Ухвала
іменем україни

08 грудня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011 за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року щодо зазначеної особи,

в с т а н о в и в:

За вироком місцевого суду, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Жадового Семенівського району Чернігівської області, мешканку АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн у дохід держави.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою в тому, що вона на початку грудня 2011 року, знаючи про те, що ОСОБА_7 є інвалідом 2-ї групи з психічного захворювання, маючи умисел на заволодіння її майном, заздалегідь увійшовши в довіру, запевнила ОСОБА_7 у необхідності оформлення кредиту для купівлі побутової техніки і приховала цей факт від її опікуна ОСОБА_8 .
Після оформлення кредиту в магазині «Техно-Світ» на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_6 09 грудня 2011 року шляхом обману таємно викрала електричну духовку «САТУРН» вартістю 448 грн, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
У січні 2012 року, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 , скориставшись довірою, отримала у ОСОБА_7 на зберігання пенсійну електронну картку банку «Райффайзен Банк Аваль». Після цього з метою таємного викрадення чужого майна з 17 січня до 03 березня 2012 року ОСОБА_6 зняла із зазначеної картки, виданої на ім`я ОСОБА_7 , готівку на суму 2650 грн, з яких таємно викрала 300 грн, чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на зазначену суму.
Всього ОСОБА_6 таємно викрала у ОСОБА_7 майно на загальну суму 748 грн.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що в її діянні відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, оскільки під час досудового розслідування та судового слідства не було здобуто доказів протилежного. Просить закрити щодо неї кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, прокурора про часткове задоволення касаційних вимог та про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ст. 59 та пунктом 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення. Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів ? навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Статтею 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Разом із тим перевіркою матеріалів провадження встановлено, що дана справа уже була предметом перевірки судом касаційної інстанції. Скасовуючи судове рішення апеляційної інстанції Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), як видно з його ухвали від 18 березня 2015 року, вказав на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (а саме ст. 419 КПК України) та зазначив, що апеляційний суд в порядку апеляційної процедури, погоджуючись із правильністю викладених фактичних обставин справи (час, місце та спосіб) вчинення злочину, не звернув уваги на відповідність його юридичній кваліфікації та кримінальному закону.
Як убачається з кримінального провадження апеляційний суд при новому розгляді кримінальн6ого провадження проігнорував висновки ВССУ.
В силу 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлено відсутність у діянні складу злочину.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Частина 1 ст. 185 КК України встановлює кримінальну відповідальність за протиправне посягання на чуже майно, вчинене таємно; вона охороняє право власності й забороняє вчиняти визначені у ній дії. Ця норма містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших некримінальних правовідносин. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення майна таємний.
Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона протиправно обертає його на свою користь шляхом таємного викрадення.
Зміст об`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.
На думку колегії суддів, з матеріалів кримінального провадження убачається, що судом не встановлено необхідних фактичних обставин та даних, які би дали можливість встановити наявність у вчиненому ОСОБА_6 діянні, складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, у матеріалах провадження відсутні дані про місце та спосіб викрадення електричної духовки «САТУРН». Не визначено і не встановлено, яким чином заволодіння вказаним майном відбулося таємно, адже за встановлених фактичних обставин ОСОБА_7 набула права власності на вказане майно на підставі кредитного договору, оформленого на ім`я потерпілої. А вилучене у засудженої не належних їй предметів може служити підставою до обвинувачення в крадіжці тільки у тому випадку, коли по справі встановлено, що ці предмети незаконно вилучені останньою з метою привласнення.
В частині обвинувачення щодо заволодіння грошима суд установив, що засуджена лише зняла з електронної картки потерпілої ОСОБА_7 2650 грн, заволодівши, на думку суду першої інстанції, 300 грн. При цьому в матеріалах провадження не міститься даних щодо моменту та способу заволодіння цими коштами. Не розмежовано, яку частину коштів, знятих з електронної картки потерпілої, таємно обернула засуджена на власну користь. Крім того, доводи засудженої про те, що вона не викрадала грошей, а витратила на потреби потерпілої в судовому засіданні не спростовано.
Таким чином, у матеріалах провадження не міститься фактичних даних, що визначають об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину.
Оскільки зазначене порушення кримінального закону залишилося поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій, судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню, а справа закриттю на підставі відсутності у діянні ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
З огляду на викладене в силу п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю.
Керуючись статтями 433, 436438 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3