Справа №635/4095/15-к
Провадження №1-кп/635/575/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003865 від 18.09.2014 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Рогань Харківського району Харківської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, незаміжньої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17 вересня 2014 року, близько 16.00, керувала технічно справним автомобілем ЗАЗ ТF698К ЗНГ, р.н. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме - категорії «В», та рухалася у світлий час доби по вулиці Гагаріна у напрямку її перехрестя з вулицею Б. Тасуя у м. Південний Харківського району Харківської області. Потім ОСОБА_4 зупинилась перед вказаним перехрестям, маючи намір на перехресті повернути праворуч, після чого поновила рух керованого нею автомобіля та з необережності впустила на водійський килимок цигарку, яку вона курила під час руху. Намагаючись знайти та підняти цигарку з водійського килимка під час руху вказаного автомобіля ЗАЗ, ОСОБА_4 відволіклась від належного керування зазначеним транспортним засобом та слідкуванням за дорожньою обстановкою, чим грубо порушила вимоги п. п. 1.5., 2.1. а), 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, заподіювати матеріальний збиток";

- п. 2.1. "Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії";

- п. 10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";

- п. 12.1. "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу,що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним";

- та на перехресті вулиць Гагаріна і Б. Тасуя в м. Південний не впоралась з керуванням автомобілю, у зв`язку з чим виїхала на праве узбіччя дороги за напрямком його руху по вул. Б. Тасуя та поблизу вказаного перехрестя на узбіччі під час руху з необережності допустила наїзд автомобілем ЗАЗ TF698K ЗНГ, р.н. НОМЕР_1 , на ОСОБА_5 , 1952р.н., який сидів на лавці.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1234-А/14 від 06.02.2015 було заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров я, а саме - закритий крайовий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки без зсуву, гематома м`яких тканин правої гомілки.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 383/15 від 23.05.2015 порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією та наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди і виражаються в тому, що вона, керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ TF698K ЗНГ, р.н. НОМЕР_1 , проявила необачність, відволіклась від керуванням автомобілем та слідкуванням за дорожньою обстановкою, намагаючись знайти і підняти з водійського килимка впущену нею цигарку, тим самим вибрала небезпечні прийоми керування автомобілем, внаслідок чого не впоралася з керуванням зазначеного транспортного засобу та допустила його наїзд на ОСОБА_5 , що спричинило вищевказані наслідки.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, визнала у повному обсязі, підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаялась та не оспорювала встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого кримінального правопорушення. Заявлений потерпілим цивільний позов визнала частково, в сумі заподіяної матеріальної шкоди у сумі 5991,70 грн.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена і потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона не судима, на обліку лікаря нарколога і психіатра не перебуває, незаміжня, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про її особу, обставинами, що пом`якшують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченої до скоєного.

З урахуванням вищезазначених обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки посвідчення водія обвинувачена не отримувала.

Ураховуючи, що обвинувачена раніше не судима, у вчиненому щиро розкаялась, попросила вибачення у потерпілого, тяжких наслідків від її дій не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до неї може бути застосовано звільнення від покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

У справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 5991,70 грн., моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та витрати на послуги адвоката в сумі 12 950 грн.

Позовні вимоги визнано обвинуваченою частково, у сумі матеріальної шкоди у сумі 5991,70 грн.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Підстави відшкодування майнової шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, згідно з частиною першою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частинами 2, 3 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Враховуючи, що внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілий зазнав матеріальних витрат на лікування, завдана потерпілому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню обвинуваченою.

На підтвердження матеріальних витрат на придбання лікарських засобів для лікування отриманої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травми потерпілим ОСОБА_5 надано копії фіскальних чеків на загальну суму 991,70 грн.

Водночас доказів витрат на лікування у сумі 5000 грн. потерпілим суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 991,70 грн.

Щодо вимог про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. суд вважає вказані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи тривалий час непрацездатності потерпілого внаслідок травми, отриманої в результаті ДТП, що підтверджується відповідними медичними документами, суд погоджується з доводами потерпілого про заподіяння йому внаслідок дій обвинуваченої моральної шкоди і вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 витрат на послуги адвоката в сумі 12 950 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу стороною потерпілого надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 27.11.2014 року, згідно з яким представником витрачено: 2 години на попереднє опрацювання матеріалів, 5 годин на опрацювання законодавчої бази, 5 годин на формування правової позиції у справі та консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів та їх отримання для справи, 15 годин участі у слідчих діях, для підготовки позовної заяви 10 годин, усього 37 годин.

Ознайомившись із вказаним актом, суд вважає обґрунтованими витрати на участь у проведенні слідчих дій 15 годин та підготовку позовної заяви 2 години, усього 17 годин, інші витрати часу суд вважає завищеними.

Виходячи з домовленості потерпілого та його представника щодо оплати правової допомоги з розрахунку 350 грн. за годину роботи, суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу в сумі 5 950 грн. (350х17), які відповідно до положень ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого.

Судові витрати у зв`язку з залученням експерта підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави відповідно до статті 124 КПК України.

Речові докази у справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) відшкодування матеріальної шкоди у сумі 991,70 грн. (дев`ятсот дев`яносто одна грн. 70 коп.), відшкодування моральної шкоди у сумі 3 000,00 (три тисячі) грн., відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн., усього в сумі 9 941,70 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок одна грн. 70 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави витрати на проведення судової криміналістичної експертизи у сумі 393,12 грн. (триста дев`яносто три грн. 12 коп.), на проведення додаткової судової криміналістичної експертизи у сумі 1 104,84 грн. (одна тисяча сто чотири грн. 84 коп.), на проведення судової автотехнічної експертизи у сумі 736,56 грн. (сімсот тридцять шість грн. 56 коп.), усього в сумі 2 234,52 грн. (дві тисячі двісті тридцять чотири грн. 52 коп.) за наступними реквізитами: код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851 011, установа банку - УДКСУ в Комінтернівському районі м. Харкова.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1