Провадження № 11-кп/783/302/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0004019 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбора, Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 раніше не судимий,

за ч. 2 ст. 350 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 20.01.2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 350 КК України на три роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 29.10.2014 року близько 14.30 год., в службовому кабінеті начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_11 , що на пр. Чорновола, 39 у м. Львові, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 згідно Закону України «Про державну виконавчу службу» є службовою особою, діючи умисно та пов`язуючи свої дії із діяльністю ОСОБА_11 на вказаній вище посаді, наніс йому удар кулаком в обличчя, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді рани і садна на слизовій оболонці верхньої губи, синців на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ справа, на шкірі нижньої губи справа.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 350 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що суд ухвалив обвинувальний вирок відносно ОСОБА_6 за відсутності жодного об`єктивного прямого доказу його вини. Вказує на відсутність в діях ОСОБА_6 суб`єктивної сторони злочину - прямого умислуна нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Стверджує, що суд необгрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого, хоча всі сумніви щодо доведеності вини особи мали тлумачитися судом на користь обвинуваченого. Стверджує, що висновки суду суперечать наявним у справі доказам, оскільки свідок ОСОБА_12 не був в кабінеті потерпілого безпосередньо в момент заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Показання даного свідка не вказують на те, що саме обвинувачений умисно наніс тілесні ушкодження потерпілому. Суд у вироку не зазначив з яких підстав він відкинув показання та доводи обвинуваченого ОСОБА_6 . Звертає увагу, що у Галицькому РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області перебуває кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 щодо факту нанесення йому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень і з цього приводу захистом заявлялось клопотання про долучення до матеріалів справи письмового доказу, а саме ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26.12.2014 року, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0004055 та скеровано дану справу до Галицького райвідділу міліції для подальшого досудового розслідування, однак судом дане клопотання було відхилено. Вважає, що даною ухвалою, долученою до апеляційної скарги, ставиться під сумнів достовірність показів потерпілого ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій ним апеляційній скарзі просить вирок скасувати та постановити новий, який визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 2 ст. 350 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що вирок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що версію потерпілого він заперечує і стверджує, що тілесні ушкодження утворились у ОСОБА_11 внаслідок необережності під час шарпанини між ними. Про це свідчать і показання свідка ОСОБА_12 , який стверджував, що бачив як потерпілий і він притримували один одного за одяг. Покази потерпілого суперечать показам даного свідка, а отже є припущенням та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку в якості доказу. Зазначає, що клопотання про долучення до матеріалів справи ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26.12.2014 року окрім його захисника заявлялось і ним особисто, однак судом дане клопотання було безпідставно відхилено.

Прокурор ОСОБА_13 в поданій апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 350 КК України три роки обмеження волі. Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не у повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Крім того, судом не враховано і ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив злочин насильницького характеру та не визнав своєї вини у його вчиненні.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 та заперечили апеляційну скаргу прокурора, міркування прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_9 та прокурора до задоволення не підлягають.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину заперечив та пояснив, що у зв`язку із прийняттям державним виконавцем рішення про закриття виконавчого провадження щодо усунення перешкод у його спілкуванні з дочкою, він прийшов на прийом до начальника Личаківської державної виконавчої служби ОСОБА_11 . Повідомивши, що перебуває у безвихідному становищі, він погладив ОСОБА_11 рукою по голові, по волоссю, щоб подякувати за все. Проте ОСОБА_11 його відштовхнув і між ними розпочалась шарпанина. ОСОБА_11 покликав співробітника, підійшов свідок ОСОБА_12 , який в подальшому викликав міліцію. Він ОСОБА_11 умисно тілесних ушкоджень, ударів не наносив.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання обвинуваченого, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, правильно визнав такими, що не відповідають дійсності його твердження про те, що він злочину не вчиняв, оскільки такі спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами у справі.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що він працює на посаді начальника Личаківської державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Коли він перебував при виконанні службових обов`язків та здійснював прийом громадян, знаходячись за столом свого робочого кабінету, зайшов ОСОБА_6 і наніс йому удар кулаком в обличчя. Він встав, відштовхнув ОСОБА_6 і між ними розпочалась шарпанина. Він почав кликати свого заступника ОСОБА_12 , щоб той викликав міліцію. Побачивши що відбувається, ОСОБА_12 пішов викликати міліцію. До приїзду працівників міліції ОСОБА_6 ще розбив сувенірну тарілку.

Покликання в апеляційних скаргах на необ`єктивність, протирічивість показань потерпілого ОСОБА_11 необгрунтоване. Як вбачається з матеріалів справи, жодних підстав оговорювати обвинуваченого у потерпілого не було. Показання потерпілого є детальними та послідовними, не містять суперечностей, відповідають іншим доказам у справі та обгрунтовано прийняті судом до уваги.

Доводи сторони захисту про те, що в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 26.12.2014 року (долученої до апеляційної скарги) ставиться під сумнів достовірність показань потерпілого ОСОБА_11 не відповідають змісту самої ухвали.

Показання потерпілого щодо обставин скоєння обвинуваченим злочину узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що почувши шум, те, що потерпілий його кликав, зайшов до кабінету ОСОБА_11 . Побачив обвинуваченого, який шарпав ОСОБА_11 за одяг. На прохання потерпілого він викликав міліцію. Повернувшись у кабінет, побачив там розбиту сувенірну тарілку. Також ствердив наявність слідів тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_11 .

Даними висновку судово-медичної експертизи № 1937 від 30.10.2014р. стверджується наявність у ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень у вигляді рани і садна на слизовій оболонці верхньої губи, синців на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ справа, на шкірі нижньої губи справа /т.1 а.с. 19/.

Матеріалами справи також стверджується перебування потерпілого ОСОБА_11 на посаді начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та графік проведення ним прийому громадян /т.1 а.с. 17, 59-61/.

Даними постанови від 14.10.2014р. про закінчення виконавчого провадження стверджується наявність закінченого виконавчого провадження за рішенням суду щодо усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_6 з дитиною /т.1 а.с. 49-50/.

Згідно скарги ОСОБА_6 від 25.09.2014р. та відповіді ОСОБА_11 від 16.10.2014р., ОСОБА_6 звертався до потерпілого, як до начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з приводу дій державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні, що також було предметом оперативної наради в Головному управлінні юстиції 29.10.2014р. /т.1 а.с. 52-55, 57-58/.

Досліджені судом першої інстанції докази у справі, в тому числі показання свідка ОСОБА_12 , дані висновку судово-медичної експертизи, відповідають показанням потерпілого про обставини скоєння злочину обвинуваченим і спростовують версію ОСОБА_6 про те, що він ОСОБА_11 ударів не наносив, а тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись при шарпанині, а не внаслідок умисних дій.

Досліджені судом докази у справі свідчать про те, що обвинувачений діяв цілеспрямовано, з умислом на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень і такі дії мали місце саме у зв`язку із службовою діяльністю ОСОБА_11 , під час виконання ним службових повноважень.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, відповідно до вимог закону дав вірну оцінку зібраним доказам: показам обвинуваченого, потерпілого, свідків, іншим доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 350 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження службовій особі у зв`язку з її службовою діяльністю.

Щодо покарання, призначеного обвинуваченому, то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, те, що він характеризується позитивно, має неповнолітню дитину та призначив обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, мінімальне згідно санкції статті, за якою кваліфіковано злочин.

Рішення суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, грунтується на вимогах закону і конкретних обставинах справи.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України є обгрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, його захисника та прокурора.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 20.01.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: