Справа № 349/1205/15-к
Провадження № 1-кп/349/84/15
В И Р О К
іменем України
29 грудня 2015 року м. Рогатин

29 грудня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині

кримінальне провадження зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000366 від 17 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, утриманців не має,з вищою освітою, працює сільським головою с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника цивільного позивача ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах:

16 грудня 2014 року біля 18 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості дороги, керував автомобілем «Ауді-100»? реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою М-12 Стрий-Тернопіль-Знам`янка км 70+960 через с. Пуків Рогатинського району в напрямку с. Лопушна Рогатинського району, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу в наслідок чого в момент настання видимості перешкоди для руху у вигляді пішоходів, яких він об`єктивно спроможний був виявити на відстані до 69,5 м., мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які йшли краєм проїжджої частини в попутному з автомобілем напрямку, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 порушивши при цьому вимоги п.п. 2.3.б, 2.9а, 12.1, 12.2,12.3 Правил дорожнього руху України.

По справі заявлено цивільний позов Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею про відшкодування матеріальної шкоди за лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 4 462 гривні 71 коп. та потерпілою ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 26 428 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. З приводу вчиненого кримінального правопорушення пояснив, що 16 грудня 2014 року, в темну пору доби десь біля 18 години повертався з м. Рогатина в с. Верхня Липиця Рогатинського району. Дорога була мокра, видимість погана, проїжджа частина зливалася з обочиною. Він їхав зі швидкістю не більше 50 км за годину, був в стані алкогольного сп`яніння. На повороті в с. Пуків Рогатинського району на зустріч йому їхала машина, яка його осліпила і він не встиг вчасно помітити на краю обочини ближче до проїжджої частини дороги, пішоходів, які рухались в попутному з ним напрямку і скоїв наїзд. В результаті наїзду потерпілим було спричинено тілесні ушкодження. Він дочекався працівників швидкої, які забрали потерпілих в лікарню і госпіталізували та працівників ДАІ, які оформили протокол дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільний позов Івано-Франківської обласної клінічної лікарні визнає в повному обсязі, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 визнає частково. просить суд врахувати, що він уже частково відшкодував потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, не заперечує проти часткового відшкодування моральної шкоди та просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, його вина повністю доведена показами потерпілих, свідків та наданими письмовими доказами зібраними органом досудового слідства в кримінальному провадженні №0000366 від 17.12..2014 року в ході судового розгляду справи.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 16 грудня 2014 року повертався до дому в с. Пуків рейсовим автобусом з м. Рогатина. Вийшов на автобусній зупинці і рухався до дому. Дорога була погана, мокра, на обочині з болотом і він рухався ближче до проїжджої частини. Разом із ним йшла його односельчанка ОСОБА_7 , яка приїхала тим же автобусом і присвічувала фонарем. Як сталася дорожньо-транспортна пригода не пам`ятає. Після наїзду втратив свідомість і прийшов до свідомості уже в лікарні. Біля нього були лікарі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В результаті ДТП отримав відкритий перелом лівої малогомілкової кістки із зміщенням уламків, закриту травму грудної клітки з переломом 2-4 ребер справа та 7-8 ребер зліва, з ускладненнями, закриту черепно-мозкову травму різного виду синці та садна. Проходив лікування в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні.

Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. ОСОБА_3 частково відшкодував йому витрати на лікування та проведення операцій і вони добровільно домовилися про відшкодування інших витрат.

Що стосується міри покарання, просить суд суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти його водійських прав.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила , 16 грудня 2014 року біля 18 години рейсовим автобусом приїхала з м. Рогатина в с. Пуків, вийшла на зупинці і рухалась до дому. На вулиці було темно, видимість погана і вона присвічувала собі фонариком. По дорозі наздогнала односельчанина ОСОБА_6 і вони йшли разом ближче до краю проїжджої частини. На повороті відчула удар в спину і більше нічого не пам`ятає, оскільки втратила свідомість. Коли прийшла до свідомості побачила, що вона вся в болоті і крові. В неї було розбите чоло, пошкоджено коліно і почала терпнути вся нога, закупорилась вена. Крім того, при падінні вона розбила свої окуляри та пошкодила мобільний телефон. Вона тривалий час перебувала на лікуванні і стан її здоров`я на даний час повністю не відновився.

ОСОБА_3 частково відшкодував їй понесені витрати на лікування та придбання окулярів в сумі 8 000 гривень. Вона заявила цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 26 428 гривень. Просить суд при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди врахувати сплачену обвинуваченим суму 8 000 гривень та зменшити її, що стосується моральної шкоди, то позов підтримує в повному обсязі.

На суворому покаранні ОСОБА_3 не настоює, вважає, що він уже зробив для себе певні висновки і в нетверезому стані більше транспортом не керуватиме, тому просить суд не позбавляти його водійських прав.

Свідок ОСОБА_12 суду дала такі показання: що16 грудня 2014 року біля 18год. їхала в с. Пуків . На вулиці було темно, дорога була мокра але не слизька. На повороті в с. Пуків побачила результати дорожньо-транспортної пригоди. Під бампером машини лежав чоловік, був дуже побитий, впізнати його не могла. Біля місця аварії стояло кілька машин і хтось уже був викликав швидку та міліцію. Оскільки її допомога була непотрібною, вона довго не затрималась.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що самої дорожньо-транспортної пригоди не бачила. Коли вона підійшла то побачила групу машин, що зупинилися та впізнала ОСОБА_14 , яка була розхристана, вся в крові, в болоті, обдерта. Вони сказала, що їх збила машина. На асфальті ногами до машини лежав чоловік, якого вона не впізнала. Від ОСОБА_15 дізналися, що вже викликали швидку та міліцію.

Від допиту інших свідків представник обвинувачення відмовився і надав суду такі письмові докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні 16 грудня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди:

-Протокол огляду місця події від 16.12.2014 року з планом схемою дорожньо-транспортної пригоди та фото таблицею до нього. З даного протоколу вбачається, що місцем ДТП є автодорога «Стрий -Тернопіль - Знам`янка» М-12, що в с. Пуків Рогатинського району. Протоколом зафіксовано, де знаходився автомобіль та потерпілі в момент зіткнення, вигляд автомобіля, де виявлено сліди крові, уламки пластмаси, окуляри потерпілої, сліди потерпілих, гальмівний шлях.

-Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2014 року з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння і при токсилогічному дослідженні в його крові виявлено етанол в концентрації 2,70 г/л.

-Висновок експерта № 09/17-843 від 13 лютого 2015 року за результатами судової інженерної-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», з якого вбачається на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

-Постанову про визнання автомобіля АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 речовим доказом.

-Висновок експерта №09/17-135 від 17 квітня 2015 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», з якого вбачається, що встановити місце наїзду автомобілем АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 експертним шляхом не є можливим.

-Висновок експерта №09/17-388 від 6 липня 2015 року за результатами інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП» з якої вбачається, що за умови видимості дороги у напрямку руху 27,8 м величина максимально-допустимої швидкості автомобіля АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 становить біля 46…54 км/год, в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс з дорожнім покриттям. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися технічними вимогами 12.2,12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України. При заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , рухаючись із заданою швидкістю 46 … 54 км/год , з заданого слідством моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного екстерного гальмування. Проведені дослідження дозволяють зробити висновок, що причиною настання даної ДТП з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія ОСОБА_3 технічним вимогам п.12.3 ПДР України.

-Висновок експерта №19 від 18 лютого 2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , з якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження: садна, синець та рана в ділянці голови. Виставлений діагноз «забій нижньої кінцівки лівого надпліччя, після травматичний гострий тромбоз венозних синусів литкових м`язів правої гомілки, після травматичний синовії правого колінного суглобу, наслідки перенесеної ЧМТ (струс головного мозку) у вигляді посттравматичного синдрому та цервікокраніалгії не підтверджені об`єктивними клінічними даними, тому в судово-медичних підсумках не враховуються. У ОСОБА_7 маються захворювання дистрофічна міопія вис.ст. обох очей, Киста Байкера правого колінного суглоба, правобічний гоп артроз, варикозне розширення вен обох нижніх кінцівок 2 стадії, які в судово-медичних підсумках не враховуються. Перебування на лікуванні більше 21 дня не відповідає характеру тілесних ушкоджень, тому в судово-медичних підсумках не враховуються.

-Висновок експерта № 55 від 16 червня 2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , з якого вбачається, що у громадянина ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження відкритий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції «остеосинтез АЗФ лівої гомілки, закрита травма грудної клітки з переломами 2-4ребер справа, 7-8 ребер зліва, ускладнена правобічним гемотораксом та лівобічним гемо пневмотораксом, що викликало необхідність проведеня операції «дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау», закрита ЧМТ зі струсом головного мозку, вивих лівого стернально-ключичного з`єднаня, що викликало необхідність проведення операції «остеосинтез лівого стернально-ключичного з`єднання», садна в ділянці голови, грудної клітки, живота. відкритий перелом лівої малогомілкової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції «остеосинтез АЗФ лівої гомілки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, інші тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень.

-Протоколами проведення слідчого експерименту від 26 червня 2015 року, 30 червня 2015 року, 4 серпня 2015 року на яких потерпілі вказують де вони знаходились в момент наїзду на них.

-Матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Інші учасники судового розгляду зауважень щодо допустимості наданих доказів не заявили, сторона захисту інших доказів не надала.

Аналізуючи докази перевірені ході судового розгляду в їх сукупності з показами обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження кваліфіковано правильно, а його вина у вчиненому доведена повністю.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він виключно позитивно характеризується, утриманців не має, працює головою Верхньолипецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, добровільно повністю відшкодував спричинені збитки потерпілому ОСОБА_6 та частково потерпілій ОСОБА_7 , а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та допомогу слідству в розкритті злочину, визнання вини, добровільне повне відшкодування нанесених збитків потерпілому ОСОБА_6 та часткове потерпілій ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, а також думку прокурора та потерпілих, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується цивільного позову Івано-Франківської обласної клінічної лікарні, то він підлягає до задоволення в повному обсязі в сумі 4 462 гривні 71 коп.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_7 , то він підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: судом встановлено, що в рахунок відшкодування матеріальних витрат ОСОБА_3 передав потерпілій ОСОБА_7 8 000 тисяч гривень і потерпіла визнає цей факт.

Надані копії чеків та розрахункових квитанцій є суперечливими, не підтверджені іншими доказами, що вказані препарати придбані на лікування пов`язане з ДТП, а не хронічної хвороби потерпілої,зазначеної у акті судово медичного освідчення ОСОБА_7 , також не надано жодного доказу на підтвердження розрахунку інших витрат, тому суд приходить до висновку, що матеріальну шкоду ОСОБА_7 слід задоволити в межах сплаченої суми 8 000 гривень.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Цивільний позов ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд враховує перенесені ОСОБА_7 фізичні та моральні страждання при відновлені свого здоров`я, фізичний біль, зміна звиклого способу життя і приходить до висновку про безумовну наявність моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи. Однак сума, про стягнення якої просить позивач, є завищеною та не відповідає тяжкості заподіяних позивачу страждань. Суд вважає необхідним і достатнім, враховуючи принцип розумності та справедливості, стягнути в користь відповідача 3 000 гривень моральної шкоди, взявши до уваги стан здоров`я позивача, її вік, необхідність доводити свою правоту в судовому порядку, а також матеріальне становище відповідача.

Крім того, як вбачається з позовної заяви від 05 листопада 2015 року за надання правової допомоги та складання позовної заяви потерпілою ОСОБА_7 оплачено 500 гривень. які позивач просить стягнути. Ці кошти є судовими витратами, підтверджені документально, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого в користь ОСОБА_7 .

Також підлягають стягненню в користь НДКЦ при управлінні МВС України в Івано-Франківській області витрати на проведення експертизи № 09/17-843 від 13.02.2015 року в сумі 491 гривню 40 коп., №09/17-135 від 17.04.2015 року в сумі 306 гривень 40 коп., №09/17-388 від 06.07.2015 року в сумі 613 гривень 80 коп., всього на загальну суму 1 411 гривень 60 коп.

Речові докази автомобіль АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 , переданий на збереження обвинуваченому ОСОБА_3 слід повернути обвинуваченому.

Керуючись ст. ст. 368,373,374 КПК України , суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 10 200 ( десять тисяч двісті) гривень, що становить 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_7 3000(три тисячі) гривень моральної шкоди та 500 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь НДКЦ при управлінні МВС України в Івано-Франківській області витрати на проведення експертиз 1441 гривень 60 коп.

Автомобіль АУДІ 100 р.н. НОМЕР_1 , переданий на збереження повернути ОСОБА_3 і зняти всі обмеження на вказаний автомобіль.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляції.

Головуючий: ОСОБА_1