Єдиний унікальний № 500/7580/15-к
Провадження № 1-кп/500/169/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
22 січня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003061, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого за наймом, проживає з жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

16.10.2009 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 06.03.2015 р.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
24 листопада 2015 року, приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_4 умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, в автомобілі міського таксі в м. Ізмаїлі, який знаходився поблизу кафе-бару «Шервудський Ліс», розташованого по просп. Леніна, 38-а в м. Ізмаїлі, викрав мобільний телефон марки «Iphone 4s» чорного кольору вартістю 1 490 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Life», на рахунку якої коштів не було, та яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, який належить потерпілому ОСОБА_5 , тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 1 490 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 24 листопада 2015 року, приблизно о 03:00 год., він разом зі своїми знайомими, серед яких був і потерпілий ОСОБА_5 поїхали на таксі в бар «Шервудський Ліс», по дорозі куди він побачив, що з кишені потерпілого ОСОБА_5 впав мобільний телефон. Він непомітно для всіх взяв цей телефон та поклав собі в кишеню. При цьому і потерпілий ОСОБА_5 , і він перебували у стані алкогольного сп`яніння. Через декілька днів потерпілий звернувся до нього за телефоном, але він сказав йому, що телефону у нього немає, а ще через певний час до нього прийшли працівники поліції, яким він віддав мобільний телефон потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується його розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_5 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_4 інспектором поліції характеризується посередньо.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , того, що відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в повному обсязі, а також того, що ОСОБА_4 має одну непогашену судимість за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі проти власності, та знов вчинив умисний злочин також проти власності через вісім місяців після відбуття попереднього покарання, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання нових злочинів можливе лише з призначенням реального покарання у виді арешту в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК. Таке покарання як арешт повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для призначення більш суворих видів покарання.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_4 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_4 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_4 у виді арешту обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення, а потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1