Провадження № 11-кп/792/185/15 Головуюча в 1-й інстанції
Справа № 688/5112/13-к ОСОБА_1
Категорія: : ч. 4 ст. 368 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000058 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Новичі Шепетівського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, начальника загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 , українця, громадянина України, не судимого, -
засуджено за ч. 4 ст. 368 КК України (в ред. Закону від 18.04.2013 р.) та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України ОСОБА_10 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання.
Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки, підлягає реальному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_10 352, 08 грн. судових витрат.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_10 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2006 року за № 232 з 04.10.2006 року працював у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника загону воєнізованої охорони.
Будучи службовою особою, тобто особою, яка постійно обіймає у військовій частині посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій начальником загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_10 був зобов`язаний діяти з дотриманням вимог ст. 19 Конституції України, згідно якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В коло службових обов`язків ОСОБА_10 , згідно з Положенням про військову частину НОМЕР_1 , затвердженого начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного командування МО України 18.04.2008 pоку, зокрема входило разом з кадровим органом і заступником командира з виховної роботи забезпечувати якісний підбір особового складу для загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом із тим, у вересні 2013 року, в порушення вказаних вище вимог законодавства та своїх службових обов`язків, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності.
Так, 11 вересня 2013 року до начальника загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 звернувся ОСОБА_11 з приводу працевлаштування до загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 .
На прохання ОСОБА_11 ОСОБА_10 , будучи службовою особою, умисно, діючи всупереч інтересів служби, переслідуючи корисливі мотиви, використовуючи своє службове становище на свою користь і в особистих інтересах, з метою протиправного збагачення, 11.09.2013 року повідомив, що може вирішити питання щодо працевлаштування, однак поставив ОСОБА_11 протиправну вимогу про передачу йому за це неправомірної вигоди в розмірі 2 500 грн. або 300 доларів США, на що останній вимушено погодився.
Надалі, 12 вересня 2013 року ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_10 прибув до м. Шепетівки Хмельницької області, де близько 14 год. 30 хв. за вказівкою останнього в районі станції шиномонтажу, що по АДРЕСА_2 , передав сину ОСОБА_10 ОСОБА_10 , 1991 року народження, який прибув туди за вказівкою батька на автомобілі марки «Нісан Ноут», держномер НОМЕР_2 , для передачі ОСОБА_10 , 1964 року народження, неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 2500 грн. у національній валюті 12-тьма купюрами номіналом по 200 гривень кожна з наступними серіями та номерами: ЗА 7780778, ЄД 5685990, ЄХ 1280194, ЕЕ 0319091, ЄБ 4114687, ЄЗ 2268682, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЕГ 1536902, ВЄ 9192845, ВЄ 7708837, АГ 8487281, а також 2 купюри номіналом по 50 гривень кожна з наступними серіями та номерами: КЛ 3349988, КА 5216329, за вирішення начальником загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 питання щодо свого працевлаштування до загону ВОХОР вказаної військової частини.
Отримавши грошові кошти від ОСОБА_11 , син ОСОБА_10 ОСОБА_10 повідомив своєму батькові про це, та отримав від нього вказівку вирушити додому.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у своїх апеляційних скаргах, поданих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просять вирок місцевого суду скасувати, як незаконний та необґрунтований, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Захисники стверджують, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_10 являється суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки він за займаною посадою був наділений організаційно-розпорядчими функціями, а питання прийому на роботу до його компетенції не входили. До того ж, в період з 17.08.2013 року по 19.09.2013 року ОСОБА_10 перебував в черговій відпустці, а тому не міг займатись працевлаштуванням ОСОБА_11 . Вважають, що оскаржуваний вирок постановлений з обвинувальним ухилом, ґрунтується виключно на доказах обвинувачення, докази захисту невинуватості ОСОБА_10 проігноровано. Ні органи досудового розслідування, ні суд не дали належної правової оцінки суперечливим і непослідовним показанням ОСОБА_11 , не звернули увагу на його процесуальний статус свідка, а не потерпілого, на його провокуючу поведінку на отримання ОСОБА_10 незаконної винагороди, яку останній не отримав і не мав наміру отримати. А тому ОСОБА_10 не може бути підданий кримінальному покаранню, оскільки його вину не доведено у порядку, передбаченому КПК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників на підтримку апеляційних скарг, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставин, за який його засуджено, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

ОСОБА_10 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, не визнав. Суду показав, що працював начальником загону воєнізованої охорони військової частини НОМЕР_1 , мав у підпорядкуванні більше 100 чоловік, є ветераном Збройних Сил України, підполковником запасу. З вересня 2013 року відсторонений від роботи за наказом командира військової частини. У вересні 2013 року перебував у відпустці, але кожен день був на роботі. Коли він перебував на території військової частини, 05.09.2013 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_11 , якого він раніше не знав, та попросив зустрітися з приводу працевлаштування у загоні ВОХОР військової частини НОМЕР_1 , на що він погодився та призначив зустріч ОСОБА_11 на наступний день. 6.09.2013 року на території військової частини проходили навчання, командир не приймав, а тому зустріч між ним та ОСОБА_11 проходила біля КПП та була відкладена на 09.09.2013 року, на яку ОСОБА_11 не прибув, оскільки у нього захворіла дитина. 11.09.2013 року близько 9 години ОСОБА_11 прибув до військової частини, де на КПП його зустрів ОСОБА_10 та супроводив його до штабу як претендента на роботу. Вони зайшли на другий поверх в кабінет до заступника командира військової частини ОСОБА_12 , оскільки командир частини був у відпустці. В кабінеті заступника командира знаходилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_10 сказав ОСОБА_12 , що ОСОБА_11 бажає працювати у загоні, у нього є досвід такої роботи. ОСОБА_12 розпитував ОСОБА_11 про стаж роботи, освіту, місце проживання, після чого ОСОБА_11 написав заяву про прийняття на роботу, а ОСОБА_12 наклав свою резолюцію та передав начальнику відділу кадрів ОСОБА_13 . Надалі ОСОБА_11 залишився біля кабінету чекати перелік документів, які необхідні для прийняття на роботу, а ОСОБА_10 спустився на перший поверх, де розмовляв із ОСОБА_14 , який раніше був знайомий з ОСОБА_11 . Останній знову звернувся до ОСОБА_10 з питанням, що потрібно для швидкого працевлаштування, що він хоче зустрітися з ним, поговорити з цього приводу, на що ОСОБА_10 повідомив йому, що буде на території ВОХОР та направив його у відділ кадрів, а сам вийшов з приміщення штабу. Біля входу він зустрів свого підлеглого ОСОБА_15 , який повідомив, що напередодні бачив працівника СБУ Судика з Гонтіком у Славуті. ОСОБА_10 сказав, що все зрозумів, що пограється з ними в «кошки-мишки». Після розмови з ОСОБА_15 , враховуючи наполегливість ОСОБА_11 дати хабар, на всякий випадок він написав рапорт на командира військової частини про можливу провокацію хабара з боку ОСОБА_11 та поклав його в схованку у робочому столі. Через 10-15 хвилин до нього подзвонив ОСОБА_11 , який сказав, що отримав перелік документів і йде до нього на територію загону. ОСОБА_10 не хотів, щоб той приходив, тому виїхав йому на зустріч. ОСОБА_11 сів в автомобіль ОСОБА_10 і вони поїхали в сторону КПП. В автомобілі ОСОБА_11 запропонував йому гроші за працевлаштування, на що він відмовився, підвіз його до КПП і ОСОБА_11 покинув територію частини. Вказав на те, що ОСОБА_11 декілька днів до 11 вересня 2013 року турбував його дзвінками і пропозиціями віддячити за працевлаштування, однак ОСОБА_10 пояснював йому, що нічого не треба, треба лише знати обов`язки та пройти медичний огляд та інші перевірки. 11.09.2013 року близько 12-13 год. ОСОБА_11 знову дзвонив йому і пропонував гроші. Про зустріч 12.09.2013 року вони не домовлялися. 12.09.2013 року до нього подзвонив ОСОБА_11 і сказав, що приїхав у Шепетівку, хоче віддячити. ОСОБА_10 був у селі і послав на зустріч сина ОСОБА_16 , не знаючи про намір ОСОБА_11 передати гроші. Чи повідомляв його син про результати зустрічі з ОСОБА_11 , він не пам`ятає. Про будь-які суми він з ОСОБА_11 не домовлявся. Збирався віддати рапорт про провокацію хабара командиру після практичних дій ОСОБА_11 з передачі грошей, щоб викрити його та осіб, які мстять йому за відмову працевлаштувати їх родичів. Вважає, що працівник СБУ ОСОБА_17 , з яким він знайомий з 2001 року, підставив його, помстився за те, що ОСОБА_10 не взяв на роботу його рідного дядька. Також ОСОБА_10 вважає, що готувався заколот проти командира військової частини ОСОБА_18 з метою звільнення його зі збройних сил. 12.09.2013 року він знаходився в селі Новичі у батьків, куди до нього приїхали працівники СБУ ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які повідомили про підозру у вимаганні хабара, хоча він грошей не брав, ОСОБА_11 в той день не бачив. ОСОБА_10 вказав на те, що його провокували «здати», викрити у хабарництві командира військової частини, зізнатися у змові з ним, на що він відмовився. До жовтня 2013 року про існування рапорту про провокацію хабара ОСОБА_11 нікому не говорив, навіть своєму захиснику, оскільки не довіряв нікому і побоювався, що рапорт можуть вилучити та знищити працівники СБУ. В кінці жовтня 2013 року він сказав адвокату ОСОБА_8 про існування вище вказаного рапорту і написав рапорт на командира військової частини про те, що у нього в столі є рапорт від 11.09.2013 року з проханням вилучити його. Адвокат звернувся до командира військової частини ОСОБА_18 і той дав дозвіл. 31.10.2013 року в присутності адвоката та працівників військової частини ОСОБА_10 по телефону повідомив ОСОБА_14 де саме знаходиться його рапорт від 11.09.2013 року. Зазначив, що не мав доступу до робочого кабінету, оскільки був під домашнім арештом, пояснивши, що такий доступ мають його підлеглі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 2 вересня 2013 року у нього закінчувався контракт, а тому він займався пошуками нової роботи. У нього був номер мобільного телефону ОСОБА_10 , який йому хтось дав у період, коли він працював у загоні воєнізованої охорони в Славуті. Раніше вони знайомі не були. 05.09.2013 року ОСОБА_11 подзвонив до начальника ВОХОР ОСОБА_10 , який займався прийомом на роботу, і пояснив, що шукає роботу стрільця. ОСОБА_10 призначив йому зустріч 06.09.2013 року, біля КПП розпитав його про досвід роботи та призначив нову зустріч на інший день, яка не відбулася, оскільки у ОСОБА_11 захворіла дитина. Зустріч перенесли на ранок 11.09.2013 року біля КПП військової частини НОМЕР_1 , куди прибув ОСОБА_11 . Його зустрів ОСОБА_10 та завів до штабу в один з кабінетів командування частини, де відрекомендував його з позитивної сторони. ОСОБА_11 розказав про досвід роботи, написав заяву та отримав перелік документів, необхідних для працевлаштування, взяв направлення на медичний огляд та анкету. Йому не дали запит в МВС та в СБУ. Після цього він пішов у сторону розташування приміщень ВОХОР до ОСОБА_10 , який по дорозі сказав йому сідати у його машину. В автомобілі ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_10 , що треба робити далі. Посміхаючись, ОСОБА_10 запитав, чи може він відразу з ним розрахуватися за прийом на роботу, після чого повідомив про те, що з приводу працевлаштування ОСОБА_11 він ще не мав розмови з командиром військової частини, його кандидатура ще не узгоджена. ОСОБА_11 вирішив, що треба знати точно чи є місце для нього у ВОХОР, щоб даремно не тратити свій час та гроші на збір документів, проходження медичного огляду. В цей же день він подзвонив до ОСОБА_10 і запитав його чи розмовляв він про нього з командиром. Через 30 хвилин ОСОБА_10 передзвонив йому і запевнив, що говорив з командиром про нього, але треба буде за працевлаштування заплатити 2500 грн. або 300 доларів США. ОСОБА_11 сприйняв це як вимагання грошей для ОСОБА_10 і командира військової частини, розумів, що у разі невиконання такої вимоги він не буде працювати у військовій частині. ОСОБА_11 сказав, що на даний час у нього таких коштів немає, домовились про зустріч 12.09.2013 року. ОСОБА_11 обурило те, що у нього, у кваліфікованого працівника, вимагають гроші за працевлаштування. Він вирішив звернутися до працівника СБУ ОСОБА_23 , щоб викрити корупціонерів військової частини, у нього зникло бажання йти туди працювати. В той же день з ОСОБА_24 вони поїхали до військової прокуратури у м. Хмельницький, де ОСОБА_11 написав відповідну заяву. 12.09.2013 року в приміщенні СБУ м. Нетішина він дав свої гроші в сумі 2500 грн., купюрами по 200 грн. (12 шт.) та по 50 грн. (2 шт.), які взяв з сімейного бюджету для передачі під контролем ОСОБА_10 12.09.2013 року в приміщенні СБУ в м. Нетішині ці гроші були помічені спеціальним аерозолем та вручені йому для передачі ОСОБА_10 . Після цього близько 14 години він приїхав в м. Шепетівку до магазину «Транзит» та подзвонив ОСОБА_10 , повідомив, що привіз гроші. ОСОБА_10 сказав, що він знаходиться в селі, треба передати гроші сину, який під`їде на автомобілі «Нісан Ноут» чорного кольору, що ним і було зроблено. Син ОСОБА_25 перерахував гроші і поїхав. ОСОБА_11 вказав на те, що про конкретне місце зустрічі вони з ОСОБА_10 не домовлялися. ОСОБА_11 мав приїхати у Шепетівку 12.09.2013 року з грошовими коштами у визначеній ОСОБА_10 сумі, після чого мав подзвонити ОСОБА_26 , який мав бути в місті після 14 години. ОСОБА_11 зазначив, що у березні 2014 року був змушений виїхати в Москву на роботу, оскільки після цих подій так і не зміг офіційно працевлаштуватися. ОСОБА_11 категорично заперечив те, що сам пропонував гроші ОСОБА_10 . ОСОБА_11 пояснив, що в зв`язку з його вкрай скрутним матеріальним становищем під час судового розгляду працівник СБУ ОСОБА_17 позичив у когось і віддав йому гроші в сумі 2500 грн., тобто в сумі, яку він особисто давав для вручення хабара ОСОБА_10 з метою його викриття.

Свідок ОСОБА_27 суду показав, що був понятим під час помічення в м. Нетішині грошових коштів спеціальним засобом. Гроші надав ОСОБА_11 , у якого вимагали неправомірну вигоду за працевлаштування. Він дістав їх з внутрішньої кишені куртки та поклав на стіл. Також він був присутнім під час огляду автомобіля, де були виявлені ідентичні сліди світіння спецзасобу під бардачком та на грошових коштах, які було вилучено.

Свідок ОСОБА_28 суду показав, що є військовослужбовцем за контрактом. Йому та ОСОБА_27 було запропоновано бути понятими у кримінальній справі з приводу вимагання та отримання хабара. Був присутній під час помічення в м. Нетішині грошових коштів, а також під час огляду автомобіля, де були виявлені сліди світіння спецзасобу під бардачком та на грошових коштах. Також бачив такі сліди на руках чоловіка, який їхав в автомобілі. Після проведення вказаних дій, вилучення коштів був складений відповіднийпротокол, з яким вони ознайомились та підписали його.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що є командиром військової частини НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_10 є його підлеглим працівником, начальником ВОХОР. Наказом командира з вересня 2013 року ОСОБА_10 відсторонений від роботи у зв`язку з підозрою у вчиненні корупційного правопорушення. У вересні 2013 року ОСОБА_18 перебував у щорічній відпустці, під час вище вказаних подій подій знаходився поза межами Хмельницької області. Тимчасово виконуючим обов`язки командира був ОСОБА_12 , який повідомив йому по телефону про затримання ОСОБА_10 . Також ОСОБА_18 показав, що в обов`язки ОСОБА_10 входить підбір кадрів для загону воєнізованої охорони, однак остаточне рішення про прийняття на роботу приймає він як командир військової частини. На заяві про прийняття на роботу всі його заступники ставлять резолюції, що не заперечують проти кандидата, в тому числі й ОСОБА_10 , який має право проводити перевірку кандидата на роботу збирати характеристики, з`ясовувати морально-ділові якості, тощо. Після затримання сина ОСОБА_10 з грошима, останній по телефону повідомив йому, що ОСОБА_11 тиждень ходив за ним і провокував на отримання хабара. Він сказав, що про таке треба було повідомити виконуючого обов`язки командира ОСОБА_12 чи звернутися в прокуратуру. До цієї події ОСОБА_10 характеризувався позитивно. В жовтні 2013 року до нього з письмовим запитом звернувся адвокат ОСОБА_10 про вилучення рапорту з робочого кабінету останнього, на що він дав дозвіл. Також пояснив, що заяви та рапорти його підлеглих спочатку реєструються, після чого подаються йому. 11.09.2013 року з приводу звернення ОСОБА_11 та його провокативних дій будь-якого рапорту від ОСОБА_10 подано не було.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює заступником командира військової частини - начальником штабу цивільної оборони. Обвинувачений є його підлеглим, очолює ВОХОР. У вересні 2013 року він тимчасово виконував обов`язки командира частини у зв`язку з відпусткою ОСОБА_18 . Підтвердив, що ОСОБА_10 приводив до нього ОСОБА_11 із заявою про влаштування на роботу у загін ВОХОР, він написав резолюцію на заяві про необхідність оформити документи. Після чого кандидат з необхідним пакетом документів приходить до командира частини, який приймає його на роботу або відмовляє у цьому. На наступний день після того, як ОСОБА_10 приводив ОСОБА_11 до них у військову частину, приїхали працівники прокуратури і повідомили про те, що ОСОБА_10 підозрюється у вимаганні та отриманні хабара за працевлаштування ОСОБА_11 . ОСОБА_10 з 2006 року працював начальником ВОХОР, характеризується позитивно. У вересні 2013 року ОСОБА_10 був у відпустці, однак декілька разів заходив на роботу. Войтенко дав дозвіл, щоб пропустили ОСОБА_11 на територію частини, оскільки за нього поручився ОСОБА_10 , який привів його в кабінет ОСОБА_12 , позитивно відгукнувся про ОСОБА_11 . В кабінеті ще були присутні ОСОБА_14 заступник ОСОБА_10 , ОСОБА_13 начальник відділу особового складу. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_11 про освіту, досвід роботи, той пояснював, що працював на Нетішинській АЕС, закінчився строк дії контракту, раніше працював у ВОХОР м. Славути. ОСОБА_14 раніше його знав, також позитивно характеризував, тому перешкод в працевлаштуванні не було. ОСОБА_29 пояснив, що всіх кандидатів на роботу у ВОХОР приводить ОСОБА_10 , який проводить з ними співбесіду, розповідає про умови роботи. За усною вимогою командира на заяві про прийняття на роботу свої резолюції ставлять заступники і ОСОБА_10 , однак на заяві ОСОБА_11 не було резолюції-погодження від ОСОБА_10 , можливо через те, що він був у відпустці. В кінці жовтня 2013 року командир частини дав вказівку прибути до вартового відділення, де за запитом адвоката буде проходити вилучення рапорту ОСОБА_10 . Останній по телефону розповів ОСОБА_14 , де знаходиться рапорт, у якому зазначалося про те, що ОСОБА_11 пропонує ОСОБА_10 неправомірну винагороду. Вказав на те, що будь-який рапорт реєструється в журналі обліку вхідних документів, після чого подається командиру. ОСОБА_10 пояснював, що не встиг подати рапорт, бо його затримали. Рапорт датований приблизно тим днем, коли у військову частину з приводу працевлаштування приходив ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що є підлеглим обвинуваченого ОСОБА_10 , працює заступником начальника ВОХОР військової частини НОМЕР_1 . Перебуває з ОСОБА_10 в дружніх відносинах, позитивно його характеризує. 11.09.2013 року у зв`язку з перебуванням ОСОБА_10 у відпустці виконував обов`язки начальника ВОХОР. В цей же день був присутнім у кабінеті ОСОБА_12 , куди ОСОБА_10 привів ОСОБА_11 , який хотів влаштуватися на роботу у ВОХОР. Він знав ОСОБА_11 раніше. Коли він розмовляв з ОСОБА_10 на першому поверсі, до них підійшов ОСОБА_11 і запитав, що йому робити далі. ОСОБА_10 направив його у відділ кадрів, де можна отримати перелік документів, необхідних для працевлаштування. Після цього ОСОБА_10 пішов зі штабу. На наступний день ОСОБА_14 дізнався про затримання ОСОБА_10 . В жовтні 2013 року він входив у склад комісії під час вилучення з робочого кабінету ОСОБА_10 його рапорта від 11.09.2013 року за запитом адвоката. ОСОБА_10 повідомив йому по телефону де саме у його робочому столі знаходиться рапорт, який в подальшому був знайдений та вилучений, про що складений акт та переданий командиру частини. В рапорті ОСОБА_10 попереджав командира частини про звернення ОСОБА_11 , який викликає у нього підозри, наполегливо хоче віддячити за працевлаштування. Зазначив, що у вересні 2013 року ОСОБА_10 був у відпустці, але іноді заїжджав на роботу, щоб поцікавитися справами. Також пояснив, що ОСОБА_10 , як начальник ВОХОР, щоб знати кого приймає на роботу, проводить співбесіду з кандидатами, знайомиться з трудовою книжкою, характеристикою, перевіряє їх, тощо. ОСОБА_10 відповідав за підбір особового складу на роботу у ВОХОР.

Свідок ОСОБА_10 , 1991 року народження, який є сином обвинуваченого ОСОБА_10 , скористався своїми процесуальними правами, відмовився давати показання на підставі ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_30 показав, що працює в органах Служби безпеки України. У вересні 2013 року зі слів ОСОБА_11 йому стало відомо, що останній мав намір працевлаштуватися у ВОХОР військової частини АДРЕСА_3 . За це начальник загону ВОХОР ОСОБА_10 вимагав у нього неправомірну вигоду у розмірі 2500 грн. або 300 доларів США. ОСОБА_11 обурювався, що має досвід роботи, а у нього вимагають гроші. Тому він порекомендував ОСОБА_11 написати відповідну заяву у військову прокуратуру, для чого підвіз його у Хмельницький, де ОСОБА_11 написав заяву. Безпосередню участь у викритті ОСОБА_10 він не приймав, лише надавав транспортний засіб. Знає ОСОБА_10 з 2001 року. За кожною військовою частиною закріплюється оперативний працівник СБУ. Іноді до нього дзвонив ОСОБА_10 , щоб перевірити кандидата на роботу у ВОХОР. ОСОБА_30 заперечив те, що дзвонив до ОСОБА_10 і цікавився порядком працевлаштування, оскільки йому добре відома ця процедура. Ствердив, що гроші в сумі 2500 грн., які помічали в приміщенні СБУ м. Нетішина, належали ОСОБА_11 . Не заперечував, що на початку вересня 2013 року випадково зустрівся з ОСОБА_11 у м. Славуті.

Свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_27 суду показали, що вони були присутні під час документування факту отримання неправомірної вигоди. Вони підтвердили факт присутності під час огляду та обробки спеціальною речовиною коштів, які відразу були передані ОСОБА_11 , а також те, що кошти надав саме ОСОБА_11 .

Об`єктивно винність ОСОБА_10 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується:

- заявою ОСОБА_11 , з якої вбачається, що 11.09.2013 року він звернувся до Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері з приводу вимагання у нього неправомірної вигоди начальником ВОХОР в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 (Т. 1 а.п. 11);

- наказом №232 від 06.10.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_10 був переведений на посаду начальника загону ВОХОР в/ч НОМЕР_1 з 04.10.2006 року (т. 1 а.п. 32);

- положенням про військову частину НОМЕР_1 , затвердженого начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного командування від 18.04.2008 року, відповідно до якого начальник загону ВОХОР підпорядковується начальнику охоронюваного об`єкта і є прямим начальником усього складу загону. Він відповідає за організацію та несення служби особовим складом загону; зобов`язаний разом з кадровим органом і заступником командира з виховної роботи забезпечувати якісний підбір особового складу для загону; має право вносити пропозиції стосовно просування по службі особового складу, або звільнення, подавати командиру військової частини дані для заохочення та накладання стягнень на підлеглих, і порушувати питання про задоволення їх питань (Т. 1 а.п. 70-77);

- даними протоколу огляду, помічення та вручення грошей від 12.09.2013 року з додатками до нього, з якого вбачається, що на підставі окремого доручення прокурора №1/70т від 11.09.2013 року в рамках кримінального провадження №310000058, виключно з метою виявлення та фіксації слідів тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за участю понятих, в присутності заявника ОСОБА_11 12.09.2013 року з 11 год. 15 хв. до 11 год. 45 хв. в приміщенні відділу СБ України в Хмельницькій області у м. Нетішині по вул. Набережній, 32, проведено огляд, помічення та вручення грошей в сумі 2500 грн., які належать заявнику та призначені для вручення заявнику ОСОБА_11 у зв`язку з перевіркою заяви про злочин з приводу вимагання у нього неправомірної вигоди в сумі 2500 грн. командиром в/ч НОМЕР_1 та начальником ВОХОР ОСОБА_10 та інших осіб на їх вимогу. У протоколі перераховані серії та номера 12-ти купюр номіналом 200 грн.: ЗА 7780778, ЄД 5685990, ЄХ 1280194, EE 0319091, ЄБ 4114687, ЄЗ 2268682, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЕГ 1536902, ВЄ 9192845, ВЄ 7708837, АГ 8487281 та 2-х купюр номіналом 50 грн.: KЛ 3349988, КА 5216329, а всього 14 купюр на загальну суму 2500 гривень. Вказані купюри ксерокопійовано на 5-ти аркушах формату А4, засвідчені підписами заявника, понятих і є невід`ємним додатком цього протоколу. Після цього, всі купюри було оброблено спеціальною невидимою аерозоллю препарату «Промінь-1», після чого перевірені приладом «Детектор валют» марки МД-01, в результаті чого виявлено, що кожна купюра має люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору. Зразки спеціального аерозолю, рукавички поміщені в конверт №1 з відповідним записом. Вказані гроші в сумі 2500 грн. вручені заявнику ОСОБА_11 (Т. 1 а.п. 122-128);

- даними протоколу огляду від 12.09.2013 pоку, з якого вбачається, що поблизу шиномонтажу по вул. Тургєнєва, 2а м. Шепетівки за участю понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 проводився огляд автомобіля «Нісан Ноут», держномер НОМЕР_2 , чорного кольору. Огляд проводився відповідно до ст. 233 КПК України. Під час огляду встановлено, що за допомогою спеціального приладу «Детектор валют» марки МД-01, що випромінює ультрафіолетові промені, старшим прокурором ОСОБА_31 освічено праву передню нижню полицю під бардачком автомобіля, де виявлено люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору. На поличці також наявні купюри номіналом 200 гривень. При освітленні приладом «Детектор валют» марки МД-01 грошові кошти світилися люмінесцентним жовто-зеленим кольором. Безпосереднім оглядом грошових коштів встановлено 12 купюр номіналом двісті гривень серій та номерів: ЗА 7780778, ЄД 5685990, ЄХ 1280194, EE 0319091, ЄБ 4114687, ЄЗ 2268682, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЕГ 1536902, ВЄ 9192845, ВЄ 7708837, АГ 8487281, а також 2 купюри номіналом по 50 гривень кожна з наступними серіями та номерами: KJI 3349988, КА 5216329, а всього на загальну суму 2500 грн. Особа, яка назвала себе власником автомобіля, відмовилась пояснити походження цих грошей. Вказані купюри поміщено до конверту з написом «Додаток №4», латексні рукавички, в яких проводилась слідча дія, поміщені до конвертів з написом «Додаток №5», «Додаток №6». Крім того, на правому передньому пасажирському сидінні виявлено мобільний телефон марки «Nokia N82» чорного кольору у вимкненому стані, який вилучено і поміщено у конверт з написом «Додаток №10». На правій полиці під бардачком виявлено технічний паспорт на автомобіль «Нісан Ноут», держномер НОМЕР_2 , про право власності ОСОБА_10 та поміщено у конверт з написом «Додаток №11». Крім того, виконані змиви з керма автомобіля та з ручки перемикання передач, з лівої ручки передніх дверей, які поміщені у конверти з написом «Додаток №7», «Додаток №8», «Додаток №9» з відповідними записами. В подальшому, на задній полиці автомобіля в папці синього кольору виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, шляхом співставлення фотокартки у паспорті з особою, яка була присутня під час огляду та відмовилася називати своє прізвище, було ідентифіковано вказану особу саме як громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт повернуто власнику. В подальшому автомобіль був поміщений у гаражне приміщення Шепетівського MB УСБ України (Т. 1 а.п. 19-23);

- даними протоколу освідування особи від 12.09.2013 року, згідно яких на підставі постанови прокурора про проведення освідування від 11.09.2013 року, у присутності понятих, 12.09.2013 року було проведено освідування особи, яка відмовилась назвати своє прізвище (пізніше встановлено, що ОСОБА_10 , 1991 р.н.), однак дала добровільну згоду на таке освідування. На долоні правої руки цієї особи за допомогою приладу «Детектор валют» марки МД-01 виявлено люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору, після чого марлевою серветкою отримано змив з долоні правої руки та поміщено у конверт з написом «Додаток №2». Після цього, на долоні лівої руки цієї особи також виявлено люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору та виконаний змив з долоні лівої руки, який поміщено у конверт з написом «Додаток №3». Надалі, у районі лівої кишені штанів освідуваної особи виявлено люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору. (Т. 1 а.п. 26-27);

- оглянутим у судовому засіданні відеозаписом огляду місця події від 12.09.2013 року, який підтверджує зазначене у протоколі освідування особи та у протоколі огляду від 12.09.2013 pоку;

- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.09.2013 року, якою дозволено провести огляд відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України автомобіля «Нісан Ноут», держномер НОМЕР_2 , власником якого є син ОСОБА_10 ОСОБА_10 , 1991 року народження, який відбувся 12.09.2013 року (Т. 1 а.п. 139);

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 13.09.2013 pоку, в ході якого у приміщенні УСБУ в Хмельницькій області заявнику ОСОБА_32 було вручено грошові кошти в сумі 2500 гривень - 12 купюр номіналом 200 гривень кожна, 2 купюри по 50 гривень, які помічені спеціальним препаратом «Промінь-1», було викрито протиправні дії ОСОБА_10 та його сина ОСОБА_10 після одержання останнім за вказівкою батька від ОСОБА_33 неправомірної вигоди в сумі 2500 грн. за вирішення питання щодо працевлаштування;

- дорученнями на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 11.09.2013 pоку, виконання яких було покладено на співробітників Управління СБ України в Хмельницькій області;

- протоколом тимчасового вилучення майна від 12.09.2013 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 , 1991 р.н., вилучений та опечатаний автомобіль «Нісан Ноут», держномер НОМЕР_2 (Т. 1 а.п. 28-29);

- заявою ОСОБА_11 про прийняття на роботу в загін ВОХОР на посаду стрільця від 11.09.2013 року з резолюцією т.в.о. комнадира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_34 ;

- запитом в медичну установу АДРЕСА_4 про проведення медичного обстеження на предмет допуску до роботи у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_11 , 1985 р.н., від 11.09.2013 року, підписаним начальником відділення особового складу ОСОБА_13 , бланком анкети (Т. 1, а.п. 94-100);

- даними протоколу тимчасово вилученого майна від 13.09.2013 року, з якого вбачається, що під час обшуку затриманого ОСОБА_10 тимчасово вилучено у нього мобільний телефон «Нокіа 2700» чорного кольору № НОМЕР_3 , гроші в сумі 250 грн., ювелірні прикраси (Т. 1 а.п. 110-111);

- даними висновку комплексної судової експертизи №779/61Т від 30.09.2013 року, відповідно до якого на представлених на експертизу поверхнях: 12 (дванадцяти) купюр номіналом 200 (двісті) грн. наступних серій та номерів: ЄХ 1280194, ЄГ 1536902, EE 0319091, ВЄ 9192845, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЄД 5685990, ЗА 7780778, АГ 8487281, ЄЗ 2268682, ЄБ 4114687, ВЄ 7708837 та 2 (двох) купюр номіналом 50 (п`ятдесят) грн., наступних серії та номерів: КЛ 3349988, КА 5216329, марлевого тампону зі змивами з правої руки, марлевого тампону зі змивами з лівої руки, марлевого тампону зі змивами з руля автомобіля Нісан Ноут, держномер НОМЕР_2 , марлевого тампону зі змивами з ручки перемикання передач автомобіля Нісан Ноут, держномер НОМЕР_2 , виявлені невидимі при денному (природному) освітленні нашарування, речовини подібні до спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовто-зеленого кольору в УФ-освітленні, які мають між собою та зі зразком, невидимої при денному освітленні, спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію жовто-зеленого кольору в УФ-освітленні на аркуші паперу спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів). Надані на дослідження купюри виготовлені підприємством, що здійснює випуск грошових знаків для Національного банку України (Т 1 а.п. 152-158);

- оглянутими у судовому засіданні речовими доказами - грошовими коштами у сумі 2500 гривень - 12 купюр номіналом двісті гривень: ЄХ 1280194, ЄГ 1536902, EE 0319091, ВЄ 9192845, ЕЧ 7281647, ВА 4062447, ЄД 5685990, ЗА 7780778, АГ 8487281, ЄЗ 2268682, ЄБ 4114687, ВЄ 7708837 та 2 купюри номіналом п`ятдесят гривень: КЛ 3349988, КА 5216329. Номера та серії купюр співпадають з тими, що описані у протоколі огляду, помічення та вручення грошей від 12.09.2013 року та протоколі огляду від 12.09.2013 pоку;

- даними протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи від 14.09.2013 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 11.09.2013 року №2151т проведено негласну слідчу (розшукову) дію, а саме аудіо, відеоконтроль особи, яка діяла за вказівкою ОСОБА_10 , з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження. На відеофайлах видно, як 12.09.2013 року о 14 год. 25 хв. ОСОБА_11 наближається до магазину «Транзит» і дивиться на будівлю шиномонтажу, розташовану на іншому узбіччі проїзної частини. О 14 год. 31 хв. до шиномонтажу під`їжджає автомобіль чорного кольору «Нісан Ноут». ОСОБА_11 наближається до вказаного автомобіля та сідає у нього. О 14 год. 31 хв. 56 сек. ОСОБА_11 витягує з правої кишені гроші та передає їх водієві. О 14 год. 32 хв. ОСОБА_11 і водій вказаного автомобіля тиснуть руки та ОСОБА_11 виходить з автомобіля. Під час прослуховування аудіо файлу встановлено розмову між ОСОБА_11 та сином ОСОБА_26 , де ОСОБА_11 запитує, чи водій від батька ОСОБА_35 , просить передати йому 2500 гривень, перерахувати гроші та повідомити про це батька ОСОБА_26 . На всі запитання отримує від водія ствердні відповіді - «так» і «все нормально» (Т. 1 а.п. 162-163);

- продемонстрованими у судовому засіданні відеозаписом на диску DVD-R №497 т від 13.09.2013 року, які повністю підтверджують події, які зафіксовані у протоколі про результати аудіо, відеоконтролю особи від 14.09.2013 року (Т. 1, а. 164);

- даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.09.2013 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 11.09.2013 року №2151т проведено негласну слідчу (розшукову) дію, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_4 , що перебуває у користуванні ОСОБА_10 , 1964 року народження. При прослуховуванні аудіо файлів встановлено, що 12.09.2013 року ОСОБА_11 о 14 год. 14 хв. зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що вже прибув у м. Шепетівку, знаходиться біля магазину «Транзит», на що ОСОБА_10 повідомив, що він ще в селі та перепитав, де саме знаходиться ОСОБА_11 . Після пояснень ОСОБА_11 про місцезнаходження ОСОБА_10 повідомив, що він йому передзвонить. Після чого о 14 год. 15 хв. ОСОБА_10 зателефонував до свого сина ОСОБА_10 , 1991 р.н., та запитав де він знаходиться і що робить. Отримавши відповідь, що син вдома та обідає, дав йому вказівку під`їхати до чоловіка зі ОСОБА_36 та забрати у нього гроші, дослівно «дєнєжку». ОСОБА_10 пояснив синові, що чоловік знаходиться біля «Транзиту», де шиномонтаж і запитав, де краще йому чекати, після чого сказав, що передзвонить для подальших вказівок. Далі, о 14 год. 17 хв. обвинувачений ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 і почав розпитувати його з ким він приїхав, на якому транспорті, після чого повідомив, що зараз до нього під`їде «Нісан-Ноут», назвав номерний знак та дослівно сказав ОСОБА_11 : «Йому віддаси». ОСОБА_11 перепитав, чи йому віддати гроші. ОСОБА_10 відповів: «Так, віддаси йому, він все знає». Після цього нагадав, що він знаходиться у селі, і запевнив ОСОБА_11 , що буде все нормально, щоб той не переживав. О 14 год. 19 хв. ОСОБА_10 після уточнення місця знаходження ОСОБА_11 , передзвонив до сина ОСОБА_10 і детально описав місце перебування, вказавши, що саме біля шиномонтажа до нього підійдуть, віддадуть гроші, що треба невідкладно виїжджати на автомобілі. Після запитання сина, чи треба кудись відвезти чоловіка, ОСОБА_10 ще раз повторив, що треба забрати гроші і поїхати, після чого повідомити його. Син повідомив, що буде на місці зустрічі через 10 хвилин. О 14 год. 32 хв. син ОСОБА_10 подзвонив до нього і повідомив, що «забрав». Після уточнюючого запитання відповів, що «дві з половиною», після чого отримав вказівку батька їхати додому. Після цього, о 14 год. 33 хв. ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що передав йому 2500 гривень. ОСОБА_10 запитав коли ОСОБА_11 прийде у частину за запитом в міліцію, сказав, що допоможе прискорити отримання довідки з СБУ, повідомив, що знає про те, що ОСОБА_11 передав йому гроші через його сина. 12.09.2013 року о 18 год. 51 хв. відбулася розмова між ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, під час якої ОСОБА_10 розповів, що він сам «ляпнув суму», в чому сам винен (Том 1 а.п. 165-170);

- даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.09.2013 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 11.09.2013 року №2152т проведено негласну слідчу (розшукову) дію, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_5 , що перебуває у користуванні ОСОБА_18 . При прослуховуванні аудіофайлів встановлено, що командир військової частини 12.09.2013 року о 18 год. 10 хв. телефонує до працівника військової частини і запитує з чим пов`язані дії прокуратури, на що йому повідомляють про те, що ОСОБА_10 отримав хабар. ОСОБА_18 висловив своє незадоволення тим, що підлеглі не виконали його наказу з приводу неприйняття будь-яких кадрових рішень у його відсутність. О 18 год. 13 хв. ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив, що ОСОБА_37 зі ОСОБА_36 привіз гроші в сумі 2500 грн., послав за ними сина ОСОБА_16 , якого затримали. О 18 год. 23 хв. ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_18 і повідомив, що по телефону сказав ОСОБА_32 про дві з половиною тисячі гривень, пояснюючи командиру це тим, що ОСОБА_37 його діставав, доймав пропозицією хабара. Також ОСОБА_10 повідомив, що син відзвітував йому про отримання 2500 грн., а також те, що обвинувачений наказав йому їхати додому. О 19 год. 16 хв. ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_38 і повідомив, що підозрював ОСОБА_10 в тому, що він міг вимагати хабара і попереджав його про відповідальність (Т. 1 а.п. 172-178);

- відтвореними у судовому засіданні аудіозаписами на диску DVD-R №498т від 13.09.2013 року, які повністю підтверджують розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , між обвинуваченим та його сином ОСОБА_10 , між ОСОБА_10 та невстановленою особою, між ОСОБА_18 і підлеглим, між ОСОБА_18 і обвинуваченим, між ОСОБА_18 і ОСОБА_24 , які зафіксовані у протоколах про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.09.2013 року (Т. 1, а. 171);

- протоколом огляду речових доказів з фототаблицею від 23.10.2013 року, згідно якого оглядом мобільного телефону Нокія N82 чорного кольору, вилученого з автомобіля Нісан Ноут, що був поміщений к конверт «Додаток 10», встановлено, що в ньому наявна сім-картка абонента із номером НОМЕР_6 . У папці «Контакти» з надписом «Батя» збережений номер - НОМЕР_7 . Під час перегляду «меню» в папці «з`єднання» відсутні записи вхідних, вихідних і пропущених дзвінків. Крім того оглянуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, вилученого з автомобіля Нісан Ноут, що був поміщений у конверт «Додаток 11». Оглядом встановлено, що автомобіль Нісан Ноут, держномер НОМЕР_2 , рік випуску 2007, дата реєстрації 06.02.2013 року, власником є ОСОБА_10 , АДРЕСА_5 . Оглянутими копіями журналу реєстрації вхідних документів за період з 02.09.2013 року на 10 арк., реєстрації вхідної кореспонденції за період з 10.09.2013 року на 5 арк., реєстрації вихідних документів за період з 02.09.2013 року на 20 арк., записів про надходження заяви ОСОБА_10 з приводу працевлаштування, серед зареєстрованих не виявлено. Також оглянуто вилучений в обвинуваченого ОСОБА_10 мобільний телефон «Нокія 2700» з сім картою № НОМЕР_3 , під час якого розблокувати його не виявилось можливим. (Т. 3 а.п. 4-9).

З витягу з наказу №192 від 06.09.2013р. вбачається, що командир військової частини НОМЕР_1 вибув у відпустку з 09.09.2013 року по 03.10.2013 року, тимчасове виконання обов`язків командира покладено на заступника командира частини - начальника штабу місцевої оборони ОСОБА_12 (Т. 3 а.п. 35).

З витягу з наказу №170 від 08.08.2013 року вбачається, що начальник загону воєнізованої охорони ОСОБА_10 вибув у щорічну основну відпустку з 19.08.2013 року по 19.09.2013 року, тимчасове виконання обов`язків начальника загону покладено на заступника начальника загону ВОХОР - ОСОБА_14 (Т. 3, а.п. 36).

Таким чином, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов до правильного висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена у судовому засіданні.

При цьому, суд вірно врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 368 та п. 3 примітки до ст. 354 цього Кодексу в редакції Закону, що діяла на час вчинення злочину - від 18.04.2013 року, яка набрала чинності 18.05.2013 року, у статтях 354, 368, 368-3, 368-4 під вимаганням неправомірної вигоди слід розуміти вимогу щодо надання неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій або бездіяльності з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно особи, яка надає неправомірну вигоду або умисне створення умов, за яких особа вимушена надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів. Вказане роз`яснення мітиться також у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. №5 «Про судову практику у справах про хабарництво».

З журналу реєстрації вихідних документів в/ч НОМЕР_1 вбачається, що відповідні запити до ОВС, СБУ на предмет перевірки ОСОБА_11 обіймати посаду стрільця у ВОХОР, відсутні. В той же час у журналі зареєстровані два запити під № НОМЕР_8 , №1522 щодо перевірки кандидата ОСОБА_39 від 11.09.2013р. (Т. 1 а.п. 63). Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив, що запити в МВС та в СБУ йому не видавалися. Таким чином, на момент звернення ОСОБА_11 із заявою про прийняття на роботу, йому видали не весь перелік документів, необхідних для оформлення на роботу. У подальшому, 11.09.2013 року у телефонній розмові ОСОБА_10 висунув ОСОБА_11 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 2500 гривень або 300 доларів США за допомогу у працевлаштуванні. Таким чином, вирішення питання щодо працевлаштування ОСОБА_10 поставив у залежність від хабара. Саме він ініціював дати йому хабар, назвав суму та умови давання - службове сприяння, пришвидшене, безперешкодне й позитивне вирішення керівництвом військової частини питання, на яке ОСОБА_11 мав законне право. ОСОБА_10 запевнив ОСОБА_11 , що він з використанням свого службового становища посприяє у прийнятті позитивного рішення командиром військової частини, до повноважень якого входить прийняття на роботу, і виконає ті дії, які є необхідними для прийняття зацікавленого рішення, яке він особисто візує. Усвідомлення тієї обставини, що подальше працевлаштування можливе лише за умов давання хабара, змусили ОСОБА_11 підкоритись незаконним вимогам ОСОБА_10 . Після передачі неправомірної вигоди, ОСОБА_10 запитав ОСОБА_11 коли він приїде у військову частину за запитом в міліцію, завірив, що допоможе прискорити отримання довідки з СБУ.

Отже, ОСОБА_10 умисно створив умови, за яких ОСОБА_11 вимушений був надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо свого права на працю.

Про відсутність провокації з боку ОСОБА_11 , на що посилаються в апеляційних скаргах захисники, свідчить і те, що ОСОБА_10 , як вбачається зі змісту телефонної розмови 12.09.2013 року, достовірно знав, що ОСОБА_11 приїде в м. Шепетівку та чекав його, знав, що той привіз гроші. Після того, як ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 , що передав йому гроші через сина, якого послав ОСОБА_10 , останній гарантував, що з його боку буде надана допомога у швидкому вирішенні питання щодо отримання необхідних довідок та подальшого працевлаштування ОСОБА_11 . Умисел на отримання хабара підтверджується наведеними доказами та самою поведінкою обвинуваченого як під час зустрічей з ОСОБА_11 , так і після них.

Підстав сумніватися в показаннях свідка ОСОБА_11 ні у суду першої інстанції, ні у апеляційного суду немає, позаяк його показання щодо обставин злочину були послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими в суді об`єктивними доказами.

У провадженні відсутні докази, які б вказували, що під час підготовки та проведення відповідних заходів вчинялась провокація (підбурювання) ОСОБА_10 на його вчинення з метою його подальшого викриття. Будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_10 цього злочину не вчинив би, якби органом досудового розслідування не проводився контроль за вчиненням злочину, в провадженні відсутні.

Отже, посилання обвинуваченого та його захисників на те, що він не вимагав неправомірної винагороди, а навпаки його провокували, не заслуговують на увагу, спростовуються зібраними по справі доказами, тому місцевий суд вірно розцінив їх, як спробу уникнути ОСОБА_10 кримінальної відповідальності.

Посилання сторони захисту, що ОСОБА_10 не був повідомлений про проведення щодо нього негласних слідчих дій відповідно до ст. 253 КПК України, спростовується власноручно написаною заявою ОСОБА_10 про те, що 19.11.2013 року, тобто до звернення обвинувального акта до суду, він з матеріалами кримінального провадження в трьох томах ознайомився в повному обсязі, часу для ознайомлення було надано достатньо, була надана можливість робити копії і відображення матеріалів, в т.ч. речових доказів, отримав копії опису, прослуховувати і переглядати відеозаписи, які містяться на дисках та відеокасеті, відмовився, посилаючись на те, що скористається цим правом у суді. Крім того, не заперечив проти відкриття матеріалів та ознайомлення з ними без участі адвоката ОСОБА_9 (Т.3, а. 128-129). На цій стадії процесу законні права та інтереси ОСОБА_10 захищав адвокат ОСОБА_8 , а тому не було порушено його право на захист. Таким чином, обвинувачений знав про тимчасові обмеження його конституційних прав, добровільно відмовився отримати результати негласних слідчих дій.

Місцевий суд обґрунтовано відхилив показання свідків захисту ОСОБА_21 , ОСОБА_40 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , оскільки вони є підлеглими обвинуваченого ОСОБА_10 , а їх показання не спростовують винність останнього.

Згідно листів командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2015 року за № № 697, 699 вбачається, що Положення про військову частину НОМЕР_1 , затверджене начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного Командування 18.04.2008 року на даний час чинне та в частині розділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » також є чинним. Положення про воєнізовану охорону військової частини НОМЕР_1 , затверджене командиром військової частини НОМЕР_1 24.11.2011 року, лише уточнює і деталізує посадові обов`язки особового складу підрозділу ВОХОР.

Командир військової частини НОМЕР_1 не наділений повноваженнями своїм рішенням чи наказом скасовувати, або визнавати таким, що втратили чинність, окремі положення, рішення чи накази вищестоящого командування, яким є зокрема начальник служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного Командування. Проте, відповідно до пункту 3.4. Положення про воєнізовану охорону об`єктів Збройних Сил України, Інструкції з організації та несення вартової служби воєнізованою охороною на об`єктах Збройних Сил України, затверджених наказом Міністра оборони України від 29.02.2012 року № 103, передбачено, що Положення про воєнізовану охорону затверджується командиром військової частини.

Крім того, відповідно до Директиви Міністра оборони України, з 2011 року військова частина А НОМЕР_9 підпорядковується Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України. Оскільки, згідно Директиви Міністра оборони України, військова частина НОМЕР_1 підлягала розформуванню до 30.10.2015 року, тому нове Положення про військову частину НОМЕР_1 не розроблялось та не затверджувалось новим керівництвом.

Начальник загону ВОХОР ОСОБА_10 у своїй діяльності керувався як розділом « ОСОБА_41 » Положення про військову частину НОМЕР_1 , затвердженого начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного Командування від 18.04.2008 року, так і Положенням про воєнізовану охорону військової частини НОМЕР_1 , затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 24.11.2011 року, які за своїм змістом є фактично ідентичними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що досудове слідство та суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що коло службових обов`язків начальника загону ВОХОР ОСОБА_10 було визначено Положенням про військову частину НОМЕР_1 , затвердженим начальником служби ракетно-артилерійського озброєння логістики Західного оперативного Командування від 18.04.2008 року, яке і було надане слідчому командуванням військової частини на його письмовий запит від 12.09.2013 року за № 4/1361 вих.. 13, а тому ніяких сумнівів у слідства в його достовірності, чинності не виникало.

У зв`язку з наведеним не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_10 та його захисників на втрату чинності вище вказаним положенням від 18.04.2008 року.

Посилання захисту на те, що в період з 17.08 по 19.09.2013 року ОСОБА_10 перебував у черговій відпустці, а тому не міг займатись працевлаштуванням ОСОБА_11 , не міг за це вимагати неправомірну вигоду, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вище вказаними доказами його винуватості. Поки ОСОБА_11 пройшов би медкомісію, зібрав бивідповідні дозвільні документи, ОСОБА_10 вже приступив би до роботи і вчиняв би дії, за які отримав від ОСОБА_11 2500 грн.

Дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18.04.2013 року) як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Як місцевим судом так і судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_10 є начальником усього особового складу загону ВОХОР, здійснює керівництво трудовим колективом, здійснює підбір кадрів, візує документи про прийом на роботу, планує та організовує роботу, забезпечує трудову дисципліну, в його підпорядкуванні знаходиться більше ста чоловік, отже, його посада пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому він є службовою особою.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 не був наділений владними повноваженнями, місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність виключення з обвинувачення посилання на вчинення злочину з використанням наданої влади.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, фактичних обставин справи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тих обставин, на які його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 посилаються в апеляційних скаргах.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_10 не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Підстав для зміни чи скасування вироку стосовно ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .