Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кульбаби
В.М.,

суддів Лагнюка
М.М. Суржка А.В.,

за участю прокурора Саленка
І.В.,

секретаря Гладких Л.М.

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0002169 за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
мешканки АДРЕСА_1, Дніпропетровської
області, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121
КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Баглійського районного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України
звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком на 3
роки, покладено обов'язок не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти про зміну місця
проживання, періодично з'являтися на
реєстрацію.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року вирок щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить
скасувати вирок та ухвалу суду,
призначити новий розгляд
кримінального провадження в суді
першої інстанції. Стверджує, судом
неправильно застосовано ст. 75 КК
України, що потягло м'якість
призначеного покарання. Не в достатній
мірі враховано те, що засуджена в стані
алкогольного сп'яніння двічі нанесла
удар у життєво-важливий орган - черевну
порожнину потерпілого. Відмовляючи у
задоволенні апеляційної скарги
прокурора, суд не навів докладних
мотивів прийнятого рішення, що є
істотним порушенням вимог
кримінального процесуального закону.

ОСОБА_1 засуджено за те, що вона 13 серпня
2013 року за місцем свого проживання в
АДРЕСА_1, під час сварки зі
співмешканцем ОСОБА_2 умисно нанесла
останньому два удари ножем по тулобу,
чим заподіяла проникаюче поранення
грудної клітки - тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала
апеляційного суду скасуванню,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини
засудженої у злочині за встановлених
фактичних обставин справи,
кваліфікація злочину у касаційній
скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора про
неправильне застосування
кримінального закону, м'якість
призначеного покарання та істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону є
необґрунтованими.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає
покарання у межах санкції закону, з
урахуванням ступеню тяжкості злочину,
даних про особу засудженого та
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України
висновок суду про можливість
виправлення засудженого без
відбування покарання, з випробуванням
можливий при врахуванні тяжкості
злочину, даних про особу винного та
конкретних обставин справи.

Як убачається з матеріалів справи,
призначаючи покарання засудженій із
урахуванням ст. 75 КК України, суд
виходив із обставин вчиненого злочину
та показань потерпілого, котрий
перебуває із засудженою у фактичному
шлюбі.

Потерпілий показав, що він власною
поведінкою спровокував дії ОСОБА_1,
оскільки перший в стані алкогольного
сп'яніння, застосував щодо неї фізичне
насильство.

Окрім того, судом враховано тяжкість
вчиненого злочину, дані про особу
ОСОБА_1, котра раніше до кримінальної
відповідальності не притягалася, щиро
розкаялася, активно сприяла у
розкритті злочину, одразу вжила
заходів щодо надання медичної допомоги
потерпілому, що є обставинами, які
пом'якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання по
справі не встановлено.

Посилання прокурора про неврахування
судами обставини, яка обтяжує
покарання - стану алкогольного
сп'яніння засудженої на час вчинення
злочину, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки обстеження
ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння
не проводилося, а даних, які
підтверджують ці обставини судом не
встановлено.

Суд взяв до уваги позицію потерпілого,
котрий претензій до ОСОБА_1
ніяких не мав, просив призначити
засудженій покарання не пов'язане із
позбавленням волі.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що призначене ОСОБА_1
покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,
65 КК України, є достатнім для її
виправлення, та запобіганню вчиненню
нових злочинів.

Як убачається зі змісту ухвали, суд
апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляційної скарги
прокурора і своє рішення про відмову у
задоволенні його апеляційної скарги
належним чином мотивував.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року відповідає вимогам ст.
419 КПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає доводи скарги прокурора
безпідставними, а касаційну скаргу
такою, що задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги і матеріали
кримінального провадження не містять
вказівок на інші порушення вимог
закону, які були би підставами для
зміни або скасування судових рішень.

Керуючись ст.ст. 433-436 КПК України,
колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а вирок Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції
відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України
набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Лагнюк М.М.
Суржок А.В. Кульбаба
В.М.