Справа № 1-34/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року Млинівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Коваленка В.М.

при секретарі Драган Л.М.

за участю прокурора Ренковського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт.Млинів кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше судимого вироком Млинівського районного суду від 17.09.2003 року за ч.З ст. 185, ст.75 КК України, до одного року позбавлення волі, вироком Демидівського районного суду від 20.01.2005 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 22.03.2005 року за ч.З ст.185, ст.ст.69,71 КК України до 2-х років позбавлення волі, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2010 року за ч.2 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави;

за ч.2 ст.185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи засудженим вироком Млинівського районного суду від 17.09.2003 року за ч.З ст.185, ст.75 КК України, до одного року позбавлення волі, вироком Демидівського районного суду від 20.01.2005 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 22.03.2005 року за ч.З ст.185, ст.ст.69,71 КК України до 2-х років позбавлення волі, та маючи судимість від 20.01.2005 року не знятою та не погашеною у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин.

Так, 5 вересня 2009 року приблизно о 4 годині ОСОБА_1, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з належного ОСОБА_2 автомобіля «Москвич 412 ИЗ-23», державний номер НОМЕР_1, що знаходився біля будинку № 1 по вулиці Пушкіна в смт.Млинів Рівненської області, таємно викрав акумуляторну батарею «Іста 60» вартістю 190 грн., пластмасову 5-літрову каністру вартістю 8 грн. та 15 літрів бензину марки А-76 вартістю 6,65 грн. за 1 літр та гумовий шланг довжиною 1,5 м. по ціні 10 грн. за 1 метр.

В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_2 завдана матеріальна шкода на загальну суму 312,75 гривень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочину визнав повністю, в тому числі і в частині того, що під час вчинення посягання на майно перебував в стані алкогольного сп'яніння, з обсягом та вартістю викраденого згідний, у вчиненому щиро кається, від дачі детальних показів відмовився на підставі ст.63 Конституції України, мотивуючи свою відмову тим, що давав детальні визнавальні покази з приводу вчинених ним діянь на досудовому слідстві.

Фактичні обставини справи учасниками судового розгляду не оспорюється, тому суд, керуючись положенням ч.З ст.299 КПК України, приходить до висновку про можливість обмежитись допитом підсудного та дослідженням характеризуючих його особу даних.

Правові наслідки застосування судом положень ч.З ст.299 КПК України підсудному роз'яснені та зрозумілі.

Суд вважає повністю доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому у даній кримінальній справі злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Органами досудового слідства винні дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, і така кваліфікація знайшла своє повне доказове підтвердження в суді. Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, шляхом вільною доступу, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.З ст.185 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 за вчинений ним злочин, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.100), обставини що пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує його щире каяття в ході судового слідства обставиною, яка пом'якшує покарання.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд, відповідно до ст.67 КК України, відносить до обставин, які обтяжують покарання підсудному вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння.

Рецидив злочинів як обставина, яка обтяжує покарання у даному випадку врахована бути не може, оскільки зазначена ознака вже врахована при кваліфікації дій підсудного за ч.2 ст.185 КК України.

На підставі п.1 ч.І ст.65 КК України, суд приходить до висновку про призначення підсудному покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з подальшим застосуванням положень ст.70 КК України, оскільки, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2010 року за ч.2 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.

Злочин, інкримінований йому у даній кримінальній справі вчинено 05.09.2009 року, тобто встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2010 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.

Покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2010 року у виді позбавлення волі ОСОБА_1 відбуте частково.

В такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

До основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повинно бути додано додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене ОСОБА_1 Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11.01.2010 року.

Суд, враховуючи особу підсудного, характер та обставини вчинених ним злочинів, вважає не можливим виправлення підсудного без відбування призначеного покарання

Суд приходить до висновку про призначення підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки переконаний у неможливості виправлення засудженого ОСОБА_1 без його ізоляції від суспільства, і саме таке покарання вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази у даній справі повинно бути вирішено у відповідності до ст.81 КПК України.

Судові витрати у даній кримінальній справі, виділеній в окреме провадження,

становлять 976,56 гривень за проведену товарознавчу експертизу. У відповідності до ч.2 ст.15 Закону України «Про судову експертизу» дані витрати слід віднести за рахунок держави та не стягувати з підсудного.

Цивільний позов у даній справі не заявлявся.

Суд не вбачає необхідності обрання запобіжного заходу підсудному у даній справі до набрання вироком щодо нього законної сили, оскільки останній на даний час вже відбуває покарання, пов'язане з позбавленням волі, тому ухилитися від виконання вироку суду не може. Керуючись ст.ст. 81, 321-324 КПК України , суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ч.І та ч.4 ст.70 КК України, призначаючи ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2010 року призначити ОСОБА_1 покарання - вісім років та один місяць позбавлення волі.

На підставі ч.З ст.70 КК України до основного покарання, призначеного ОСОБА_1 за сукупністю злочинів, додати додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене на попереднім вироком, і вважати ОСОБА_1 остаточно засудженим до восьми років та одного місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати ОСОБА_1 покарання, відбуте частково за попереднім вироком, та початок строку відбування покарання рахувати йому із 07 вересня 2009 року.

Речові докази по справі: акумуляторну батарею «Іста-60» - залишити у законного володільця ОСОБА_2, медичну довідку та талон до посвідчення водія на ім'я ОСОБА_1 та обкладинку до них, що зберігаються при справі, а також куртку та монтировку, які зберігається в камері зберігання речових доказів Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області - повернути ОСОБА_1 після звільнення його з місць позбавлення волі.

Судові витрати у справі - 976,56 гривень, понесених на проведення товарознавчої експертизу, віднести за рахунок держави.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області на протязі 15 діб з моменту проголошення подачею апеляції через Млинівський районний суд Рівненської області, а засудженим, який перебуває під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: В.М.Коваленко.