Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі головуючого-судді Бевза Ю.Л.,

суддів Коротченка В.В., Борща В.С.,

з участю прокурора Голубенко Г.П.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, самого засудженого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2009 року.

Цим вироком ОСОБА_5, ЗО грудня ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не маючого судимостей,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, З в м. Кіровограді, раніше не судимого,

засуджено по ст. 187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, кожного.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винними та засуджено за те, що вони 4 липня 2009 року, близько 23 години 30 хвилин, на перехресті вулиць Павлова та Червонофлотської в м. Кіровограді, за попереднім зговором, вчинили розбійний напад на ОСОБА_7, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоровя, та заволоділи майном потерпілого на загальну суму 12 427 гривень 56 копійок.

В апеляції адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії ОСОБА_4 на ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання, не повязане з позбавленням волі, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не мав наміру на вчинення розбійного нападу, його дії відносно потерпілого не були повязані із застосуванням фізичного насильства, тілесні ушкодження потерпілому не наносив і його умисел був направлений лише на заволодіння майном потерпілого.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та сам засуджений в апеляціях просять змінити вирок суду, призначивши ОСОБА_5 покарання, не повязане з позбавленням волі, застосувавши ст.ст. 69, 75 КК України, так як ОСОБА_5

тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 не спричиняв, не пропонував ОСОБА_4 бити потерпілого, ОСОБА_5 відшкодував заподіяні збитки, позитивно характеризується, V судимостей не має.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_2 в його інтересах, засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1 в його інтересах, які підтримали апеляції, прокурора, яка вважала апеляції безпідставними, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і давав пояснення про те, що 4.07.2009 року в вечірній час на вул. Терешкової в м. Кіровограді до нього підійшов ОСОБА_7, який знаходився в стані алкогольного спяніння. Коли ОСОБА_7 пішов, він зателефонував ОСОБА_4 Р.В. повідомив, що ОСОБА_7 ходе весь в золоті і вони домовились зустрітись. При зустрічі він повідомив ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 знаходиться в стані спяніння і його можна пограбувати, але не бити, про що вони і домовились. Коли л ОСОБА_7 сидів, вони підішли до нього, ОСОБА_4 вдарив потерпілого ногою, від чого той впав, а вони забрали у потерпілого золоті вироби та гроші, які поділили.

ОСОБА_4 при розгляді справи давав пояснення про те, що 4.07.2009 року йому зателефонував ОСОБА_5 і запропонував зустрітись, при зустрічі ОСОБА_4 повідомив, що буде йти потерпілий, у якого можна забрати золото та гроші. Вони побачили ОСОБА_7, який був пяний, коли потерпілий присів, ОСОБА_5 пішов до нього. Коли він підійшов до ОСОБА_5 та потерпілого, останній лежав на землі, ОСОБА_5 дав йому два золотих вироби. Він не бачив щоб ОСОБА_5 бив потерпілого і сам не наносив йому удари.

ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який їх засуджено підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 про те, що 4.07.2009 року біля 22 години він знаходячись в стані спяніння повертався додому, на перехресті вулиць Червонофлотської та Павлова він присів перепочити і не побачив як біля нього зявився хлопець, який по силуету нагадував його знайомого ОСОБА_5 і який ударив його ногою в обличчя, від чого він впав і втратив свідомість. Коли він падав, то відчув ще один удар в обличчя, побачив ще одного хлопця та відчув як з шиї зірвали золотий ланцюжок.

При досудовому розслідуванні свідок ОСОБА_8 пояснював, що4.07.2009 року ввечері він вживав спиртні напої, приблизно о 23 годині біля ринку «Ідеал» він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пили пиво. ОСОБА_7 пішов додому, ОСОБА_5 комусь зателефонував і пішов за ОСОБА_7. Він випив ще спиртного і не памятає що далі відбувалось.

Свідок ОСОБА_9 давала пояснення про те, що в липні 2009 року від ОСОБА_4 дізналась, що він разом з ОСОБА_5 у хлопця, який знаходився у нетверезому стані, відібрали золоті вироби та мобільний телефон. ОСОБА_5 залишив ОСОБА_4 золотий браслет, який вони в магазині «Класик» з доплатою обміняли на золоту обручку, яку ОСОБА_4 подарував їй. Також ОСОБА_4 25.07.2009 року приніс додому мобільний телефон, повідомив, що ним можна користуватись і що він належить ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 10.07.2009 року за пропозицією ОСОБА_4 здав в ломбард «Скарбниця» на своє водійське посвідчення золотий перстень, який належав ОСОБА_4 21.07.2009 року він також разом з ОСОБА_4 за пропозицією останнього їздив в ломбард добрати грошей на ту ж квитанцію.

ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також підтверджується доказами, які містяться в протоколі огляду місця події, протоколі огляду ОСОБА_9, у якої було вилучено золоту обручку, яку їй подарував ОСОБА_4, протоколах предявлення для впізнання, згідно яких потерпілий впізнав ОСОБА_5 як особу, що вчинила на нього напад, протоколі обшуку, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено мобільний телефон, що належав потерпілому, протоколі відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_5, висновках товарознавчих експертиз про вартість предметів злочину, висновках судово-медичної експертизи про те, що потерпілому

ОСОБА_7 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя.

Суд правильно дійшов до висновку про винність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, оскільки їх дії були узгоджені між собою єдиним умислом на заволодіння майном потерпілого.

Призначаючи покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував, що ОСОБА_5

O. Л. та ОСОБА_4 судимостей не мають, позитивно характеризуються, відшкодували заподіяні збитки, однак вчинили тяжкий злочин.

На підставі викладеного колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 362-366 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах засуджених ОСОБА_11 та ОСОБА_5 та самого засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2009 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - без змін.

Судді: