Справа № 367/2296/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/902/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 13.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

виправданого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні малолітня дитина 2005 року народження, не працюючого, раніше неодноразово судимого: - 08.10.2012 року Ірпінським міським судом Київської області за ст.185 ч.3, 71,75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;- 27.03.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.198, ч.4 ст.ст.70,75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

- визнано невинуватим та виправдано за ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

- засуджено за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_7 ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачуються в тому, що вони, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проникли до будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_9 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_9 майно, а саме: ножі господарсько-побутового призначення у кількості 2 штук, вартістю 300 гривень кожний, на суму 600 гривень; ножі сувенірні у кількості 2 штук, вартістю 100 гривень кожний, на суму 200 гривень; макет масогабаритної гвинтівки Мосіна зразка 1891/1930 р. № 89458, вартістю 2500 гривень; пістолет-кулемет (ГТПШ пістолет-пулемет Шпагина) № НОМЕР_1 під холостий патрон калібру 7,62 ТТ, вартістю 3400 гривень; макет масогабаритного револьвера системи «Нагана» зразка 1895 року, калібру 7,62 мм, № НОМЕР_2 , 1923 року випуску разом із кобурою та патронами у кількості восьми штук, загальною вартістю 1800 гривень; дульнозарядний кременевий іграшковий пістолет, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє.

З викраденим майном ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зникли і розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8500 гривень.

Суд першої інстанції оцінуючи зібрані докази у їх сукупності прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутній склад злочину передбачений ч.3 ст.185 КК України, оскільки з показань свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , вбачається, що останні заперечили будь-яку причетність ОСОБА_8 до вчинення даного злочину.

Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що свідок ОСОБА_10 , на досудовому розслідуванні надав показання про те, що ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , разом вчинили крадіжку з будинку в м. Ірпінь, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Тому, за наведених обставин, за умов ненадання стороною обвинувачення доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України, суд визнав ОСОБА_8 невинним у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпано можливості їх отримати.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, судом не надана належна оцінка показанням свідків, всупереч явним протиріччям у показаннях ОСОБА_11 та підставам, які свідчить про неправдивість його показань, вказане покладене в основу вироку як обґрунтування прийняття рішення про виправдання ОСОБА_8 .

Не досліджені судом речові докази та грошові кошти, які були вилучені при затриманні обвинувачених, а саме 1 гривня 75 копійок., що має істотне значення, оскільки, спростовує версію обвинувачених щодо непричетності ОСОБА_8 до скоєного.

Судом до ОСОБА_7 застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», однак таке рішення суду взагалі є незрозумілим, оскільки у вироку відсутні будь-які мотиви і підстави прийняття такого рішення.

Також, суд при прийнятті рішення про невинуватість ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, жодним чином таке рішення не мотивував та не зазначив у вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлено останньому і визнане недоведеним.

Також, судом у вироку взагалі не зазначено формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_7 , визнаного доведеним, форму вини і мотиви кримінального правопорушення.

Крім того, стороною обвинувачення дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. З ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло. Суд же необгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. З ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, а не житло та безпідставно «рецидив злочину» враховано як таку, що обтяжує покарання ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі після усунення недоліків прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2013 року, остаточно призначити покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_7 призначити покарання ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі аналогічні його доводам в апеляційній скарзі після усунення недоліків.

В змінах та доповненнях до раніше поданої апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання мотивуючи слідуючим.

Так, в порушення п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, судом у вироку зазначено лише те, що було встановлено стороною обвинувачення під час досудового розслідування та не вказано фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , встановлені судом під час судового розгляду.

Крім того, аналіз змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні указує, що при його складанні не було дотримано вимог ст. 291 п. 5 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 КПК України суд не міг розглядати справу та виносити будь-який вирок, а зобов`язаний був повернути прокурору обвинувальний акт відповідно до ст. 314 КПК України для приведення його у відповідність до ст. 291 КПК України, однак цього не зробив. При цьому, у вироку суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, із наведених вище підстав, що свідчить про допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав останню свою апеляційну скаргу, виправданого та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України - у мотивувальній частині вироку зазначається, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, в порушення даних вимог закону судом у вироку зазначено лише те, що було встановлено стороною обвинувачення під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , проте не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_7 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону

Крім того, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений з порушенням вимог ст. 291 п. 5 КПК України, оскільки не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення. Так, обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, проте обвинувачення щодо цих осіб взагалі відсутнє, що є порушенням права на захист.

Вказані недоліки є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 412 КПК України, тому вирок суду підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

вирок Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Головуючий

Судді