Справа № 1301/1941/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/306/14 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 03 червня 2014 року,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориславі

Львівської області,

непрацюючого, не одруженого, раніше судимого,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.186 КК України на п`ять років десять місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу

залишено без зміни взяття під варту.

Строк відбування покарання обчислюється з 07 вересня 2012 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_6 05 вересня 2012 року біля 15 години, проходячи по вул. І.Франка в м. Трускавці та маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до випадкової прохожої, якою виявилась ОСОБА_7 , та під приводом дізнатися, як пройти до санаторію «Шахтар» м. Трускавця, відкрито викрав у ОСОБА_7 шляхом зірвання з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 10 грам разом із золотим кулоном 585 проби, вагою 3 грами загальною вартістю 5200 гривень, після чого втік у невідомому напрямку.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 07 вересня 2012 року біля 00 год. 05 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи неподалік магазину «Абсолют», що розташований по вул. Трускавецькій, 15 в м. Бориславі, з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою в групі осіб з двома невстановленими слідством особами, підійшов до випадкового перехожого, яким виявився ОСОБА_8 , та шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я, яке проявилось у нанесенні останньому кількох ударів кулаками в обличчя, від яких ОСОБА_8 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 765 від 12.09.2012 року легкі тілесні ушкодження, поваливши останнього таким чином на землю, відкрито викрав у ОСОБА_8 , витягнувши з кишень його штанів гроші в сумі 400 гривень, мобільний телефон марки « NOKIA 1280» вартістю 200 гривень, в якому знаходилась сімкарта оператора мобільного зв`язку « Лайф» вартістю 15 грн. та мобільний телефон марки «SAMSUNG GT E1200M», вартістю 200 грн., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 грн., заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 830 грн.

На вирок суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляцію.

В своїй апеляції та доповненні до неї засуджений не погоджується з рішенням суду, вказує на неповноту та однобічність досудового та судового слідства. Вважає, що кримінальна справа щодо нього є сфабрикованою органами досудового слідства. При цьому зазначає, що досудове розслідування відбувалось з грубим порушенням вимог КПК України, в тому числі під час проведення слідчих дій, таких як впізнання та очна ставка з потерпілими. Стверджує, що на досудовому слідстві було порушено його право на захист. Суд при розгляді справи проявив однобічність та упередженість, не взяв до уваги його покази та докази, які вказували на його непричетність до злочину, допитав свідків лише зі сторони обвинувачення, безпідставно відхиляв подані ним клопотання. Вказує, що покази потерпілих та деяких свідків є сфабрикованими, і не можуть братися до уваги. На підставі наведеного просить вирок суду скасувати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, або направити кримінальну справу щодо нього на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти апеляції засудженого та просив вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за обставин, встановлених судом, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на доказах, ретельно перевірених в судовому засіданні і докладно наведених у вироку.

Покликання засудженого в апеляції на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються зібраними по справі доказами, які були перевірені в судовому засіданні і яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

У вирок суд обґрунтовано поклав покази потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дані ними в судовому засіданні щодо обставин подій, не довіряти яким колегія суддів підстав не має, і суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх об`єктивними та достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними у кримінальній справі доказами.

За епізодом відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 :

показами в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2012 року, згідно якого потерпіла серед трьох осіб, пред`явлених їй для впізнання, впізнала особу, якою виявився ОСОБА_6 та із впевненістю заявила, що це саме та особа, яка 05.09.2012 року біля 15 години в м. Трускавці на вул. І.Франка відкрито викрала у неї із шиї золотий ланцюжок з кулоном ( т.2 а.с.24-25);

даними протоколу ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.09.2012 року ( т.2 а.с. 29-30);

копією наказу № 7 від 01.09.2012 року виданого Дрогобицькою філією приватного підприємства « Мінора -2007» про те, що ОСОБА_6 звільнено з посади підсобного робітника ДФ ПП « Мінора-2007» з 01.09.2012 року ( т.2 а.с.66).

За епізодом відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 :

даними в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

оголошеними та перевіреними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_16 (т.1 а.с.39-42);

даними ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 08.09.2012 року, згідно якого ОСОБА_8 повністю підтвердив факт відкритого викрадення його майна саме ОСОБА_6 ( т.1 а.с.32-34);

даними протоколу огляду місця події від 07.09.2012 року, в ході якого в ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон марки «SAMSUNG GT E1200M», в якому знаходилась карта оператора мобільного зв`язку « Київстар» ( т.1 а.с. 9);

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.09.2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 вказав на механізм та обставини вчинення ним злочину відносно ОСОБА_8 ( т.1 а.с.69-73);

протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.09.2012 року, згідно якого ОСОБА_8 вказав на механізм та обставини вчинення злочину відносно нього (т.1 а.с.113-116);

іншими наявними у справі доказами, які були перевірені в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції мотивовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 186 КК України.

Покази ОСОБА_6 про те, що він жодного майна як у потерпілої ОСОБА_7 так і у потерпілого ОСОБА_8 не викрадав, а під час вчинення цих злочинів перебував у іншому місці, були предметом перевірки суду першої інстанції і свого підтвердження не знайшли.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав покази ОСОБА_6 , дані ним в судовому засіданні щодо непричетності до вчинення злочинів та перебування його під час вчинення злочинів в іншому місці, неправдивими та надуманими, даними ним з метою уникнення від кримінальної відповідальності і такими, які спростовуються сукупністю досліджених судом доказів у справі.

Твердження засудженого про те, що явку з повинною, згідно якої він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 , він написав та давав первинні покази внаслідок тиску на нього працівників міліції, позбавлені підстав, ретельно перевірялись судом першої інстанції і свого підтвердження не знайшли.

Покликання у апеляції засудженого на те, що обставини справи органом досудового слідства та судом досліджені неповно і не об`єктивно, що у справі допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону та під час досудового слідства було порушено його право на захист, є необґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи при провадженні досудового слідства ОСОБА_6 неодноразово роз`яснювались його права, в тому числі і на забезпечення захисником, проте він добровільно відмовився від захисника, написавши про це відповідні розписки ( т. 1 а.с. 24-27).

Покликання засудженого у апеляції про те, що кримінальна справа щодо нього є сфабрикованою органами досудового слідства, не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає їх голослівними, невмотивованими та такими, що дані засудженим з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Всупереч доводам засудженого під час проведення слідчих дій, таких як впізнання та очна ставка з потерпілими, органом досудового слідства були дотримані вимоги Глави 15 КПК України 1960 року.

Перевіркою матеріалів справи з`ясовано, що обставини справи, які мали істотне значення для правильного її вирішення, органами досудового слідства та судом досліджені згідно з вимогами кримінально-процесуального закону, порушень цього закону, котрі були б суттєвими і призводили до скасування вироку чи направленню справи на новий судовий розгляд, не встановлено.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, його особи та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Це покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити засудженому ОСОБА_6 в задоволенні його апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів

ухвалила :

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення а вирок Бориславського міського суду Львівської області від 3 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4