Справа №1-170/2008 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді – Устіченко К.І.,

при секретарі – Корсаковій І.С.,

з участю прокурора – Гамери Н.В.,

захисників –
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,

представника неповнолітнього підсудного –
ОСОБА_4
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1
українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовозобов»язаного, має на утриманні малолітню дитину, працівника
ІНФОРМАЦІЯ_2
, раніше судимого:

•
ІНФОРМАЦІЯ_3
Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 206 ч.1, 45 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 1 рік;

•

ІНФОРМАЦІЯ_4
Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст. 188-1 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі.
ІНФОРМАЦІЯ_5
звільнений на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року;

•
ІНФОРМАЦІЯ_6
Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 189 ч.2, 189 – 4 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 –х років 6 –ти місяців позбавлення волі. Звільнений
ІНФОРМАЦІЯ_7
умовно – достроково на 7 місяців 2 дні, згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в силу ст. 89 КК України судимості погашені;

за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_8
, уродженця та мешканця
АДРЕСА_2
, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого, військовозобов»язаного, непрацюючого, раніше судимого:

•
ІНФОРМАЦІЯ_9
Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 190 КК України до 2-х років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 2 роки. Постановою від 17.06.2008 року Снігурівського районного суду Миколаївської області, направлений для відбування покарання призначеного за вироком суду у кримінально – виконавчу установу,

за ч. 2 ст. 342 КК України,

ОСОБА_7
,
ІНФОРМАЦІЯ_10
, уродженця та мешканця
АДРЕСА_3
, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, допризовника, учня Снігурівського професійного ліцею, раніше не судимого, виховується в повній сім»ї,

за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2008 року близько 1 год. ночі в приміщенні ресторану «Інгулець», який розташований за адресою: м. Снігурівка вул. Суворова, 59, підсудний
ОСОБА_5
, перебував у стані алкогольного сп»яніння і його вигляд ображав людську гідність і громадську мораль, спускаючись зі сходів приміщення ресторану спіткнувся і впав у сторону працівників міліції, капітана міліції Мороза О.О., старшого лейтенанта міліції Ларченко Д.С., сержанта міліції Семака М.А., капітана міліції Наконечного В.А., молодшого сержанта міліції Шевченка В.В., які знаходилися при виконанні службових обов»язків по охороні громадського порядку.

З метою складання протоколу та до витвереження правопорушника, працівники міліції Мороз О.О. та Ларченко Д.С. затримали підсудного та в супроводі інших працівників міліції, повели підсудного до службового автомобіля Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області, який стояв неподалік від приміщення ресторану.

ОСОБА_5
, не погодившись з рішенням працівників міліції, став чинити активний опір, відштовхував працівників міліції, виривався, висловлював погрози побиттям, відмовлявся сідати у службовий автомобіль, на вимоги працівників міліції, припинити опір, не реагував. Звільнивши руки, умисно наніс удар кулаком в обличчя дільничному інспектору Ларченко Д.С., спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, перебуваючи також у стані алкогольного сп»яніння, разом з іншими не встановленими в ході досудового слідства особами, стали допомагати підсудному
ОСОБА_5
звільнитися від працівників міліції та чинили активний опір працівникам міліції, які знаходилися при виконанні службових обов»язків по охороні громадського порядку.

Застосовуючи фізичну силу, підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
хапали працівників міліції за формений одяг, за руки, штовхали їх, відтягували від
ОСОБА_5
, не надавали можливості міліціонерам посадити підсудного у службовий автомобіль. На вимоги працівників міліції, припинити чинити опір і не заважати їм виконувати свої службові обов»язки, не реагували.

Підсудний
ОСОБА_6
схопив дільничного інспектора Ларченко Д.С. за руки, спричинивши йому фізичний біль та допоміг звільнитися підсудному
ОСОБА_5
, а підсудний
ОСОБА_7
умисно наніс удар кулаком в спину дільничному інспектору Морозу О.О., заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді синця, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
допомогли підсудному
ОСОБА_5
звільнитися від працівників міліції, які намагалися його затримати та перешкодили працівникам міліції виконати службовий обов»язок по охороні громадського порядку.

Підсудний
ОСОБА_5
вину у пред’явленому йому обвинувачені та цивільний позов не визнав. Суду пояснив, що у ніч на 15 червня 2008 року він, перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, знаходився на дискотеці в ресторані «Інгулець». Зібравшись додому та спускаючись по сходах приміщення ресторану, він спіткнувся та упав у сторону працівників міліції, які стояли на вході в приміщення ресторану. Працівники міліції, застосовуючи фізичну силу, схопили його за руки і стали вести до службового автомобіля. Не погодившись з затриманням, підсудний запитував за що його затримали. Фізичну силу до працівників міліції не застосовував. Опір не чинив, але до райвідділу їхати не захотів. Звільнившись, сів у таксі і поїхав додому.

Підсудний
ОСОБА_6
вину та цивільний позов не визнав. Суду пояснив, що коли працівники міліції затримали підсудного
ОСОБА_5
, він у потерпілого Шевченко В.В. запитав:»За що затримали
ОСОБА_5
?» Працівник міліції сказав, щоб він не вмішувався і підсудний стояв та спостерігав, що відбувалося. Фізичної сили до працівників міліції не застосовував та опір їм не чинив.

Підсудний
ОСОБА_7
своєї вини та цивільний позов не визнав. Суду пояснив, що перебуваючи на дискотеці побачив, як працівники міліції затримували підсудного
ОСОБА_5
Підійшовши до місця події, запитав у чому справа, але працівники міліції зробили йому зауваження та запропонували не заважати працювати у зв»язку з чим він розвернувся і пішов на дискотеку.

Незважаючи на те, що підсудні своєї вини у вчинені злочину не визнали, їх вина підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілих Семака М.А., Мороза О.О., Ларченко Д.С., Шевченко В.В., Наконечного В.А., які пояснили, що в ніч на 15 червня 2008 року вони знаходилися, в ресторані «Інгулець», при виконанні службових обов»язків по охороні громадського порядку. Біля першої години ночі вони стояли біля входу в приміщення ресторану, з якого в стані сильного алкогольного сп»яніння, вийшов підсудний
ОСОБА_5
, вигляд якого ображав людську гідність та суспільну мораль. З метою його доставки до райвідділу, вони його затримали та стали вести до службового автомобіля,
ОСОБА_5
відмовлявся їхати до райвідділу, чинив активний опір, відштовхував працівників міліції, наніс удар кулаком в обличчя потерпілому Ларченко Д.С. Підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
хватали працівників міліції за руки, відштовхували їх, висловлювали погрози фізичною розправою, перешкоджали затриманню підсудного
ОСОБА_5
, підсудний
ОСОБА_7
умисно наніс удар в спину потерпілому Мороз О.О. на вимоги працівників міліції припинити чинити опір, не реагували. Допомогли звільнитися підсудному
ОСОБА_5
від працівників міліції, внаслідок чого перешкодили його затриманню.

Поясненнями свідків
ОСОБА_8
,
ОСОБА_9
,
ОСОБА_10
, які підтвердили, що при затриманні підсудного
ОСОБА_5
сам підсудний, а також
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
чинили активний опір працівникам міліції, хватали їх за формений одяг, штовхали, перешкоджали посадити підсудного
ОСОБА_5
у службовий автомобіль. На вимоги працівників міліції, припинити чинити опір та перешкоджати виконувати службові обов»язки, не реагували.

