Справа № 727/5001/15-к
Провадження № 1-кп/727/231/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого в силу ст.89 КК України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
в скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 12 квітня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 16 по вулиці Максимовича м. Чернівців, вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , в ході якого умисно наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому гілки нижньої щелепи зліва без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 553-д від 22 травня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні даного злочину визнав повністю. Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.
В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України 05 червня 2015 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в умисному спричиненні 12 квітня 2015 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, і в повному обсязі відшкодував потерпілому спричинену його діями матеріальну та моральну шкоду.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.122 ч.1 КК України у вигляді одного року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
На момент підписання угоди про примирення потерпілий ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, зазначені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено.
Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1) КПК України, а потерпілий ОСОБА_6 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за даний злочин (окрім випадку невиконання ним у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_6 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді одного року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_6 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 злочину за ст.122 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкий злочин, ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 05 червня 2015 року між ним та потерпілим ОСОБА_6 , і узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, а також з врахуванням його віку.
Суд вважає, що заявлений прокурором в інтересах держави в особі департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування витрат в сумі 1325 грн. 15 коп. на лікування потерпілого ОСОБА_6 у відділенні хірургічної стоматології обласної комунальної установи «Чернівецька обласна клінічна лікарня» в період з 14 по 24 квітня 2015 року (10 ліжко-днів) підлягає до задоволення, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації належить стягнути цю суму, оскільки його винними діями потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на лікуванні і на це потрачено державні кошти в сумі 1325 грн. 15 коп., які згідно ст.1206 ЦК України підлягають відшкодуванню особою, яка винна у вчиненні злочину, з чим погодився і обвинувачений, повністю визнавши цей позов.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України,
суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 05 червня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 визнати винним за ст.122 ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 1325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) гривень 15 копійок.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ ОСОБА_11