АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Вотьканича Ф.А.,

суддів - Стана
І.В., Дідика В.М.,

за
участю прокурора - Сирохман Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в
м. Ужгороді кримінальну справу за апеляцією, яку подав засуджений ОСОБА_1. на вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 16 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, росіянин, гр. України, з
неповною середньою освітою, не одружений тимчасово не працював, раніше
неодноразово судимий і, зокрема, 12 жовтня 2006 року вироком Ужгородського
міськрайонного суду за ст. 185 ч. 2 КК України на чотири роки один місяць
позбавлення волі,

засуджений за ч.
2 ст. 190 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного за цим
вироком покарання приєднано частину не відбутого за вироком Ужгородського
міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року й остаточно до відбуття ОСОБА_1. призначено
чотири роки три місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1. залишено попередній - тримання під вартою, а строк
відбуття покарання визначено рахувати з 13 травня 2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь
потерпілого ОСОБА_2. 631
гривню.

Згідно вироку, ОСОБА_1.
визнаний винуватим і засуджений за те, що 24 листопада 2005 року,
знаходячись на території новобудови, що розташована по вулиці Толстого 29 в м.
Ужгороді, діючи умисно, протиправно, повторно, шляхом обману та зловживання
довірою, заволодів мобільним телефоном марки «Сіменс МЦ-60» в якому знаходилась
електронна сім картка мобільного оператора «Джине» на рахунку якої було 21
гривня, - всього майном на загальну суму 631 гривня, - чим заподіяв потерпілому
ОСОБА_2. матеріальну шкоду.

Справа: № 117;
категорія: .11 Номер рядка статистичного звіту - 6 головуючий у
суді першої інстанції:
Бедьо В.І. доповідач: Стан і.в.

В апеляції засуджений ОСОБА_1. вказує про те, що судом першої інстанції йому
необгрунтовано не зарахбвано в строк відбуття покарання час перебування під
вартою з 11 грудня 2004 року по 04 березня 2005 року, що вищевказаний період
часу йому зараховано в строк відбуття покарання згідно вироку Ужгородського
міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року. Просить задовольнити доводи
поданої ним апеляції.

Іншими
учасниками процесу апеляція на вирок не подавалась.

Заслухавши доповідача про суть вироку, повідомлення про
те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляції, пояснення
прокурора, який підтримав доводи апеляції засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає до задоволення з таких підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який він засуджений
підтверджується сукупністю зібраних по справі, перевірених судом першої
інстанції та наведених у вироку доказів і така засудженим не оспорюється.

Дії засудженого ОСОБА_1. за ст. 190 ч.
2 КК України кваліфіковані правильно.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи
зміну вироку.

Доводи апеляції ОСОБА_1.
про те, що судом першої інстанції йому необгрунтовано не зараховано в строк
відбуття покарання час перебування під вартою з 11 грудня 2004 року по 04
березня 2005 року, оскільки цей період часу йому зараховано в строк відбуття
покарання згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2006
року, колегія суддів задовольняє з таких підстав.

Так, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, ст.
338 КПК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд,
призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає
остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або
шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні
покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах,
встановлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає
більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або
особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів
у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в
Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів
призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю
злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань
довічним позбавленням волі.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій
статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановления вироку в справі
буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановления попереднього
вироку. У цьому випадку в стрбкТІокарання, остаточно призначеного за сУк}чгшстю
злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім
вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З вироку Ужгородського
міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року вбачається, що в строк відбуття
покарання ОСОБА_1.
зараховано час перебування його під вартою з 11 грудня 2004 року по 04 березня
2005 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним у строк відбуття
покарання ОСОБА_1. зарахувати
час перебування його під вартою з 11 грудня 2004 року по 04 березня 2005 року,
а доводи поданої ним апеляції задовольняє.

Керуючись
СТ.СТ.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляцію
засудженого ОСОБА_1. задовольнити.

В строк
відбуття покарання ОСОБА_1
зарахувати час перебування його під
вартою з 11 грудня 2004 року по 04 березня 2005 року.

В решті вирок Ужгородського
міськрайонного суду від 16 листопада
2006 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни.