він запропонував поїхати разом з ним в місто Вінницю до ломбарду здати золотий ланцюжок та хрестик, оскільки йому не має 18 років та сам здати він не зможе, на що ОСОБА_5 погодилась, взяла малу дитину, паспорт та вони, викликавши таксі, поїхали у місто Вінницю до того самого ломбарду, до якого він їздив з ОСОБА_6. В ломбарді у ОСОБА_5 прийняли тільки золотий ланцюжок за 1700 грн., а хрестик повернули, оскільки були сумніви, що він є золотим. Всі гроші, отримані за ланцюжок у розмірі 1700 грн. ОСОБА_6 віддала йому. Через декілька днів, перебуваючи у місті Вінниці на залізничному вокзалі, він вирішив здати золотий хрестик, запропонувавши водієві таксі, на що той погодився та вони поїхали до ломбарду. В ломбарді, здавши хрестик, водій таксі отримав за нього 700 грн., які одразу ж віддав йому. Потім цей же водій відвіз його до села Писарівка, отримавши розрахунок за послуги перевезення з цієї ж суми грошей. Отримані кошти за золотий ланцюжок та хрестик він витратив на власні потреби.

15.01.2012 року він, не пішовши до школи, знову прийшов до ОСОБА_4 погратись на компютері, а також забрати решту золотих прикрас, що залишились в шкатулці. Як завжди вони вдвох грались на компютері, мати ОСОБА_4 була на роботі. Дочекавшись, коли ОСОБА_4 пішов на двір, щоб щось зробити, він пішов до кімнати, де знаходились золоті вироби та з шкатулки, що знаходилась у серванті взяв золоту булавку, яку поклав до кишені своєї куртки та продовжував гратися на компютері. Через деякий час він пішов додому, направившись до будинку ОСОБА_6, оскільки думав, що той здасть булавку до ломбарду. Однак, по дорозі виявив, що у кишені відсутня золота булавка, яку почав шукати, повернувшись дорогою до помешкання ОСОБА_4, але так і не знайшов. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_3 суду показала, що 31.12.2011 року на Новорічну ніч вирішила надіти золоті прикраси, які зберігались у шкатулці, що знаходилась у її кімнаті на полиці шафи. Відкривши дану шкатулку, виявила, що в ній відсутні золотий ланцюжок вагою 7,8 г, 585 проби, золотого хрестика вагою 3 г, 585 проби та золота каблучка вагою 4,17 г 585 проби, в шкатулці знаходилась лише золота булавка вагою 2 г, 585 проби. Подумавши, що вказані вироби вона поклала у інше місце, почала їх шукати разом із сином, однак так і не знайшла. Під час того, як шукала золоті вироби 10.01.2012 року вона бачила наявність у шкатулці золотої булавки, а коли 24.01.2012 року, почавши знову шукати вищевказані золоті вироби, виявила відсутність золотої булавки, зрозумівши, що хтось вчиняє крадіжки та повідомила про це сину. Вона подумала, що крадіжки вчиняє старший син, який з невісткою проживає окремо, про що їм розповіла. Із за цього в їхній сімї зіпсувались стосунки, вона не спілкувалась із старшим сином декілька місяців. Однак, подумавши разом із сином ОСОБА_4, вони зрозуміли, що до крадіжки золотих виробів причетний ОСОБА_2, так як він неодноразово приходив до них у гості гратись на компютері та дивитись телевізор. В які конкретно дні було вчинено крадіжку не знає, оскільки ОСОБА_2 часто приходів до її будинку та неодноразово залишався сам у будинку коли її син виходив на двір для виконання різної роботи. Останній раз бачила викраденого золотого ланцюжка, хрестика та каблучку приблизно в кінці листопада 2011 року, оскільки одягала їх. Шкоду їй відшкодовано повністю, претензій до підсудного матеріального та морального характеру немає.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що 31.12.2011 року ввечері, його матір повідомила йому, що виявила відсутність золотих виробів, а саме золотого ланцюжка, золотого хрестика та золотої каблучки, які знаходились у шкатулці, яка перебувала у кімнаті його матері на полиці шафи та разом із матірю почали їх шукати, однак так і не знайшли. Мати спочатку подумала на мого брата та його дружину, після чого у них зіпсувались стосунки, вони перестали спілкуватись. 28.01.2012 року мати йому повідомила, що зі шкатулки зникла ще золота булавка, їм стало зрозуміло, що хтось вчиняє крадіжки у їх будинку, тому стало ясно, що до крадіжки може бути причетний саме ОСОБА_2, оскільки останній часто приходив до них додому гратись на компютері, дивитись телевізор та неодноразово залишався сам у будинку, коли він виходив на двір поратись по господарству.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 01.12.2011 року до нього додому прийшов ОСОБА_2 та повідомив, що знайшов золоту каблучку та хоче здати її до ломбарду, а оскільки йому немає 18 років, то у нього її не приймають. Також, ОСОБА_2 сказав, що вже був у ломбарді, йому там повідомили, що дана каблучка буде коштувати 1000,00 грн. та хоче, щоб він поїхав до ломбарду разом із ним, щоб здати золоту каблучку, так як у нього її не приймають, на що він погодився. Зайшовши до ломбарду, який знаходився на залізничному вокзалі у місті Вінниця, ОСОБА_2 дав йому каблучку, роздивившись її, він побачив на ній 585 пробу. Після чого він здав дану каблучку до ломбарду, одержавши за неї 1000,00 грн., які він одразу передав ОСОБА_2 Вийшовши із ломбарду вони сіли у таксі та повернулись до села Писарівка Вінницького району, Вінницької області, де він одразу пішов додому. Про те, що каблучка крадена не знав та не здогадувався.

В зв'язку з неможливістю явки, в судовому засіданні оголошено показання свідка ОСОБА_5, дані нею на досудовому слідстві.

Так, свідок ОСОБА_5 показала (а.с. 27), що 14.12.2011 року, близько 14 год.00 хв. до неї прийшов ОСОБА_2 та попросив зїздити в місто Вінницю до ломбарду, щоб здати золотий ланцюжок та хрестик, на що вона погодилась. Близько 15 год.00 хв. вона разом із своєю дитиною та ОСОБА_2 поїхала на таксі до ломбарду у місто Вінницю. Зайшовши до ломбарду передала працівнику ломбарду ланцюжок та хрестик, які їй дав ОСОБА_2 та отримала за ланцюжок 1700,00 грн., а хрестик у неї не прийняли, оскільки не змогли встановити якої він проби, одержані гроші в сумі 1700,00 грн. передала ОСОБА_2 Після чого, вони на тому ж автомобілі повернулися до села Писарівка, Вінницького району, Вінницької області. Про те, що ланцюжок та хрестик крадені не знала та не здогадувалась.

Крім ретельно перевіреного повного визнання вини самим підсудним, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими матеріалами справи:

- заяви про злочин потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 4);

- протоколом огляду місця події від 09.02.2012 року (а.с. 6;

- явкою з повинною, написана власноручно ОСОБА_2А.(а.с. 13);

- поясненням ОСОБА_2 від 14.02.2012 року (а.с. 14-16);

- лист ПТ Ломбард ПартнерВівенко і Компаніявід 25.02.2012 року за № 140 (а.с. 19);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_3 від 22.02.2012 року (а.с.20);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 22.02.2012 року (а.с. 24);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 27.02.2012 року (а.с. 25);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 28.02.2012 року (а.с. 27);

- додатковою угодою до договору фінансового кредиту №00000623 від 01.12.2011 року (а.с.31);

- договором фінансового кредиту №623 (а.с. 32);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 01.03.2012 року (а.с.37);

- довідкою характеристикою на ОСОБА_2 від 14.02.2012 року (а.с.40,93);

Дії підсудного ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 У КК України, оскільки він 01.12.2011 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в будинку №52 по вулиці Гагаріна в селі Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, який належить ОСОБА_3, маючи єдиний злочинний намір щодо тотожних викрадань золотих прикрас, шляхом вільного доступу, таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із шкатулки, що знаходилась у серванті, вчинив крадіжку золотої каблучки, вагою 4,17 г, вартістю 1047 грн. 33 коп., продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на викрадення золотих прикрас, знаходячись в будинку № 52 по вулиці Гагаріна в селі Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, який належить ОСОБА_3, 14.12.2011 року, близько 12 год. 00 хв., шляхом вільного доступу таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із тієї ж шкатулки, вчинив крадіжку золотого ланцюжка, вагою 7,8 г, вартістю 1920 грн. 28 коп. та золотого хрестика, вагою 3,0 г, вартістю 738 грн. 57 коп., а також 15.01.2012 року, близько 12 год. 00 хв., шляхом вільного доступу, таємно з однієї із кімнат будинку, а саме із тієї ж шкатулки, вчинив крадіжку золотої булавки, вагою 2,0 г, вартістю 469 грн. 80 коп., таємно здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 4 175 грн. 98 коп.

Обставин, що обтяжують покарання немає.

Обставинами, що помякшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинив злочин будучи неповнолітнім, відшкодування заподіяної шкоди потерпілій. Крім того, суд враховує думку потерпілої, яка не наполягають на суворому покаранні підсудного.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує та визнає те, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.40,93), а також враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, тому вважає можливим його виправлення та перевиховання в умовах без ізоляції від суспільства, не застосовуючи до нього максимальної міри покарання, передбаченої ст.185 ч.1 КК України.

Потерпіла, яка визнана на досудовому слідстві цивільним позивачем, просила суд провадження в частині заявленого цивільного позову закрити, оскільки матеріальна та моральна шкода їй відшкодована в повному обсязі, претензій до підсудного немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян в сумі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Провадження в частині заявленого цивільного позову - закрити.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити попередній Ї підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: Л.П. Шевчук