Справа № 191/3726/15-к
Провадження № 1-кп/191/367/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Катеринівка Васильківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта 7 класів, одруженого, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
18.09.2015 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні літньої кухні розташованої за адресою АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин, в ході сварки з дружиною ОСОБА_6 1948 р.н. яка на прохання чоловіка допомогти знайти його мобільний телефон почала ображати ОСОБА_5 та нанесла один удар палицею в область плеча останнього, після чого ОСОБА_5 схопив у праву руку дерев`яну швабру та умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків наніс один удар в область голови потерпілої ОСОБА_6 в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з вдавленим переломом лівої тім`яної кістки, пошкодженням твердої мозкової оболонки, забоєм головного мозку другого ступеню, які згідно висновку експерта № 263 від 25.09.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, попросив вибачення у потерпілої та пояснив, що потерпіла його дружина, з нею у них хороші відносини. В той день між ними виникла сварка, в ході якої він попросив дружину знайти його мобільний телефон, вона відмовлялась та почала його ображати і вдарила по плечу палицею. Він взяв швабру та вдарив її по голові. Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що обвинувачений її чоловік, між ними хороші відносини. В той день у них виникла сварка, в ході якої вона вдарила обвинуваченого по плечу палицею, а він вдарив її шваброю по голові. Обвинувачений вибачився і вона йому пробачила. Просила суд суворо його не карати.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному та вибачився перед потерпілою.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Синельниківського МВ, згідно квитанції № 110444, знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1