Справа №487/2702/15-к 15.10.2015 15.10.2015 15.10.2015
Провадження: № 11-кп/784/652/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000926 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та злочинів за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.04.2015 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, постановлено виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь МКП «Миколаївводоканал» 276 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що на стадії досудового розслідування повністю відшкодував цивільному позивачеві МКП «Миколаївводоканал» матеріальну шкоду в сумі 276 грн. 05 коп.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2014 року (точної дати в ході досудового та судового розслідування не встановлено) близько 20.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Світла неподалік будинку № 14, побачив металеву кришку каналізаційного люку, що належить Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал», після чого у ОСОБА_6 виник злочинний намір на таємне заволодіння вказаним каналізаціним люком.

Реалізовуючи свій намір на таємне заволодіння чужим майном, та, користуючись відсутністю уваги з боку інших осіб, ОСОБА_6 таємно заволодів каналізаційним люком та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив МКП «Миколаївводоканал» матеріальний збиток на загальну суму 276 грн. 05 коп.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність скасування вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою прийняття судом обставин провадження як таких, що ніким не оспорюються та не підлягають дослідженню, є вимога закону роз`яснити сторонам зміст цих обставин. Крім цього, суд повинен переконатися, що визнання сторонами обставин справи є добровільним, та роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з технічного запису судового процесу, у судовому засіданні прокурор після допиту ОСОБА_6 , який визнав вину повністю, запропонував спрощений порядок розгляду справи, проти якого ніхто не заперечував.

Враховуючи наведене, суд належним чином не роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування такого порядку та не з`ясувавши, чи правильно ОСОБА_6 розуміє зміст зазначених обставин, якою є його остаточна і дійсна позиція, безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, що призвело до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого, у тому числі права на захист.

Не враховано судом і положень п.3 ч.1 ст.91 КПК України, згідно з якими вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є обов`язковим предметом доказування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, представник потерпілого, який заявив у справі цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 276 грв.05 коп., в обґрунтування своєї позиції в порушення вимог закону не надав жодних доказів щодо підтвердження суми збитків. Крім того, в судовому засіданні в судове засідання представник потерпілого не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

При цьому, у порушення вимог ч.3 ст.347, ст.23 КПК України, не дивлячись на наявність у матеріалах кримінального провадження позовної заяви суд першої інстанції, встановивши в судовому засіданні об`єм та порядок дослідження доказів, не зазначив у ньому про дослідження саме цивільного позову заявленого потерпілим, тим самим залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення в частині цивільного позову, допустивши неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Тобто суд першої інстанції цивільний позов фактично не дослідив і оцінки йому з точки зору належності відомостей, які в ньому містяться, не дав, чим порушив передбачену ч.1 ст.23 КПК України загальну засаду кримінального провадження - безпосередність дослідження документів, що згідно частини другої цієї ж статті унеможливлює визнання доказами відомостей, які містяться в цих документах.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до вимог абзацу 7 п.2 ч.3 та абзацу 6 п.2 ч.4 ст.374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються як підстави для задоволення цивільного позову так і рішення про цивільній позов.

Тобто суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначивши, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

В даному випадку суд першої інстанції, не дотримавшись вказаних вище вимог кримінального процесуального закону, не дослідивши докази на підтвердження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи в частині цивільного позову, не навівши обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, не пославшись на матеріальний закон, на підставі якого він дійшов такого висновку, стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь МКП «Миколаївводоканал» 276 грв.05 коп.

Таким чином, за наведених вище обставин, висновок суду відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову є передчасним, зробленим без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що порушення закону, допущені судом є істотними. Постановлений вирок підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді 1 інстанції через порушення загальної засади судочинства - законність.

При новому судовому розгляді справи суду необхідно усунути вказані порушення кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого та викладені в його клопотання про застосування амністії і прийняти рішення згідно вимогам закону.

Реєстр прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень свідчить про те, що ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, тому апеляційний суд не вирішує питання щодо запобіжного заходу при скасуванні вироку та призначені нового розгляду в суді 1 інстанції.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,415,424,532 КПК України, апеляційний суд, -

У х в а л и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, з призначенням нового розгляду у суді 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: