Справа № 495/1826/15-к

ВИРОК
27.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський
Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на
утриманні 3 неповнолітніх дітей :16 та 12 років, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого : 18.04.2003 року Білгород-
Дністровським міськрайонним судом Одеської області, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років
позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання згідно ст.75 КК України на
випробувальний термін. 04.05.2007 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом
Одеської області, за ч.2 ст.187, 69, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі.
05.10.2012 року звільнений на підстав відбуття строку покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
11 січня 2015 року, приблизно о 11:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись в п`ятому секторі центрального міського ринку КП «Асорті», розташованого по вул. Першотравневій 75, у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, умисно, з корисливою метою, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з прилавку торгівельного батискафа №5 таємно викрав грошові кошти у сумі 2000 гривен, які належать ОСОБА_5 , після чого з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 11 січня 2015 року, знаходячись на центральному міському ринку шляхом вільного доступу викрав з прилавку грошові кошти у сумі 2000 гривен, які належать ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення та розглянути справу відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості злочинів, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання його можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Суд вважає доказаним цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 на 2000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, який визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 та належить стягнути з ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 на 2000 грн. матеріальної та 1000грн. моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди.
Матеріали характерезуючі особистість засудженого ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/1826/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :