АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1489/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 623/1332/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Барвінкового Харківської області, громадянин України, з професійною технічною освітою, в силу ст.89 КК України не судимий, не працюючий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та йому призначено покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належному йому майна.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку у законну силу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь Харківського НДЕКЦ при УМВС України в Харківській області 442грн. 26коп.за проведення дактилоскопічної експертизи.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як встановив суд, 28 грудня 2014 року, близько 19год.30хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на крадіжку чужого майна, через незаперті вхідні двері, проник в житловий будинок АДРЕСА_3 , де скориставшись тим, що власниця будинку ОСОБА_8 спить, почав шукати в будинку гроші. Від шуму ОСОБА_8 прокинулась та помітила в будинку ОСОБА_10 . Останній, розуміючи, що його дії помічені, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, наніс останній декілька ударів кулаками по обличчю, голові, тулубу, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя, забою носу, синців на лівій щоці, шиї зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вимагаючи, щоб ОСОБА_8 вказала місце, де ховає гроші. Потерпіла ОСОБА_8 під фізичним тиском змушена була вказати зазначене місце, після чого ОСОБА_10 відкрито викрав з будинку гроші в сумі 800грн. і з місця скоєння злочину зник. Викраденим майном ОСОБА_10 розпорядився на свій розсуд, а саме сховав їх у будинку, в якому мешкає.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок, пом`якшивши призначене йому покарання з застосуванням ст.69 КК України. Вказує, що судом встановлено ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття у скоєному, повне добровільне відшкодування збитків, надання правдивих показань на досудовому розслідуванні і в суді, що є підставою для застосування ст.69 КК України. Також просить врахувати, що він не перебував на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи, має батьків-пенсіонерів, на даний час його батько знаходиться у лікарні та потребує догляду.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла просить залишити вирок без змін як законний та обґрунтований та не пом`якшувати призначене ОСОБА_10 покарання, оскільки він є небезпечним для суспільства. Вказує, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, добровільно збитки ним не відшкодовувались, оскільки грошові кошти були вилучені у нього під час обшуку, як особа він характеризується вкрай негативно, а обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, є неправдивими.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, пом`якшивши призначене йому покарання на підставі ст.69 КК України, прокурора та потерпілу, які вважали вирок суду законним, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги як необґрунтованої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з проникненням у житло, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо яких не досліджувалися, апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не переглядаються.
За встановлених судом обставин кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України є правильною.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, даних про його особу, встановлених у кримінальному провадженні обставини.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_10 покарання суд врахував, і це знайшло своє відображення у вироку, що він в силу ст.89 КК України не судимий, характеризується посередньо, на досудовому слідстві та в суді давав правдиві показання, розкаюється у скоєному, матеріальні збитки повністю відшкодував, що враховано судом в якості обставин, які пом`якшують покарання.
Відповідно до вимог ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання судом визнано скоєння ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, при призначенні ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції врахував передбачені ст.65 КК України обставини, що були встановлені у даному кримінальному провадженні, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.
Тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання майже в мінімальних межах санкції закону за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого його визнано винуватим, в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, є обґрунтованим та справедливим, а відтак не вбачає підстав для його пом`якшення із застосуванням положень ст.69 КК України.
Так, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У даному кримінальному провадженні встановлено як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 те, що на досудовому слідстві та в суді він давав правдиві показання, розкаюється у скоєному, матеріальні збитки повністю відшкодував, з урахуванням яких у сукупності з іншими вищенаведеними даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про неможливість призначення ОСОБА_10 покарання без ізоляції від суспільства та застосування ст.69 або ст.75 КК України. Такі висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки зазначені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, який є умисним, корисливим, особливо тяжким, вчиненим із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, яка є особою пенсійного віку і внаслідок вчинення злочину їй були спричинені тілесні ушкодження, що свідчить про значний обсяг суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_10 діяння, яке заподіяло майнові збитки та фізичну шкоду здоров`ю потерпілої.
Враховуючи викладене, а також думку потерпілої, яка категорично наполягала на правильності та справедливості призначеного судом покарання та заперечувала проти його пом`якшення, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, оскільки обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також те, що батьки обвинуваченого є пенсіонерами та потребують його турботи, на що посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину.
Отже, підстав вважати призначене ОСОБА_10 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5