Єдиний унікальний номер 245/219/13-к
Номер провадження 11-кп/775/357/2015

УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську матеріали кримінального провадження № 0001499 від 23.10.2013р. щодо ОСОБА_7 , за його апеляційною скаргою на вирок Старобешівського районного суду Донецької області від 31 березня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без реєстрації, раніше судимого Мелітопольським міським судом Запорізької області:

- 14.02.2000 року за ст. ст. 81 ч.3, 17, 140 ч.2, 140 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 11.03.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 26.05.2004 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі (із урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області);

- 04.02.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку Старабешівського районного суду Донецької області від 31 березня 2014 року, 23.10.2013 року близько 16 години, ОСОБА_7 на автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 і під керуванням останнього, приїхав до міського цвинтаря, який розташований в місті Комсомольське Старобешівського району Донецької області. Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із загрозою застосування фізичного насильства, небезпечного для життя ОСОБА_8 , а саме погрожуючи застосуванням пістолету моделі МР 654К № НОМЕР_2 , який мав при собі та який потерпілий сприйняв за вогнепальну зброю, став вимагати у ОСОБА_8 віддати йому грошові кошти та автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 24084 грн.

ОСОБА_8 , намагаючись втекти від нападу, сів за кермо свого автомобіля та почав рух. ОСОБА_7 , з метою подальшої реалізації свого злочинного наміру, сів на заднє сидіння автомобілю та рукояткою пістолета почав наносити удари по голові ОСОБА_8 , який в цей час керував автомобілем, та по правій руці потерпілого, якою він прикривав голову від ударів. Тим самим, ОСОБА_7 застосував щодо ОСОБА_8 насильство, небезпечне для життя та здоров`я. При цьому, ОСОБА_7 продовжував висловлювати ОСОБА_8 вимоги віддати гроші та автомобіль. ОСОБА_8 , рухаючись по вулицям м. Комсомольське, доїхав до Комсомольського міського відділення міліції Старобешівського РВ ГУ МВС України в Донецькій області, розташованого по вулиці Кірова, 33 в м. Комсомольське, де ОСОБА_7 вистрибнув із автомобіля та почав втікати, проте був затриманий ОСОБА_8 та потім працівниками міліції, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 187 КК України.

На вказаний вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Старабешівського районного суду Донецької області від 31 березня 2014 року скасувати, у зв`язку з багаточисленними порушеннями і не вірною кваліфікацією статті. Вказує, що подавав заяву на ОСОБА_8 , та клопотав про порушення кримінальної справи, яке в кінцевому результаті порушили, але проводив його один і той же слідчий та прокурор, що є грубим порушенням закону України. Зазначає, що не мав умислу заволодінням автомобіля ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з ухвалою Токмакського районного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року відновлені матеріали втраченого кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , який засуджений вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 31.03.2014 року за ч. 1 ст. 187 КК України.

Суд, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікації його дій, призначив йому законне та справедливе покарання.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду справи свою провину не визнав, підтвердив, що у зазначений час зустрівся з ОСОБА_8 на АС міста Комсомольське з метою забрати гроші, які той винен його знайому у розмірі 600 грн. Спочатку вони завезли його дівчину ОСОБА_10 на вулицю Кірова, а потім поїхали на цвинтар, де між ними виникла сварка, у ході якої ОСОБА_11 декілька разів вдарив його долонею у вухо та корпус. Коли він сів на заднє сидіння, ОСОБА_11 знов його вдарив та в цей час він побачив пістолет в кобурі між задніми сидіннями у ОСОБА_8 . Після чого він пістолетом 2-3 рази наніс удари потерпілому по голові, а намагаючись відвести удари потерпілого, випав з автомобіля. Він намагався утекти, проте ОСОБА_11 наздогнав його та повалив на землю, коли підійшли працівники міліції. Стверджував, що не вміє керувати автомобілем, та саме він є потерпілим від дій ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно послався у вироку, як на докази провини обвинуваченого ОСОБА_7 , на показання потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що у зазначений у вироку день і час, він погодився підвезти дівчину та хлопця. Спочатку вийшла дівчина, а хлопець попросив відвезти його на цвинтар м. Комсомольське. Коли заїхали на стару частину цвинтаря, ОСОБА_7 вийшов за ним з автомобіля, він побачив у того в руках пістолет, а ОСОБА_12 став вимагати автомобіль та гроші. Оскільки ключі від автомобіля були у замку запалення, він стрибнув за руль, а ОСОБА_12 - на заднє сидіння. Він по рації передав, що на нього здійснений напад та почав рух у сторону міста, де є люди. Під час руху ОСОБА_12 рукояттю пістолета декілька разів вдарив його по голові, яку він прикривав рукою. Поблизу відділку міліції ОСОБА_12 вистрибнув із автомобіля та побіг, а він, зупинивши автомобіль, наздогнав обвинуваченого та затримав його. В той самий час підбігли працівники міліції. Також пояснив, що раніш ОСОБА_12 не знав, ніяких грошей його знайомим не винен. Матеріальна та моральна шкода йому не відшкодована, тому після постановлення вироку буде звертатись до суду із позовом.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в суді, що ОСОБА_7 її знайомий, який приїхав до неї після звільнення з місць позбавлення волі 22.10.2013 року. 23.10.2013 року біля 14 години таксист довіз їх до магазину «Світанок», де вона вийшла, а ОСОБА_12 поїхав на цьому таксі далі, куди він не говорив. При ОСОБА_12 були борсетка та пакет.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що 23.10.2013 року біля 16 години він по рації почув, що здійснений напад на «№ 3», під яким працює водій ОСОБА_8 . Коли він їхав по вулиці Куйбишева біля стадіону, його автомобіль обігнав автомобіль під керуванням ОСОБА_8 . Він побачив, що задні ліві двері відкриті і там хтось сидів, а потім, недалеко від міліції ОСОБА_12 вистрибнув із автомобіля, а ОСОБА_11 погнався за ним та, наздогнавши останнього під аркою, покликав міліцію. Він бачив в руках ОСОБА_12 пістолет чорного кольору. Бачив під час затримання ОСОБА_12 на голові та обличчі потерпілого ОСОБА_11 кров.

Сумнівів в тому, що в судовому засіданні були допитані потерпілий та зазначені свідки, немає, чого не заперечував й сам обвинувачений.

Доводи ОСОБА_12 про те, що саме він є потерпілим від дій ОСОБА_11 , що нібито, той наносив йому удари, нічим не підтверджуються, оскільки допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт Старобешівського відділення СМЕ ОСОБА_14 показав суду, що 23 жовтня 2013 року йому зателефонував начальник відділення Комсомольського МВС та попросив приїхати до міліції, де він побачив ОСОБА_12 , який відмовився від медичного огляду, про те, що йому були спричинені тілесні ушкодження не повідомляв, видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 він не бачив.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності, покази потерпілого та свідків, оскільки вони є послідовними. Той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_12 здійснив напад на потерпілого, декілька разів вдаривши рукояткою пістолетом по голові, при цьому вимагаючи віддати автомобіль та гроші, підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що бачив як ОСОБА_11 затримав ОСОБА_12 , крім того бачив кров на обличчі на голові потерпілого, та нічим не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він, нібито, намагався забрати у ОСОБА_11 борг своїх друзів, крім його слів, нічим не підтверджуються.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно, як на докази винуватості ОСОБА_7 у скоєнні розбійного нападу, послався на письмові докази.

Згідно з протоколом огляду місця події зафіксовано сумку, речовина рослинного походження, пневматичний пістолет, ніж, окуляри та капелюх, які належать обвинуваченому.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 після нападу встановлені: забита рана потилочної ділянки, забита рана правої кисті, садно правого ліктьового суглобу, утворились від дії тупих предметів, можливо у вказаний строк і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, їх утворення можливе за обставин, про які він розказував під час проведення слідчого експерименту.

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи, в бурих плямах на пістолеті МР-654К № НОМЕР_2 , наданому на дослідження, знайдена кров людини, що містить антиген Н, яка могла належати потерпілому ОСОБА_15 . На незаплямованих ділянках поверхні пістолета МР-654К № НОМЕР_2 , наданого на дослідження, знайдено піт, що містить антиген Н, тобто присутність поту підозрюваного ОСОБА_7 не виключається.

Доводи ОСОБА_7 про те, що саме він є потерпілим по цій справі, що ОСОБА_11 наносив йому удари, у зв`язку з чим він звертався з заявою щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , були предметом перевірки і встановлено, що слідчим СВ Старобешівського РВ ГУМВС України в Донецькій області прийнято постанову про закриття кримінального провадження від 30.11.2013 року.

Аналіз наведених доказів, в їх сукупності, свідчить про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини саме ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та правильній кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 187 КК України, що знайшло своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, особу винного та дані, що його характеризують, не працює, раніше судимий, злочин вчинив майже одразу після звільнення з місць відбування покарання, пом`якшуючі та обтяжуючи обставини - рецидив злочинів.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не допущено таких суттєвих порушень вимог КПК України, які б тягли за собою зміну чи скасування вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Старобешівського районного суду Донецької області від 31 березня 2014 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: