Справа № 280/2044/13-к
Провадження № 1-кп/161/46/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 16 лютого 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8

представника цивільного відповідача - ОСОБА_9

представників потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 18.07.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Штунь Любомильського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-за ст.286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_12 , 17.07.2013 року, близько 20:15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював пасажирські перевезення за маршрутом «Луцьк-Київ», перевозячи при цьому одинадцять пасажирів на автобусі «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_13 Рухаючись вказаним транспортним засобом у зазначений день та час по правій смузі автодороги Київ-Чоп, у напрямку м. Київ, на 119 км. + 913 м. автошляху, поблизу с. Колодязьки Коростишівського району Житомирської області, обвинувачений ОСОБА_14 , в порушення вимог п. 2.3.(б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом, в порушення вимог п.12.1 зазначених Правил, не вибрав безпечної швидкості руху, в порушення вимог п.13.1 зазначених Правил не дотримав безпечної дистанції з автомобілем марки ЗАЗ-110557, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямку в правій смузі руху, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на металеве огородження, що призвело до перекидання транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири автобусу, зокрема, ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження, яке згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я, пов`язаного із стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичних експертиз відносяться до середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я, а пасажири ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 отримали легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Отримані вказаними пасажирами тілесні ушкодження виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_18 вимог пунктів 2.3 (б), 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, та суду дав показання з яких слідує, що фактичні обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений ОСОБА_12 визнав повністю, однак категорично заперечив, що напередодні поїздки та під час поїздки він вживав алкогольні напої, тобто в момент дорожньо-транспортної пригоди він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 на прохання потерпілої ОСОБА_6 знайти в салоні автомобіля годинник останньої, перебуваючи в салоні не знайшов зазначений годинник, однак захотів пити та знайшов в салоні автомобіля банку з невідомою йому рідиною, ємністю не більше 0,5 л., яку вжив повністю. Обвинувачений ОСОБА_12 просив виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку «стан алкогольного сп`яніння». Разом з тим, на думку обвинуваченого ОСОБА_12 дана дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок «вистрілу» переднього правого колеса автомобіля. Завдані збитки потерпілим не відшкодовані. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_12 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 , який показав, що 17.07.2013 року він мав їхати по справах в м. Київ та придбав квиток на мікроавтобус компанії «Луцьк Експерс» зі сполученням «Луцьк Київ». О 15:00 год. зазначений мікроавтобус мав відправлятися в м. Київ від РАГСу, що по пр. Соборності в м. Луцьку, однак мікроавтобус прийшов із запізненням на 15 хв.. Водієм маршрутного таксі був ОСОБА_12 .. Коли водій приїхав до РАГСу, то відразу було помітно, що він був знервований та в нього були червоні очі. Чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий ОСОБА_5 вказати не може. Коли останній сів на місце в мікроавтобусі, відповідно до квитка, то між ним та водієм ОСОБА_12 виник словесний конфлікт через те, що ОСОБА_5 зайняв місце в мікроавтобусі, однак перед цим не показав квиток. Коли вони вирушили з м. Луцьку в напрямку м. Києва, водій ОСОБА_12 постійно говорив з кимось по телефону, нервував, поводив себе не адекватно. Разом з тим, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що під час руху по автодорозі, водій ОСОБА_12 дивом уникнув зіткнення з фурою, яка в цей час рухалася по дорозі, після чого пасажири, які знаходилися в автобусі під керуванням ОСОБА_12 висловлювали своє невдоволення та казали щоб останній був уважнішим та рухався повільніше, однак ОСОБА_12 продовжував рухатися з великою швидкістю та не реагував на зауваження пасажирів. Під час руху, попереду них рухався автомобіль марки «ЗАЗ» з невеликою швидкістю, а ОСОБА_12 рухався зі швидкістю більше 100 км./год. і не відреагував на автомобіль, який рухався попереду, внаслідок чого вивернув кермо автомобіля в ліву сторону щоб уникнути зіткнення, а потім в праву сторону, однак автомобіль занесло та в подальшому скоїв наїзд на колесовідбійник, після чого автомобіль відкинуло та перекинуло на бік. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Разом з тим, ОСОБА_5 звернув увагу суду на те, що автомобіль ОСОБА_12 не зіткнувся з будь-якими іншими транспортними засобами, а ДТП сталося, внаслідок дій ОСОБА_12 .. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 наполягав на суворому призначенні покарання ОСОБА_12 ;

-показами даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 , який показав, що 17.07.2013 року він мав намір поїхати в м. Київ разом зі своєю мамою ОСОБА_16 та сестрою ОСОБА_17 .. Придбав квитки на мікроавтобус компанії «Луцьк Експерс» зі сполученням «Луцьк Київ». О 15:00 год. зазначений мікроавтобус мав відправлятися в м. Київ від РАГСу, що по пр. Соборності в м. Луцьку, однак мікроавтобус прийшов із запізненням на 15 хв.. Водієм маршрутного таксі був ОСОБА_12 .. Коли водій приїхав до РАГСу, то відразу було помітно, що він був змучений та знервований. Потерпілий ОСОБА_7 сів на задньому одиночному сидінні та дрімав, однак чув, що під час руху пасажири робили зауваження водію, оскільки останній керував автомобілем ривками, однак ОСОБА_7 продовжував дрімати. Раптом потерпілий відчув, що автомобіль різко кинуло в ліву сторону, потім вправу, а в подальшому знову в ліву сторону, при цьому автомобіль перекинуло на бік. Коли потерпілий ОСОБА_7 прийшов до тями, то його намагалися витягти з автомобіля невідомі йому люди, оскільки його руку зажало автомобілем. Коли ОСОБА_7 вдалося витягти руку, то його винесли на край дороги та надавали першу медичну допомогу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Разом з тим, потерпілий ОСОБА_7 звернув увагу суду на те, що в ОСОБА_12 були червоні очі та останній вів себе неадекватно під час руху. Заявлений цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, а також наполягав суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_12 ;

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_8 , яка показала, що 17.07.2013 року їй необхідно було терміново їхати в м. Київ, тому потерпіла замовила квиток по телефону компанії «Луцьк Експерс» зі сполученням «Луцьк Київ» та поїхала до РАГСу, що знаходиться по пр. Соборності в м. Луцьку. Відправлення мало бути о 15:00 год., однак мікроавтобус спізнився на 25 хв., а за його кермом був водій ОСОБА_12 .. Було видно, що водій змучений, однак одітий охайно. Потерпіла ОСОБА_8 сиділа на сидінні, що знаходиться по заду від водія та все бачила. Коли вони рухалися в напрямку м. Рівне, то ОСОБА_12 їхав нормально, однак швидко. Коли вони виїхали з м. Рівне, то по автодорозі водій ОСОБА_12 їхав зі швидкістю 120-140 км./год., це ОСОБА_8 особисто побачила на спідометрі. Під час руху, ОСОБА_12 раптово розвернувся в дозволеному місці та поїхав в напрямку м. Рівне. Трохи проїхавши, ОСОБА_12 знову розвернувся та поїхав в напрямку м. Київ, а всього ОСОБА_12 два рази так розвертався та рухався в сторону м. Рівне, а потім в назад в сторону м. Київ, при цьому ОСОБА_12 постійно розмовляв по мобільному телефоні. Пасажири почали просити ОСОБА_12 щоб він зупинився та люди вийшли з автомобіля, оскільки їхати з ОСОБА_12 було страшно, однак останній сказав, що він замкнув усі дверцята автомобіля і ніхто не вийде. Після чого пасажири почали між собою говорити, що водій ОСОБА_12 п`яний, ніхто не зрозумів чому останній так поводиться. Крім того, потерпіла ОСОБА_8 звернула увагу суду на те, що коли вони рухалися з м. Луцька до м. Рівне, то ОСОБА_12 керував автомобілем нормально та був адекватним, а після зупинки в м. Рівне з водієм щось сталось, таке враження, що ОСОБА_12 вживав щось спиртне. В подальшому водій ОСОБА_12 не збавляв швидкість, а рухався на дуже великій швидкості, в результаті чого ОСОБА_12 дивом уникнув зіткнення з фурою, після чого всі пасажири почали робити водію зауваження та просили щоб він був уважнішим та рухався зі значно меншою швидкістю, однак ОСОБА_12 на це взагалі не реагував та продовжував рухатися на великій швидкості. Коли вони виїхали на об`їзну дорогу, то в той час по ній рухалися багато вантажних автомобілів і ОСОБА_12 неодноразово намагався їх обігнати, при цьому збільшуючи швидкість або різко гальмуючи. В подальшому перед ними рухався автомобіль «ЗАЗ» на невеликій швидкості, однак ОСОБА_12 побачив даний автомобіль не вчасно, різко вивернув кермо автомобіля в ліво, а потім в право, після чого відбулося зіткнення з колесовідбійником, внаслідок чого автомобіль відкинуло в ліву сторону, при цьому перекинуло на бік. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Остання прийшла до тями, коли вже її витягли з автомобіля та лежала вона на обочині біля дороги. В цей час ОСОБА_12 ходив з цигаркою біля місця ДТП та комусь постійно телефонував. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також наполягала суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_12 ;

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_6 , яка показала, що 17.07.2013 року вона їхала з м. Луцька в м. Київ на мікроавтобусі марки «Фольксвген». Вони виїжджали з м. Луцька із запізненням, оскільки водій ОСОБА_12 вчасно не приїхав для відправлення. Дана поїдка була дуже напружена, оскільки водій ОСОБА_12 під час руху набирав швидкість, потім різко гальмував. Всі пасажири були обурені на водія таким керуванням, що хотіли вийти з мікроавтобуса. В подальшому потерпіла ОСОБА_6 задрімала. У сні вона відчула удар, а коли прийшла до тями, то була мікроавтобус був перекинутий і в салоні вона була одна. За кілька хвилин потерпілу незнайомі люди дістали із салону авто та пересадили в карету швидкої допомоги та відвезли до медичного закладу. Що саме і як все сталося ОСОБА_6 не бачила, оскільки вона спала. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_6 звернула увагу суду на те, що дорога була суха, та ямковості на дорозі не було. Чому сталася дана дорожньо-транспортна пригоди вона сказати не може. Крім того, ще між пасажиром та водієм ОСОБА_12 сталася словесна перепалка щодо методу водіння останнім транспортного засобу, тобто, що останній то збільшував швидкість, то різко гальмував. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а щодо визначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , потерпіла ОСОБА_6 поклалася на розсуд суду;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_19 , який показав, що він працював інспектором ВДАІ Коростишівського РВ УМВС України у Житомирській області. В липні 2013 року у ВДАІ Коростишівського РВ надійшов виклик про те, що на об`їзній дорозі «Київ - Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригоди. Прибувши на місце ДТП, він побачив перекинутий мікроавтобус марки «Фольксваген», який здійснював пасажирські перевезення по напрямку «Луцьк - Київ». Водієм даного транспортного засобу був ОСОБА_12 .. При зовнішньому огляді водія ОСОБА_12 було видно, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього був запах алкоголю з ротової порожнини, червоне обличчя та не стійка хода. Крім того, в ході спілкування з пасажирами зазначеного мікроавтобуса було встановлено, що водій ОСОБА_12 рухався з м. Житомира в напрямку м. Києва і під час руху керував автомобілем не впевнено, тобто, постійно автомобіль «дьоргався», «віляв по дорозі». В подальшому свідок ОСОБА_19 завіз ОСОБА_12 в медичний заклад на освідування, на визначення стану алкогольного сп`яніння. Разом з тим, ОСОБА_19 в категоричній формі ствердив, що від ОСОБА_12 був запах алкоголю з ротової порожнини;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_20 , який показав, що він працює лікарем Коростишівської лікарні Житомирської області. 17.07.2013 року він був на чергуванні під час якого йому повідомили, що на автодорозі «Київ Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригода в якій є постраждалі. В той же день до лікарні привезли пасажирів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а згодом привезли і водіїв транспортних засобів на освідування, тобто визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Враховуючи те, що алкотест, який знаходився в лікарні не пройшов повірку, тому водіям було запропоновано здати кров, на що ОСОБА_24 та ОСОБА_25 погодилися, при цьому водій ОСОБА_24 сказав, що після дорожньо-транспортної пригоди випив пляшку пива. Свідок ОСОБА_20 відібрав у водіїв ОСОБА_25 та ОСОБА_24 кров, для проведення аналізу на стан визначення алкогольного сп`яніння та надіслав в наркологічний диспансер. Приблизно через тиждень прийшли висновки щодо проведення експертизи/аналізу крові водіїв ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , відповідно до яких, у водія ОСОБА_25 алкоголю в крові не виявлено, а у водія ОСОБА_24 виявлено в крові алкоголь 1,34 проміле. Крім того, свідок ОСОБА_20 звернув увагу суду на те, що під час спілкування з водієм ОСОБА_24 , останній поводився неадекватно, в нього була порушена мова, був балакливий та мав червоне обличчя, хоча запаху алкоголю від ОСОБА_24 не відчував, оскільки ОСОБА_20 має проблеми із органами нюху;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_26 , який показав, що дати, року та місяця ДТП він точно не пам`ятає, оскільки пройшов великий проміжок часу, однак розповів наступне. Свідок ОСОБА_26 рухався по об`їзній автодорозі «Київ Чоп», поблизу Кмитово на автомобілі марки «Таврія пікап» в напрямку м. Києва. В даному напрямку руху є дві смуги руху в одному напрямку. Свідок ОСОБА_26 рухався в крайній правій смузі руху зі швидкістю близько 60-70 км./год.. Раптом з лівої сторони його автомобіля, почав здійснювати обгін мікроавтобус білого кольору, точної марки не пам`ятає, при цьому обігнавши його, водій даного мікроавтобуса різко вивернув кермо праворуч, внаслідок чого перестроївся в смугу руху, по якій рухався ОСОБА_26 , та в подальшому скоїв наїзд на колесовідбійник, після чого його відкинуло в ліву сторону та мікроавтобус перекинувся та просунувся кілька метрів по дорозі. Фізичного контакту транспортних засобів «Таврія пікап» та мікроавтобуса не було. Свідок ОСОБА_26 зупинився та побіг до мікроавтобуса, щоб надати допомогу постраждалим. В цей час інші учасники дорожнього руху теж зупинялися та надавали допомогу постраждалим. Водій мікроавтобуса ОСОБА_12 виліз з нього самостійно. В подальшому приїхали працівники міліції та повезли ОСОБА_26 та ОСОБА_12 на освідування в медичний заклад, тобто визначення стану алкогольного сп`яніння. Приїхавши в медичний заклад їм повідомили, що алкотестер не працює і запитали чи водії згідні здати кров на аналіз, на що ОСОБА_26 та ОСОБА_12 дали свою згоду, при цьому ОСОБА_12 сказав, що після дорожньо-транспортної пригоди випив пляшку пива, хоча поблизу місця ДТП будь-яких магазинів не має. В подальшому ОСОБА_26 стало відомо, що у водія ОСОБА_12 виявили в крові алкоголь. Разом з тим, свідок ОСОБА_26 звернув увагу суду на те, що на вигляд ОСОБА_12 був втомлений, в нього були червоні очі;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , яка показала, що 17.07.2013 року вона разом із дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_17 мали намір поїхати з м. Луцька в м. Київ. ОСОБА_17 придбав квитки на мікроавтобус компанії «Луцьк Експерс» зі сполученням «Луцьк Київ». О 15:00 год. зазначений мікроавтобус мав відправлятися в м. Київ від РАГСу, що по пр. Соборності в м. Луцьку, однак мікроавтобус прийшов із запізненням на 15 хв.. Водієм маршрутного таксі був ОСОБА_12 .. Коли водій приїхав до РАГСу, то відразу було помітно, що він був змучений та знервований. Перед виїздом ОСОБА_12 запитував чи є ОСОБА_27 , однак ніхто з пасажирів не відкликався, при цьому рухаючись по дорозі, водій неодноразово перепитував чи є в салоні ОСОБА_27 . Під час руху ОСОБА_12 керував автомобілем неврівноважено, тобто не тримав безпечної дистанції з іншими транспортними засобами, постійно перевищував швидкість або різко гальмував. Коли вони виїхали з м. Рівне, то до водія ОСОБА_12 зателефонували на мобільний, і в подальшому останній повідомив пасажирам, що потрібно повернутись та забрати одного пасажира, на що люди які були в салоні почали обурюватися, однак ОСОБА_12 розвернувся і поїхав в протилежну сторону, тобто в напрямку м. Рівне. Приїхавши на якусь зупинку, будь-яких пасажирів не було, і хтось із людей, що знаходилися в салоні сказали, що бачили по дорозі на Київ жінку, яка стояла одна на зупинці, після чого ОСОБА_12 розвернувся та поїхав в напрямку м. Києва. В подальшому водій підібрав на зупинці ту пасажирку, про яку говорили люди. Крім того, свідок ОСОБА_16 додала, що у водія ОСОБА_12 були червоні очі, однак чи був від нього запах алкоголю вона не знає. Коли свідок ОСОБА_16 побачила дорожній знак про те, що до м. Києва залишається проїхати менше 150 км., то побачила, що водій ОСОБА_12 не дотримується дистанції з легковим автомобілем, який рухався попереду, замість того, щоб нажати на педаль гальма, при цьому свідок ОСОБА_16 побачила, що по лівій смузі руху рухався інший автомобіль, ОСОБА_12 нажав педаль газу, при цьому різко вивернув кермо вліво щоб проскочити між двома автомобілями, після вивернув кермо в праву сторону та з чимось зіткнулися, а в подальшому автомобіль перекинувся і сунувся по асфальті. Коли мікроавтобус зупинився, то ОСОБА_16 відразу почала шукати своїх дітей, які в той час теж знаходилися в салоні. Дочку ОСОБА_17 вона знайшла відразу, і люди, які почали надавати допомогу витягнули її з салоні. Пізніше вона побачила сина ОСОБА_7 , який лежав не притомний та був зажатий, оскільки його рука була між мікроавтобусом та асфальтом. Вона просила людей припідняти автомобіль, щоб змогти витягти її сина. Коли витягли всіх пасажирів з салону, приїхала швидка допомога та працівники міліції;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_17 , яка показала, що 17.07.2013 року вона разом із матір`ю ОСОБА_16 та братом ОСОБА_7 мали намір поїхати з м. Луцька в м. Київ. ОСОБА_17 придбав квитки на мікроавтобус компанії «Луцьк Експерс» зі сполученням «Луцьк Київ». О 15:00 год. зазначений мікроавтобус мав відправлятися в м. Київ від РАГСу, що по пр. Соборності в м. Луцьку, однак мікроавтобус прийшов із запізненням на 15 хв.. Водієм маршрутного таксі був ОСОБА_12 .. Коли водій приїхав до РАГСу, то відразу було помітно, що він був змучений та знервований. Перед виїздом ОСОБА_12 запитував чи є ОСОБА_27 , однак ніхто з пасажирів не відкликався, при цьому рухаючись по дорозі, водій неодноразово перепитував чи є в салоні ОСОБА_27 . Під час руху ОСОБА_12 керував автомобілем неврівноважено, тобто не тримав безпечної дистанції з іншими транспортними засобами, постійно перевищував швидкість або різко гальмував. Сам момент дорожньо-транспортної пригоди свідок ОСОБА_17 не бачила, а коли прийшла до тями, то побачила, що мікроавтобус лежить на боці на проїзній частині дороги;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_15 , який показав, що 17.07.2013 року він їхав в мікроавтобусі «Луцькекспрес» із м. Луцька в напрямку м. Київ, водієм якого був ОСОБА_12 .. Під час руху він заснув та нічого сказати не може, а прокинувся, коли автомобіль почало кидати в сторони, потім водій ОСОБА_12 різко гальмував, однак свідок ОСОБА_15 знову заснув, а коли прокинувся, то побачив, що мікроавтобус перекинувся. В подальшому свідка доставили до медичного закладу для надання медичної допомоги. Крім того, свідок ОСОБА_15 звернув увагу суду на те, що по виду ОСОБА_12 можна було бачити, що останній був втомлений;

-висновком експерта № 3/482 від 01.08.2013 року, згідно якого на момент ДТП рульове керування, гальмівна система та ходова частина мікроавтобуса марки «Фольксвген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися в технічно працездатному стані;

-висновком експерта № 3/483 від 13.09.2013 року;

-відеозаписом з картки пам`яті відеореєстратора з транспортного засобу марки «Фолкьсваген ЛТ-35» д.н.з. НОМЕР_1 ;

-копією довідки № 1486 від 30.07.2013 року, згідно якої в обвинуваченого ОСОБА_12 в крові виявлено алкоголь 1,34 проміле.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що під час руху він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки такі його доводи повністю спростовуються копією довідки № 1486 від 30.07.2013 року, з якої слідує, що в крові ОСОБА_12 міститься 1,34 проміле алкоголю, а також спростовується показами даними в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який в категоричній формі ствердив, що від водія ОСОБА_12 був відчутний запах алкоголю з ротової порожнини, а також показами даними потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , які в категоричній формі ствердили, що під час руху водій ОСОБА_12 вів себе неадекватно, керував транспортним засобом не впевнено, при русі неодноразово перевищував дозволену швидкість для руху, не дотримувався безпечної дистанції з іншими транспортними засобами, які рухалися в попутному напрямку, внаслідок чого неодноразово застосував екстрене гальмування, що призводило до обурення пасажирів та останні неодноразово робили зауваження водію, поряд з цим, з показів потерпілих, які були допитані в судовому засіданні слідує, що будь-хто з них в своїх особистих речах чи при собі будь-яких спиртних напоїв не перевозили та при собі не мали, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_12 керував транспортним засобом, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а зазначені твердження ОСОБА_12 , судом розцінюється, як спосіб уникнути відповідальність за вчинене.

Припущення обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що дана дорожньо-транспортна пригода виникла в результаті різкої розгерметизації шини переднього правого колеса транспортного засобу, не приймається до уваги та повністю спростовуються висновком експерта № 3/482 від 01.08.2013 року про те, що на момент ДТП рульове керування, гальмівна система та ходова частині мікроавтобуса марки «Фольксвген ЛТ35» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися в технічно працездатному стані, а також в процесі дослідження технічного стану автомобіля марки «Фольксваген ЛТ-35» д.н.з. НОМЕР_1 не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Твердження захисника про допустимість чи не допустимість доказів щодо порушення вимог інструкції про проходження медичного огляду, для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує із показів свідка ОСОБА_20 про те, що алкотестер не використовувався для визначення стану алкогольного сп`яніння водіїв ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , оскільки не було проведено повірку зазначеного пристрою, тому за згодою водіїв у них було відібрано зразки крові, для визначення стану сп`яніння. Разом з тим, доводи захисника про те, що водіїв невчасно доставлено до медичного закладу на освідування, не приймається судом до уваги, оскільки дана дорожньо-транспортна пригода сталася на автодорозі з інтенсивним рухом, великою кількістю потерпілих, які отримали різного ступеню тяжкості тілесні ушкодження, а також з метою швидкого забезпечення подальшої безпеки дорожнього руху, необхідно було залучити спецтехніку для евакуації пошкодженого транспортного засобу, на що було затрачено тривалий час.

Крім того, доводи захисника про те, що слідчим під час досудового розслідування даного кримінального провадження не було призначено додаткової експертизи другого забору крові обвинуваченого ОСОБА_12 на підтвердження чи спростування перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, судом не береться до уваги, оскільки як обвинувачений та і його захисник, в праві, згідно чинного Кримінально-процесуального законодавства України, самостійно збирати докази, шляхом надіслання запитів в будь-які установи, органи та організації, а також звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про проведення слідчих дій, що захисником в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_12 , своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує його покарання, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , судом враховується те, що останній раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким характеризується із позитивної сторони, його стан здоров`я, однак, обвинувачений ОСОБА_12 не розкаявся у вчиненому, потерпілі наполягали на суворому покаранні, ОСОБА_12 керував джерелом підвищеної небезпеки пасажирським мікроавтобусом, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час судового слідства відразу відмовився давати показання, однак в подальшому дав покази лише після допиту усіх потерпілих, свідків та повного дослідження усіх письмових доказів по даному кримінальному провадженні, і лише після того як переконався та усвідомив, що з матеріалів провадження та показів учасників процесу його вина доводиться беззаперечно, тому почав давати фактично визнавальні показання, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_12 , слід призначити в межах санкції ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, а також із призначенням додаткового покарання, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, слід задовольнити частково, стягнувши матеріальну, моральну шкоду, а також витрати пов`язані із наданням правової допомоги з роботодавця ОСОБА_28 , оскільки обвинувачений ОСОБА_12 перебував на момент вчинення кримінального правопорушення в трудових відносинах та виконував покладені на нього трудові обов`язки. Задовольняючи розмір морального відшкодування в повному об`ємі, суд виходив із принципів розумності, виваженості та врахував характер і тривалість страждань потерпілих, істотне вимушення змін у їх життєвих стосунках.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_12 в дохід держави 1173, 60 (одна тисяча сто сімдесят три гривні шістдесят копійок) гривень витрат за проведення авто технічної експертизи, а також експертиз технічного стані транспортного засобу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_28 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити. Стягнути з ОСОБА_28 в користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2607,64 (дві тисячі шістсот сім гривень шістдесят чотири копійки) гривень та моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, а всього на загальну суму 32607,64 (тридцять дві тисячі шістсот сім гривень шістдесят чотири копійки) гривень.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 до ОСОБА_28 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_28 в користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень, моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, та 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а всього на загальну суму 34711 (тридцять чотири тисячі сімсот одинадцять) гривень.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_17 ОСОБА_10 до ОСОБА_28 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_28 в користь потерпілого ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 4928,77 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят сім) гривень, моральну шкоду в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, а всього на загальну суму 159928,77 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень сімдесят сім копійок) гривень.

Речовий доказ відеореєстратор марки «Car DVD», який переданий на відповідальне зберігання власнику під розписку залишити останньому за належністю.

Речові докази автомобіль марки «ЗАЗ 110557» д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіль марки «Wolkswagen LT35» д.н.з. НОМЕР_1 , які знаходяться на майданчику тимчасового утримання ТЗ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області повернути законним володільцям, без оплати за їх зберігання.

Речовий доказ флеш-пам`ять «Micro Transend 32GB.» та тахокарту «BLU 13-180-EC» від 17.07.2013 року, які буле вилучені з автобуса марки «Wolkswagen LT35» д.н.з. НОМЕР_1 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: