Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_11,
суддів ОСОБА_12, ОСОБА_13,
секретаря судового засідання ОСОБА_14,
розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Києві 25 серпня 2015 року кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704 за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_17 та захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_16 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2015 року.

Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Кременчука, Полтавської області, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця м. Кременчука, Полтавської області, проживаючого в АДРЕСА_2, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2015 року вирок місцевого суду, в частині призначеного засудженим покарання, скасовано. Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі кожного. В іншій частині вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_15,

засудженого ОСОБА_7

У касаційних скаргах захисників, які є однаковими за своєю суттю та вимогами, останні просять вирок апеляційного суду змінити в частині призначеного засудженим покарання та застосувати до них ст. 69 КК України, призначивши покарання, яке було призначено засудженим вироком першої інстанції. Вважають, що апеляційним судом не було враховано конкретних обставин справи та в повному обсязі даних про особу засуджених.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_5 визнано винними у тому, що вони 24 травня 2014 року, приблизно о 18-й годині 30 хвилин, діючи за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном, прибули до воріт охоронюваної території за адресою м. Кременчук, вул. Ярмакова, 5-В, одягнули собі на голову спортивні шапки, із заздалегідь вирізаними отворами для очей, перелізли через ворота на охоронювану територію, де, під час вчинення злочину, заподіяли охоронцю ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя та здоров'я потерпілого, після чого зв'язали останнього та зачинили в побутовому приміщенні. Після чого, дізнавшись від потерпілого, що в офісному приміщенні знаходяться готівкові кошти, ОСОБА_7 віджав віконну раму, а ОСОБА_5 проник в середину офісного приміщення та витяг сейф та металевий ящик, які вони віднесли до виробничого приміщення де відкрили та викрали з них грошові кошти в сумі 24000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_10 та перебували під охороною потерпілого ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечує проти задоволення скарг, засудженого ОСОБА_7 на підтримання касаційних скарг захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засуджених у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Дії засуджених за ч. 3 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно, що не оспорюється у касаційних скаргах.

Що ж стосується доводів касаційних скарг про порушення щодо засуджених загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженим та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині застосування до засуджених ст. 69 КК України, апеляційний суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини вчинення злочину, в тому числі й спосіб вчинення правопорушення.

Одночасно апеляційним судом було враховано й те, що засуджені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину, а ОСОБА_7 відшкодовано шкоду в розмірі 8000 грн., а тому, враховуючи усі ці дані в сукупності, а також ті, на які є посилання у касаційних скаргах захисників, апеляційний суд правильно призначив покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 186 КК України.

Таким чином, апеляційний суд врахував усі пом'якшуючі покарання обставини та дані про особи засуджених, що позитивно їх характеризують і підтверджуються матеріалами провадження, в тому числі й ті, з якими захисники пов'язують свої касаційні вимоги.

За таких обставин слід визнати, що призначене покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засуджених й попередження нових злочинів, а підстав вважати призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначають захисники у касаційних скаргах, не вбачається, як і не вбачається підстав для пом'якшення покарання чи звільнення від його відбування.

З огляду на наведене касаційні скарги задоволенню не підлягають.

На думку колегії суддів, в процесі досудового розслідування та судового слідства по кримінальному провадженню істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засуджених або правильність застосування кримінального закону не допущено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_16 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13