Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-239/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради Івано-Франківської області вул. Незалежності,1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2010 року в період часу з 00 год. 30 хв. до 02 год. 30 хв. ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з мотивів помсти та перебуваючи в приміщенні цеху ПП «Мічковський», власником якого є ОСОБА_2, розташованого по вул. Леніна, 60 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в якому ОСОБА_1 тимчасово неофіційно працював різноробочим, внаслідок чого мав вільний доступ до вказаного приміщення та до товарно-матеріальних цінностей, скориставшись при цьому нічним часом доби, відсутністю власника та сторонніх осіб, які могли би викрити його у скоєнні злочину, таємно викрав індивідуальне майно ОСОБА_2, а саме 10 кубічних метрів піноблоку (розміром 60x30x20см) в кількості 280 шт. вартістю 450 гривень за 1 кубічний метр на загальну суму 4500 грн.

Після вчиненого ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник , чим завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 4500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що з 13.09.2010 року він неофіційно працював в ПП «Мічковський» на посаді різноробочого та проживав на території цеху по вул. Леніна, 60 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Потерпілий обіцяні йому за роботу гроші не платив, але інколи давав невеликі суми, щоб купив сигарети. Заборгованість ОСОБА_2 за роботу становить 3 000 грн.

10.11.2010 року між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу виконання роботи, в ході якого потерпілий наніс йому два удари шлангом по нозі, за що ОСОБА_1 вирішив помститись, вчинивши крадіжку.

15.11.2010 року близько 18 години він та ОСОБА_3 випили по 0,5 л. горілки. Цього ж дня ввечері, коли ОСОБА_1 знаходився у цеху на робочому місці, до нього підійшов чоловік та запитав чи можна купити піноблок. ОСОБА_1 відповів, щоб той приїхав вночі, оскільки цех працює цілодобово, і він йому продасть піноблок та допоможе завантажити. Чоловік погодився. Після цього, ОСОБА_1 запропонував скоїти крадіжку піноблоків ОСОБА_3, який теж працював у вказаному цеху, але той відмовився. Близько 00 год. 30 хв. до території цеху під'їхав автомобіль марки «Газель» темного кольору з дерев'яним кузовом, який зупинився за територією цеху біля вхідних дверей до цеху, де зберігалися піноблоки. ОСОБА_1 побіг всередину цеху до кімнати відпочинку, де забрав свої речі, та, впевнившись, що ОСОБА_3 спить, підпер двері палицею, щоб той не зміг вийти та заважати скоєнню крадіжки. З автомобіля вийшов чоловік, який дав йому 1500 грн., за що ОСОБА_1 почав завантажувати до кузову піноблоки, які знаходилися складеними у цеху під стіною навпроти вхідних дверей до цеху. Скільки їх було вказати не може. Коли завантажив на кузов піноблоки, чоловік поїхав звідти, а ОСОБА_1 переодягнувся та попутним автомобілем поїхав в м. Київ, а в подальшому додому. Гроші витратив на власні потреби, придбавши собі продукти харчування.

Аналогічні показання підсудний дав в якості обвинуваченого (а.с.94-96), під час відтворення обстановки та обставин події 26.11.2010 року (а.с. 35-38).

Цивільний позов потерпілого визнає, але відшкодовувати матеріальний збиток, завданий крадіжкою не збирається, оскільки вважає, що потерпілий поступив несправедливо відносно нього, не заплативши зароблені ним гроші.

Крім повного визнання підсудний своєї вини, його винність у вчиненні крадіжки підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що він зареєстрований, як приватний підприємець. В с. Білогородка по вул. Леніна, 60 орендує приміщення, в якому розмістив цех по виробництву піноблоків. Приблизно з 19 вересня 2010 року він взяв підсобним робітником ОСОБА_1, який проживав на території цеху. По домовленості він сплачував за кожний залитий ним 1 кубічний метр піноблоку 35 грн. або, якщо виконував інші роботи, то 100 грн. за кожний відпрацьований день. ОСОБА_1 постійно порушував умови проживання,вживав на виробництві спиртні напої, тому між ними виникали конфлікти.

15.11.2010 до 18 годині він знаходився в приміщенні цеху. В цеху знаходились піноблоки підготовані для продажу. Він повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що вранці 16.11.2010 року прибуде замовник і вони повинні вказані піноблоки відвантажити.

16.11.2010 року о 5 годині ранку він прибув на підприємство, де виявив перед входом до цеху зі сторони вулиці Леніна свіжорозсипаний цемент і багато слідів вузьких від транспортного засобу (легкового автомобіля або мікроавтобуса). Вхідні двері до цеху були відчинені настіж. З 14 піддонів зникли 10 кубічних метрів піноблоку, тобто 280 шт., на загальну суму 4500 грн.

Просить стягнути з підсудного на його користь 4500 грн. у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що восени 2010 року працював різноробочим в ПП «Мічковський» по вул. Леніна,60 в с. Білогородка, де також різноробочим працював підсудний. Під час роботи між підсудним та потерпілим виник конфлікт, але який саме сказати не може, і в розмові ОСОБА_1 пообіцяв помститись.

15.11.2010 року ОСОБА_1 запропонував скоїти крадіжку з цеху, в якому вони працюють та виготовлюють піноблоки цього ж дня, але він відмовився, та не повірив тому, що той може так вчинити. Близько 21 години він ліг спати, а ОСОБА_1 сказав, що піде на ферму. Прокинувся близько 5 години 16.11.2010 року і хотів вийти до цеху з підсобного приміщення, але не зміг, оскільки зі сторони цеху двері до приміщення були чимось підперті, він почав стукати. Двері йому відчинив директор і запитав, де ОСОБА_1, він відповів, що той пішов на ферму і ще не повернувся. Вони з ОСОБА_2 вийшли з підсобного приміщення і пройшли до цеху, де виявили відсутність 10 кубічних метрів піноблоку, який був складений вздовж стіни з протилежного входу до цеху. Він не бачив хто викрав піноблок. Підтвердив, що 15.11.2010 року близько 17-18 год. вони з ОСОБА_1 вживали горілку, скільки випили не памятає.

Винність підсудного у вчиненні крадіжки також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Із заяви потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що в ніч з 15 на 16.11.2010 року з приміщення його складу по вул. Леніна,60 в с. Білогородка викрадено 10 куб.м. піноблоку (а.с.5).

Відповідно до товарного чеку від 16.11.2010 року вартість 10 куб. м. піноблоку становить 4500 грн. (а.с.6).

У протоколі огляду місця події від 16.11.2010 року зафіксована обстановка на території складу, орендованого ОСОБА_2 по вул. Леніна,60 в с. Білогородка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. (а.с. 9-13).

Суд визнає, що підсудний, потерпілий, свідок ОСОБА_3 давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні крадіжки доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд бере до уваги, що вчинений злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставин, що помякшують покарання підсудного, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння. Також при призначенні покарання, суд враховує, ставлення підсудного до вчиненого, яке, на думку суду, свідчить про те, підсудний не усвідомив ступеню суспільної небезпеки своїх дій, у вчиненому не розкаявся, тому суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов потерпілого у відповідності до ст.28 КПК України підлягає до задоволення у відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі на суму 4500 грн., зважаючи на спричинення матеріальної шкоди в зазначеній сумі внаслідок неправомірних дій підсудного, визнанням останнім позовних вимог.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити підсудному запобіжний захід з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління державного департаменту України з питань виконання покарання в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 5 (пять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 10 березня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області 668 грн. 73 коп. за проведення експертизи (а.с.55).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4500 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління державного департаменту України з питань виконання покарання в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області на протязі 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя: С.В.Хрипун