н/п 1-кп/640/735/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, холостого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого за вироком Московського районного суду м. Харкова за ст.ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
запобіжний захід не обирався
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
25.04.2015 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння біля станції метро архітектора Бекетова у м. Харкові, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки ТМ «GT», який належав ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2083 від 19.05.2015 року складає 8514 грн.
Після вчиненого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8514 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та суду пояснив, що дійсно 25.04.2015 року близько 04 години 30 хвилин, знаходячись біля станції метро архітектора Бекетова у м. Харкові викрав велосипед, який належав ОСОБА_5 , оскільки бажав обернути його на власну користь. Просив суд суворо його не карати, щиро розкаявся у вчиненому.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин,а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Оцінюючи у сукупності докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що його протиправні дії за ч.1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, так як обвинувачений своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, з місця мешкання характеризується посередньо.
До обставини, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшує покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
До обставин, які згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжують покарання, суд відносить знаходження ОСОБА_4 під час скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді громадських робіт.
Суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, оскільки останній не працює, доходу не має, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обиралась.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати пов`язані з проведенням:
Речові докази велосипед марки ТМ «GT», який повернутий потерпілому ОСОБА_5 під розписку після набуття вироком законної сили залишити йому за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1