Справа № 191/1740/15-к
Провадження № 1-кп/191/238/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000182 від 30.01.2015 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21 жовтня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді штрафу 1700 грн., який сплачено 07.07.2015 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,-

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 засуджений 21.10.2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Призначене вироком суду покарання не виконав, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість на шлях виправлення не став, і знову вчинив аналогічний злочин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2-153/2011 від 17.01.2011 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягувати з 19.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, ОСОБА_3 тривалий час, з 17.01.2011 року по серпень 2011 року, з 26.06.2012 року по 01.07.2013 року, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, від 21.10.2013 року, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.164 КК України. На теперішній час, ОСОБА_3 будучі засудженим продовжує ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини.

Так, ОСОБА_3 , повторно, в період часу з 02.07.2013 року по 01 лютого 2015 року аліменти не сплачував, що підтверджується заявою потерпілої гр. ОСОБА_5 .

Тобто, з 02 липня 2013 року до 01.02.2015 року гр. ОСОБА_3 , порушуючи рішення суду, посягаючи на всебічний розвиток та повноцінне життя дитини, аліменти не виплачував.

ОСОБА_3 , 18.04.2013 року попереджався державним виконавцем ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Належних висновків для себе ОСОБА_3 не зробив, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою ухилення від утримань доходів згідно виконавчого листа, тривалий час з 02.07.2013 по 01.02.2015 систематично злісно ухилявся від сплати аліментів. Заходів до погашення заборгованості не прийняв, змінив декілька місць роботи, тривалість кожної з яких не перевищувала місяць, на яких виконавчий лист не пред`являв, до ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області відомості не надавав взагалі.

Таким чином, за станом свого здоров`я обмежень до свого працевлаштування він не мав та не має, про свої доходи до відділу Держаної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області не повідомляв, тим самим переховує.

Жодної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не надає, одяг, продукти харчування, тощо, які мають надаватися батьками на утримання дитини, у вихованні участі не бере.

У результаті злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дитини утворилась заборгованість по аліментах за період часу з 02.07.2013 по 01.02.2015 в сумі 12 025 грн. 79 коп. Загальна сума заборгованості в період з 17.01.2011 по серпень 2011 та з 02.07.2013 по 01.02.2015 складає 22 894гривень 73 копійки, яка до теперішнього часу зовсім не погашена.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та пояснив, що дійсно знав про необхідність сплачувати аліменти за рішенням суду, так як був засуджений за ч.1 ст. 164 КК України та був попереджений про кримінальну відповідальність у разі не сплати, але не мав можливості, так як тривалість його працевлаштування була приблизно місяць, можливо два місяці і він одразу був звільнений підприємством, так як надходили запити з виконавчої служби, стосовно аліментних зобов`язань. На теперішній час сплатив 200 гривень, що підтвердив квитанцією.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст. 164 КК України, але незважаючи на вирок суду на шлях виправлення не став і знов в порушення рішення суду за періоди з 02.07.2013 року по 01.02.2015 року аліменти не виплачував, внаслідок чого за вищевказаний період виникла заборгованість у розмірі 12025, 79 грн. Неодноразово зверталась до обвинуваченого з попередженням про необхідність виконувати свої обов`язки, у разі ухилення зверненням до правоохонних органів та притягненням до кримінальної відповідальності, але обвинувачений жодного разу допомоги не надавав, лише 20.09.2015 року (перед постановленням вироку) переслав 200 гривень на її картковий рахунок. Вважає можливим призначити сувору міру покарання.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 був попереджений про кримінальну відповідальність за несплату аліментів у 2013 році, але обов`язки покладені на нього судом не виконав та має заборгованість з 02.07.2013 по 01.02.2015 в сумі 12 025 грн. 79 коп. Загальна сума заборгованості в період з 17.01.2011 по серпень 2011 та з 02.07.2013 по 01.02.2015 складає 22894гривень 73 копійки, яка до теперішнього часу зовсім не погашена. На виклики до виконавчої служби не з`являється. По зміну місця роботи не повідомляв.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого злочину також підтверджується, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 2 а. с. 58);

*заявою по залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_5 від 30.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року та має заборгованість 22894,73 грн. (т.2 а.с. 10);

*заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т.2 а.с.15);

*виконавчим листом від 17.01.2011 року про стягнення на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т.2 а.с.16);

*підпискою від 18.04.2013 року про роз`яснення наслідків ст. 164 КК України у разі ухилення від сплати аліментів ( т.2 а.с. 26);

*розрахунком по аліментам на ОСОБА_3 ? частини доходу з усіх видів заробітку на утримання дитини ( т.2 а.с. 28);

*вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2013 року відносно ОСОБА_3 засудженого за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень ( т.2 а.с.52-54);

* квитанцією про сплату штрафу в розмірі 1700 гривень від 07.07.2015 року (т.1);

*квитанцією про сплату на рахунок потерпілої 199,92 грн. (т.1);

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, цю винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена досудовим розслідуванням та була підтверджена в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься за ч. 2 ст. 164 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості особу винного, який раніше судимий та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується задовільно, однак не працюючого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у вчиненому не розкаюється.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно вимого ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його небажання розкаятися, наслідки суспільно-небезпечного діяння, позицію потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі, передбаченого санкцією статті 164 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 Кримінального кодексу України і призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1