Ухвала

іменем україни

24 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_7,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0009537 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

За вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Пологів Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, неодноразово судимого, востаннє - вироком від 12 листопада 2008 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років один місяць; звільненого 04 лютого 2013 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки й покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 28 жовтня 2014 року близько 10.30 год. у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись по вул. Героїв Дніпра, 41 у м. Києві на території ринку «Оболонь» поблизу кіосків № 35-36, вчинив замах на повторне таємне викрадення велосипеда марки «Саламандер Кейліс», належного ОСОБА_3 На виході з території ринку ОСОБА_2 було зупинено ОСОБА_4, у зв'язку з чим він не зміг довести злочин до кінця.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості й правильності кваліфікації діяння ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та м'якість призначеного покарання. Зокрема, на думку скаржника, ОСОБА_2 безпідставно було звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК, про що наводить відповідні доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, думку засудженого, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія кримінального правопорушення у виді злочину, доведеність винуватості ОСОБА_2 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегією суддів не перевірялись, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Покарання засудженому призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК, воно відповідає вчиненому й особі ОСОБА_2, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів.

Тому доводи, викладені у скарзі, про м'якість цього покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними. Місцевий суд належно умотивував своє рішення у цій частині, з чим обґрунтовано погодився апеляційний суд.

Відповідає вимогам ст. 75 КК й рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Мотивуючи це рішення, суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості злочину, позитивну характеристику особи ОСОБА_2, таку пом'якшуючу його покарання обставину, як щире каяття, негативне відношення до вчиненого злочину, те, що засуджений працює.

Враховано судом й обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Сукупність наведених даних та обставин, на думку колегії суддів, дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави дійти висновку, що ОСОБА_2 може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням, з чим правильно погодився апеляційний суд при перегляді вироку. Цей суд підставно зазначив, що сама тяжкість злочину та наявність непогашених судимостей у цьому випадку не є перешкодою для застосування до ОСОБА_2 положень ст. 75 КК.

Твердження у касаційній скарзі про те, що суди чогось не врахували, є безпідставними.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Тому з урахуванням наведених обставин та даних про особу засудженого колегія суддів не вважає призначене ОСОБА_2 покарання зі звільненням від його відбування м'яким та неправильним, у зв'язку з чим касаційну скаргу не може бути задоволено.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7