Функціональними обов»язками (а.с.84 – 86 том №1; а.с.64-65, 66-67 том №2) та наказом №146 від 16.11.2007 року (а.с.87 том №1), з яких вбачається, що потерпілі Мороз О.О., Ларченко Д.С., Семак М.А., Шевченко В.В., Наконечний В.А. працюють у Снігурівському РВ УМВС України в Миколаївській області на посадах дільничних інспекторів, інспектора патрульної служби ГПС, оперуповноваженого відділення карного розшуку та міліціонера водія відповідно і до їх функціональних обов»язків відноситься забезпечення охорони громадського порядку на території адміністративної дільниці.

Висновком експерта №167/182 від 8.07.2008 року (а.с.270), згідно з яким у потерпілого Ларченко Д.С. виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на нижній губі, садна на передпліччі лівої руки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком експерта №170/181 від 8.07.2008 року (а.с.280), згідно з яким у потерпілого Шевченко В.В. виявлені два синці на спині та синець не передпліччі правої руки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та утворилися у результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в межах одної доби до освідування.

Висновком експерта №168/179 від 8.07.2008 року (а.с.290), з якого вбачається, що у потерпілого Мороз О.О. виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на спині та синця на грудях, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Поясненнями свідків
ОСОБА_11
,
ОСОБА_12
, які були допитані під час досудового слідства (а.с.167,168 том №1) та свідчення, яких оголошені у судовому засіданні, підтвердивших, що підсудний
ОСОБА_5
у ресторані «Інгулець» перебував у стані алкогольного сп»яніння та вживав спиртні напої, а також повідомили, що бачили конфлікт між підсудними та працівниками міліції, але за що він виник їм не відомо.

Свідченнями свідків
ОСОБА_13
,
ОСОБА_14
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_16
, які повідомили, що підсудний
ОСОБА_5
на дискотеці перебував у стані алкогольного сп»яніння і коли спускався зі сходів приміщення ресторану спіткнувся та впав у бік працівників міліції, але ударів працівникам міліції не наносив, фізичної сили не застосовував. Підсудного затримали та стали вести до службового автомобіля, що було далі їм не відомо.

Органами досудового слідства підсудний
ОСОБА_5
звинувачується в тому, що біля входу в ресторан «Інгулець» він умисно наніс один удар рукою у груди потерпілому Семаку М.А., але вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження у ході судового слідства та спростовується свідченнями свідків
ОСОБА_13
,
ОСОБА_14
,
ОСОБА_15
,
ОСОБА_16
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_18
,
ОСОБА_19
, які пояснили, що підсудний
ОСОБА_5
не наносив потерпілому Семак М.А. удар рукою в груди, а просто впав на нього.

Підстав не вірити свідченням цих свідків суд – немає. До свідчень же потерпілих, що стосується даного обвинувачення, суд відноситься критично, враховуючи, що вони є заінтересованими особами в цій справі на свою користь.

Суд виключає з обвинувачення підсудного
ОСОБА_5
вказаний епізод.

Посилання підсудних та їх захисників на ту обставину, що працівники міліції діяли неправомірно, а в діях підсудних не вбачається складу злочину, не ґрунтуються на доказах, які суд дослідив під час судового розгляду, а навпаки спростовуються цими доказами, а тому суд не бере їх до уваги.

Суд вважає, що працівники міліції в даній ситуації діяли в межах ст. ст. 11 – 13 Закону України «Про міліцію», згідно з якими міліції для виконання покладених на неї обов»язків надається право затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщень осіб, які вчинили адміністративні правопорушення для складання протоколу, або розгляду справи по суті на строк до 3-х годин, а у необхідних випадках для встановлення особи і з»ясування обставин правопорушення до 3-х діб з повідомленням про це письмово прокуророві; осіб, які перебували у громадських місцях у стані сп»яніння, якщо їх вигляд ображав людську гідність і громадську мораль до передачі їх у спеціальні медичні заклади або для доставки до місця проживання, а при відсутності таких – до їх витвереження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підсудні вчинили активну фізичну протидію здійсненню працівникам міліції,покладених на них службових обов»язків з охорони громадського порядку, а підсудні
ОСОБА_5
та
ОСОБА_7
умисно заподіяли працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв»язу з виконанням цим робітником службових обов»язків, а тому органи досудового слідства правильно кваліфікували дії підсудних
ОСОБА_5
та
ОСОБА_7
за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а дії підсудного
ОСОБА_6
за ч.2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов»язків, погроза насильством та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв»язку з виконанням цим працівником службових обов»язків.

Призначаючи покарання підсудним, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, вчинено злочин середньої тяжкості, характеризуючі дані на підсудних:
ОСОБА_5
та
ОСОБА_7
за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно, а
ОСОБА_6
– негативно, вчинення Наволоцьким С.А. злочину у неповнолітньому віці, вчинення
ОСОБА_5
та Наволоцьким С.А. злочинів вперше.

Як обставина, що обтяжує відповідальність підсудних – вчинення злочину у стані алкогольного сп»яніння, а для
ОСОБА_6
і рецидив злочину.

Суд вважає, що підсудні
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
є небезпечними для суспільства, а тому застосовує до них покарання пов»язане з ізоляцією їх від суспільства. Виправлення підсудного
ОСОБА_7
, враховуючи його молодий вік, суд вважає, можливим і без ізоляції його від суспільства, але в умовах контролю та нагляду за ним з боку органів, які займаються виконанням вироку, а тому застосовує до нього ст.ст. 104, 76 КК України.

Таке покарання підсудним є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого Ларченко Д.С. підлягає частковому задоволенню, на підставі ст. 1167 ЦК України, як такий що знайшов своє підтвердження під час судового слідства, внаслідок неправомірних дій з боку підсудних по відношенню до потерпілого були принижені його честь, гідність та ділова репутація, він переніс моральні страждання у зв»язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень.

Враховуючи, що неправомірними діями підсудні заподіяли потерпілому моральну шкоду спільно, сукупними діями, з єдиним наміром, суд покладає обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди на підсудних у солідарному порядку.

Розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає, враховуючи характер та обсяг фізичних, психічних страждань потерпілого, з урахуванням обставин справи, що моральна шкода була заподіяна при виконанні потерпілим своїх службових обов»язків.

Суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та встановлює розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3500 грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5
визнати винним
у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та
призначити покарання
:

•
за ст. 342 ч.2 КК України 1 рік позбавлення волі;

•
за ст. 345 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,
остаточно вважати засудженим до 2-х (двох) років позбавлення волі.

Міру покарання рахувати з 17.06.2008 року.

Міру запобіжного заходу залишити попередню – тримання під вартою.

ОСОБА_6
визнати винним
у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та
призначити покарання
у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24.04.2008 року та остаточно вважати засудженим до 2 (двох) років позбавлення волі.

Міру покарання рахувати з 17.06.2008 року.

Міру запобіжного заходу залишити попередню – тримання під вартою.

ОСОБА_7
визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та
призначити покарання
:

•
за ст. 342 ч.2 КК України 1 рік позбавлення волі;

•
за ст. 345 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,
остаточно вважати засудженим до 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим терміном на 2 (два) роки.

В силу ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов»язки:

•
повідомляти органи кримінально – виконавчої системи про зміну місця проживання роботи або навчання;

•
періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально – виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу, до вступу вироку в законну силу, залишити попередню – підписка про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого Ларченко Д.С. задовільнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_5
,
ОСОБА_6

ОСОБА_7
на користь Ларченко Дениса Сергійовича у солідарному порядку 3500 грн. (три тисячі п»ятсот гривень) моральної шкоди.

Речові докази, вказані в постанові (а.с.174 том №2) від 21 серпня 2008 року – повернути за належністю потерпілому Мороз О.О.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду, через районний суд, протягом 15-ти діб - засудженими
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
з моменту вручення копії вироку, а іншими учасниками процессу протягом 15-ти днів з моменту проголошення.

Головуючий: