Дата документу Справа № 336/8253/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

у кримінальному провадженні №0002644 від 17.07.2014 р.

щодо ОСОБА_1

17 вересня 2015 року місто Запоріжжя

№ пр. 11-кп/778/1390/15
Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

адвоката ОСОБА_9 захисника ОСОБА_1 ,

за апеляційними скаргами -

прокурора прокуратури Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_10 ,

адвоката ОСОБА_11 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_12 , судді ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , справа №336/8253/14-к, провадження №1-кп/336/28/2015).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Запорізькій області, Оріхівському районі, селі Кірово, одруженого, пенсіонера, інваліді 3 групи, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст.15 і ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування засудженому ОСОБА_1 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили мірою запобіжного заходу ОСОБА_1 обрано домашній арешт.

Із засудженого стягнуто на користь:

держави 786 грн. 24 коп. судових витрат;

потерпілого 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Згідно з вироком:

16 липня 2014 року, біля гуртожитку, яке розташоване в приміщенні АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих особистих неприязнених стосунків, з метою вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , кухонним ножем наніс йому один удар в область грудної клітини зліва. Ножовим пораненням потерпілому спричинені пошкодження міжреберних судин з пораненням лівого жирового доважку і лівого шлуночка серця з утворенням гематоми в цих частинах зі скупченням крові в порожнинах лівого шлуночка серця і плевральній.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_1 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме завдяки вчасно наданій потерпілому медичній допомозі у медичному закладі.

В апеляційних скаргах:

прокурор просить вирок місцевого суду скасувати за м`якістю призначеного покарання обвинуваченому і ухвалити новий, яким йому призначити 8 років позбавлення волі з посиланням на те, що він «... не розкаявся ... вину визнав частково і намагався орган досудового слідства і суд ввести в оману щодо фактичних обставин справи. ... моральну шкоду у розмірі 50000 грн. ... не відшкодовано»;

адвокат стверджує про побиття потерпілим обвинуваченого, який перевищив межі необхідної оборони і наніс один удар ножем в життєво важливий орган серце. Просить змінити вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.2 ст.15 і ст.118 КК України, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
При здійсненні апеляційного розгляду:

в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27 серпня 2015 року судом було задоволено клопотання сторін, потерпілому і обвинуваченому надано час для врегулювання цивільно-правових відносин, які виникли між ними у зв`язку з кримінальним правопорушенням;

в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17 вересня 2015 року
задоволено клопотання обвинуваченого і захисника і до матеріалів судового провадження долучені докази відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілому у розмірі 75000 гривень (включаючи невідшкодований раніше залишок матеріальної шкоди);

прокурор ОСОБА_6 відмовився від підтримання апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 , знайшов кваліфікацію дій обвинуваченого правильною і просив вирок залишити без зміни;

потерпілий і його представник стверджують про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, але просять про пом`якшення покарання обвинуваченому до непов`язаного з позбавлення волі;

обвинувачений і захисник у разі залишення апеляційним судом кваліфікації дій обвинуваченого незмінною, просять про застосування статтей 66, 69, 75 КК України і звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. Обвинувачений щиро кається у вчиненому.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд залишає апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 без задоволення і вбачає підстави до часткового задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 виходячи з такого.

Згідно з статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вирок щодо ОСОБА_1 в частині правової оцінки його дій таким вимогам процесуального закону відповідає.

Показання потерпілого в судовому засіданні суду першої інстанції про знаходження його у середньому ступеню алкогольного сп`яніння і вчинення дій по припиненню конфлікту біля гуртожитку за участю обвинуваченого, нанесення останньому ним удару рукою, а через деякий час отримання від дій обвинуваченого зі словами «вб`ю» ножового поранення, - об`єктивно погоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ін.

З цією сукупністю доказів умисних дій обвинуваченого направлених на позбавлення життя потерпілого також погоджуються:

дані протоколів огляду місця події, слідчих експериментів, огляду вилучених двох ножів з місця проживання обвинуваченого, один з яких ним і було використано як знаряддя злочину, висновками судово-медичних експертів щодо механізму і локалізації ножового поранення тощо.

Спростовуючи твердження обвинуваченого і захисника про вчинення останнім закінченого замаху на вбивство при перевищенні меж необхідної оборони суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги правову позицію з цих питань Верховного Суду України, зокрема, викладену у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2014 року №5-29кс14.

За матеріалами провадження, яке розглядається судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що спрямування ножа у груди із м`язовим зусиллям є саме дією спрямованою на вбивство, чого не міг не усвідомлювати у силу свого віку та розвитку ОСОБА_1 . При чому він наносив удар стоячи прямо перед потерпілим, приблизився до потерпілого, оминувши перешкоду у вигляді лавки, і тому не можна вважати, що удар нанесений навмання та випадково і з перевищенням меж необхідної оборони.

Обговорюючи питання справедливості призначеного покарання обвинуваченому суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Не встановлення місцевим судом обставин, які пом`якшують покарання у відповідності до правил ст. 66 КК України, не означає їх дійсну відсутність. Встановлений цією правою нормою їх перелік не є вичерпним за виписами її частини другої. Тому, до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_1 апеляційний суд відносить: інвалідність обвинуваченого, принесення ним вибачень потерпілому, повне і добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди станом на 17 вересня 2015 року, повне і добровільне відшкодування потерпілому моральної шкоди у розмірі, визначеному місцевим судом у вироку та щире, у зв`язку з цим, каяття обвинуваченого за шкоду, спричинену здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст.69 КК України, сукупність цих обставин, які пом`якшують покарання з урахуванням встановлених місцевим судом позитивних даних про особу обвинуваченого до і після кримінального правопорушення, - є підставами до призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини першої статті 115 КК України.

З урахуванням правильно встановленої судом першої інстанції обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, виключається можливість звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання з іспитовим строком, про що просили суд апеляційної інстанції потерпілий, обвинувачений і захисник. Ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, виключає більш повне врахування думки потерпілого щодо пом`якшення обвинуваченому покарання до непов`язаного з позбавлення волі. На вимогу ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України апеляційний суд ухвалив:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 змінити:

із застосуванням ст.69 КК України ОСОБА_19 строк позбавлення волі знизити до 4 років.

В решті вирок залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4