Справа № 11-347/08 Головуючий
в 1 інстанції Храновська Н.В.
Категорія. ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289
КК України Доповідач в
апеляційній інстанції Олексюк Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22 липня 2008 року

Колегія суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка Я.М.,

суддів - Хлапук
Л.І., Лозовського А.О.,

з участю прокурора - Смолюка Б.С.,

засудженого - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 на вирок Шацького районного
суду від 22 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Дубечно Старовижівського району Волинської області, жителя с. Пехи
Шацького району, українця, громадянина України, з середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого, судимого вироком Шацького районного суду від
01.06.2006 року за ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді
штрафу в розмірі 510 грн.,

засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3
ст. 289 КК України на 7(сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя с. Пехи Шацького
району, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого, несудимого,

засуджено
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання із
застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5(п'ять)
років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК
України постановлено звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбуття призначеного
судом покарання, якщо він протягом встановленого йому іспитового строку на
3(три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки:

1. повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи;

2. з'являтись
періодично в органи кримінально - виконавчої системи для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під
вартою, а засудженому ОСОБА_2 змінено з тримання під вартою на підписку про
невиїзд та звільнено з під варти у залі суду.

Строк відбування покарання
ОСОБА_1 постановлено рахувати з часу затримання з 21 січня 2007 року.

Вироком стягнуто з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в дохід держави 141 грн. 23 коп. в рівних долях з кожного судових
витрат по справі за проведення дактилоскопічної експертизи та в користь
потерпілого ОСОБА_4 по 3000 грн. моральної шкоди.

Вироком вирішено долю речових
доказів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 20 січня 2007
року, близько 22 год. 30 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та
здоров'я до потерпілого ОСОБА_4 намагався заволодіти його автомобілем
«Фольксваген-джета» державний номер НОМЕР_1, вартістю 9022 грн. 09 коп., але
злочин не довів до кінця із-за незалежних від його волі причин.

В апеляції засуджений ОСОБА_1
просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на ст. 296 КК України.
Посилається на те, що під час досудового слідства було порушено його право на
захист, оскільки не забезпечили захисником, не дали можливості ознайомитися з
матеріалами справи. Вирок побудований на неправдивих показаннях його та
засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4 До нього під час досудового слідства
застосовувалось фізичне насильство з боку працівників міліції, тому він себе обмовив. Наміру заволодіти
автомобілем у нього не було, а його дії містять ознаки хуліганства щодо
потерпілого, оскільки той відмовився їх везти в нетверезому стані.

Захисник ОСОБА_3 в своїй
апеляції просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування. Посилається на те, що в основу вироку покладено протиречиві
докази, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Під час
досудового слідства ОСОБА_1 себе обмовив під дією психологічного та фізичного
насильства. Крім того, було порушено його право на захист, оскільки від послуг
відмовився під тиском. Також не була надана можливість ознайомитися з
матеріалами справи. При призначенні покарання судом не враховано, що
матеріальних збитків потерпілому не заподіяно. Діяння засудженим, що полягали в
здушуванні шиї потерпілого, та суб'єктивне відчуття потерпілим реальної загрози
позбавленню життя не можуть бути підставою для кваліфікації дій за ч. 3 ст. 289
КК України.

В запереченні на апеляцію
помічник Любомльського міжрайонного прокурора просить вирок суду залишити без
змін, оскільки винність ОСОБА_1 доведена дослідженими і оціненими судом
доказами, а вирок є законний та обґрунтований.

Потерпілий ОСОБА_4 в запереченні
просить апеляції залишити без задоволення. Вважає, що вирок винесений
справедливий.

Засуджений ОСОБА_2 вирок не
оскаржував.

Заслухавши доповідача, який
доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він
оскаржений, виклав основні доводи апеляцій, пояснення засудженого, його
захисника, які підтримали свої апеляції, міркування прокурора, який заперечив
проти апеляцій та просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів встановила, що всі апеляції до задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований
висновок про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені інкримінованому йому
злочину. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку
і перевірених судом доказах.

Посилання засудженого в
апеляції на наявність протиріч, які не усунуті судом, а також на неповноту і
односторонність дослідження доказів, є безпідставними і спростовується
сукупністю доказів досліджуваних судом.

Зокрема,
винуватість засудженого ОСОБА_1 підтверджується показаннями потерпілого
ОСОБА_4, які він давав під час досудового слідства та в судовому засіданні про
час, місце та обставини скоєння замаху на незаконне заволодіння його
транспортного засобу поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров'я
останнього.

Сам ОСОБА_1 під час
досудового та судового слідства визнав, що разом з ОСОБА_2 домовились незаконно
заволодіти автомобілем і узгодили план дій.

З потерпілим домовились
відвезти їх в урочище «Венське». По дорозі ОСОБА_1 стисну водія за шию, а
ОСОБА_2 тримав за волосся та обличчя, погрожували фізичною розправою із
застосуванням зброї, вимагали зупинити автомобіль та віддати ключі.

Не заперечив своєї вини в
судовому засіданні і засуджений ОСОБА_2, який дав аналогічні покази.

Під час відтворення
обстановки та обставин події з участю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в ході яких, останні показали на місці та розповіли
про обставини вчинення даного злочину, що відповідає іншим доказам по
справі(а.с. 54-57, 51-53).

Вина ОСОБА_1 підтверджується
показами свідка ОСОБА_5, яка в своїх показах підтвердила, що 20 січня 2007
року, близько 22 години на автодорозі в урочищі «Венське» зустріла ОСОБА_4,
який розповів про обставини вчинення відносно нього злочину(а.с. 48).

Згідно висновку
судово-медичної експертизи від 23.01.2007 року на тілі ОСОБА_4 були виявлені
тілесні ушкодження: гематоми, садна на обличчі, шиї, руках, які за ступенем
тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень(а.с. 95-96).

Твердження ОСОБА_1, що
ОСОБА_2 його обмовив не заслуговують на увагу, оскільки викриваючи ОСОБА_1 той
викривав і себе у вчиненні злочину.

В справі відсутні будь-які
дані про те, що до ОСОБА_1 застосовувались недозволенні методи досудового
слідства. В судовому засіданні він в присутності захисника нічого не
стверджував про застосування до нього працівниками міліції психічного та
фізичного тиску.

Безпідставним є і посилання
апелянтів в своїх апеляціях на порушення
права на захист, оскільки під час досудового слідства ОСОБА_1 добровільно
відмовився від захисника, а в судовому засіданні був забезпечений
адвокатом(а.с. 29, 30, 125, 126).

Також судом першої інстанції
вірно встановлено, що ОСОБА_1 здійснив напад на потерпілого з метою заволодіння
транспортним засобом, а тому твердження в апеляції засудженого, що вчиненні
його дії містять ознаки хуліганства не знайшли свого підтвердження.

Спростовуються твердження
захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про те, що останньому не була надана можливість
ознайомитися з матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1
ознайомився з матеріалами справи в повному об'ємі( а.с. 136).

Обставини, які б ставили під
сумнів достовірність зібраних у справі доказів та правильність висновків суду
про винність ОСОБА_1 у злочині, за який він засуджений, не встановлено.

При перевірці справи також не
встановлено порушень кримінально-процесуального закону, які б могли перешкодити
суду, повно і всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване рішення.

Дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 15 ч.
3 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_1 обрано у
відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з врахуванням характеру і
ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що він раніше судимий за
злочин, судимість за який не погашена та не знята встановленому законом
порядку, на шлях виправлення не став, а
знову вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп'яніння, що є обтяжуючими
покарання обставинами.

Враховано судом і дані щодо
його особи та пом'якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті на які вказує
ОСОБА_1 та його захисник у своїх апеляціях, обравши йому мінімальне покарання
передбачене санкції частини статті
закону за який його засуджено.

Обране покарання засудженому
є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових
злочинів.

Підстав для скасування вироку
з направленням справи для проведення додаткового розслідування чи
перекваліфікації дій ОСОБА_1 на хуліганство, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_1
та його захисника ОСОБА_3залишити без задоволення, а вирок Шацького районного
суду від 22 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Головуючий підпис Я.М. Олексюк

Судді підпис підпис Л.І. Хлапук, А.О. Лозовський

Оригіналу відповідає:

Суддя Апеляційного суду

Волинської області Я.М.
Олексюк