Справа № 379/1948/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/493/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 09.06.2015

УХВАЛА
Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого- судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

виправданої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000002 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Таращанського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку м. Києва, вдову, пенсіонерку, яка проживає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано не винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та виправдано,

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 2 березня 2005 року, зловживаючи довірою голови СФГ ,,Обрій ОСОБА_10 , СПД ОСОБА_9 , яка зареєстрована як ФОП код ЄДРПОУ НОМЕР_1 в ДПІ Дніпровського району м. Києва з 1998 року, завідомо не маючи на меті виконати угоду у повному обсязі, уклала з останнім договір купівлі-продажу товарів, відповідно до якого купила зерно кукурудзи в СФГ ,,Обрій в кількості 294,729 тон за ціною 400 грн. за одну тону на загальну суму 117892,36 грн. і згідно з договором повинна була провести розрахунок за зерно кукурудзи до 2 квітня 2005 року. Після підписання договору, СПД ОСОБА_9 вивезла належне СФГ ,,Обрій зерно кукурудзи з території Миронівського та Таганчанського (Богуславський район) ХПП до 10 березня 2005 року та здійснила часткову оплату за зерно кукурудзи в сумі 70 000 грн., а саме: 24 березня 2005 року - 30000грн., 5 квітня 2005 року - 10000 грн., 7 квітня 2005 року - 10000 грн., 8 квітня 2005 року - 20000 грн. і після цього оплата за зерно припинилася. В подальшому ОСОБА_9 припинила стосунки та контакти з головою СФГ ,,Обрій ОСОБА_10 , всіляко ухилялася від зустрічей та ігнорувала його телефонні дзвінки, чим унеможливила повернення коштів шляхом цивільно-правового врегулювання відносин, вказавши в договорі невірну адресу СПД, що свідчить про умисел ОСОБА_9 на незаконне заволодіння товарно-матеріальними цінностями СФГ ,,Обрій, а саме зерном кукурудзи в кількості 119,725 тони на загальну суму 47892, 36 грн. Вказаним зерном кукурудзи в кількості 119,725 тони СПД ОСОБА_9 розпорядилась у власних невстановлених слідством цілях.

Крім того, в 2005-2009 роках ОСОБА_9 продовжувала займатися підприємницькою діяльністю з купівлі та продажу с/г продукції, у тому числі з господарствами ПСП АФ ,,Соснівська та СТОВ ,,Співдружність, отримуючи на власні рахунки значні грошові кошти за закупівлю та поставку зерна. При цьому ОСОБА_9 , до якої постійно звертався директор СФГ ,,Обрій ОСОБА_10 , з вимогою повернути грошові кошти за отримане зерно кукурудзи, мала змогу в повному обсязі розрахуватися з СФГ ,, ОСОБА_11 , але даних дій не проводила та ігнорувала вимоги голови СФГ ,, ОСОБА_11 щодо погашення боргу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність СПД ОСОБА_9 , зловживаючи довірою власника ПСП АФ ,,Соснівська ОСОБА_12 , шляхом обману щодо строків оплати за відпущене зерно, завідомо не маючи на меті виконувати угоду у повному обсязі, уклала 2 червня 2008 року з ПСП АФ ,,Соснівська договір купівлі-продажу зерна, відповідно до якого, підприємство взяло на себе зобов`язання продати ОСОБА_9 зерно ячменю в кількості 1000 тон на суму 1 300 000 грн. На виконання умов договору ПСП АФ ,,Соснівська протягом з 3 червня 2008 року по 12 червня 2008 року було відпущено ОСОБА_9 1116,4 тони зерна ячменю на суму 1451320 грн. ОСОБА_9 , використовуючи найманий автотранспорт, вивезла зерно ячменю, яким розпорядилася на власний розсуд. Відповідно до п.5.2 договору ОСОБА_9 , як покупець, зобов`язана була повністю розрахуватися за отримане зерно ячменю до 22 червня 2008 року, проте після укладення договору та отримання зерна ячменю від ПСП АФ ,,Соснівська ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, умови договору не виконала.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою отримання прибутку від придбаного зерна ячменю в ПСП АФ ,,Соснівська, ОСОБА_9 уклала договір поставки 6 червня 2008 року з ТОВ ,,Кернел-Трейд м. Київ та на виконання умов договору поставила 9 червня 2008 року та 12 червня 2008 року зерно ячменю в ТОВ ,,Кернел-Трейд в загальній кількості 786, 890 тон, отримавши кошти в сумі 845906, 75 грн.

Одночасно ОСОБА_9 , з метою отримання прибутку від придбаного зерна ячменю в ПСП АФ ,,Соснівська, поставила 3, 4, 5 червня та 10 липня 2008 року зерно ячменю до АТ ,,Київ-Атлантік Україна в загальній кількості 661,1 тони на загальну суму 728079 грн.

Таким чином, за період з 9 червня по 10 липня 2008 року ОСОБА_9 отримала від реалізації зерна ячменю грошові кошти в сумі 1 573 985, 75 грн. та мала реальну можливість розрахуватися з ПСП АФ ,,Соснівська за відпущене їй зерно ячменю в кількості 1116,4 тони на суму 1 451 320 грн.

Проте ОСОБА_9 , з метою приховування свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, перерахувала ПСП АФ ,,Соснівська лише незначну частину загальної вартості отриманого зерна ячменю (670000 грн. з 1 451 320 грн.), а в подальшому припинила всі стосунки та контакти з керівництвом підприємства, змінила адресу суб`єкта СПД, будучи зареєстрованою, як фізична особа підприємець за однією адресою, проживала в іншому місці без реєстрації, при цьому вона ухилялася від розгляду листів та претензій ПСП АФ ,,Соснівська щодо виконання умов договору, які поверталися без одержання, чим унеможливлювала повернення коштів шляхом цивільно-правового врегулювання відносин. Отримані грошові кошти до ПСП АФ ,,Соснівська від реалізації зерна ячменю, придбаного на протязі з 3 по 12 червня 2008 року в ПСП ,,Соснівська не перерахувала, заволодівши коштами на суму 718 320 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто до примітки ст. 185 КК України є вчиненим в особливо великих розмірах та розпорядилась ними на власний розсуд.

Таким чином, цивільно-правовий договір з ПСП АФ ,,Соснівська про купівлю-продаж зерна та часткові розрахунки ОСОБА_9 використала, як спосіб обману керівництва ПСП та незаконного заволодіння майном підприємства у великих розмірах.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, СПД ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами СТОВ ,,Співдружність, діючи за раніше напрацьованою схемою на заволодіння коштами шляхом зловживання довірою, виконала укладені з СТОВ ,,Співдружність договори №2008-12-01 від 1 грудня 2008 року на поставку 2000 т зерна кукурудзи по ціні 450 грн. за 1 тону на загальну суму 900 000 грн. та №2008-12-03 від 2 грудня 2008 року на продаж 1000 тон зерна кукурудзи по ціні 435 грн. за 1 тону на загальну суму 435 000 грн., здійснивши поставки зерна кукурудзи в кількості 2379,416 тони на суму 1 232 737, 0 грн., причому розрахунок на зерно кукурудзи здійснювався по мірі надходження зерна до СТОВ ,,Співдружність, чим ввела в оману директора ,,Співдружність ОСОБА_13 , викликавши у нього довіру, довівши, що вона є надійним діловим партнером, який чітко виконує умови договору. В подальшому СПД ОСОБА_9 , використовуючи особливі довірчі стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_13 , викликавши в останнього впевненість у вигідності укладення нових договорів про поставку зерна та зловживаючи його довірою, завідомо не маючи на меті виконувати умови договорів у повному обсязі, на протязі січня-лютого 2009 року знову уклала з директором СТОВ ,,Співдружність ОСОБА_13 ряд договорів купівлі-продажу, а саме: договір № 2009-22-01 від 22 січня 2009 року на поставку 2000 т зерна кукурудзи по ціні 560 грн. за одну тону, договір №2009-16-02 від 16 лютого 2009 року на поставку 1000 т зерна кукурудзи по ціні 700 грн. за одну тону, договір №2009-24-02 від 24 лютого 2009 року на поставку 1000 т зерна кукурудзи по ціні 650 грн. за одну тону, тобто за цінами нижчими середньозважених біржових, які склалися на біржовому ринку України в даний період, ввівши таким чином в оману останнього у вигідності укладення договорів за нижчими цінами в порівнянні з ринковими та поставила умову проведення передплати за зерно по вказаним договорам.

Виконуючи умови договорів директор СТОВ ,,Співдружність ОСОБА_13 провів передплату по договорам, зокрема: договір №2009-22-01 від 22 січня 2009 року перерахована сума 1 210 000 грн., договір №2009-16-02 від 16 лютого 2009 року перераховано 700 000 грн., договір №2009-24-02 від 24 лютого 2009 року перераховано 650 000 грн. на банківські рахунки СПД ОСОБА_9 в АБ ,,Діамант та ПАТ КБ ,,Правекс-Банк гроші загальною сумою 2 560 000 грн. Згідно вказаних договорів СПД ОСОБА_9 зобов`язувалась поставити 4 000 тон зерна кукурудзи, з яких 3 000 тон в строк до 30 лютого 2009 року включно, а іншу 1 000 тон в строк включно до 31 березня 2009 року.

З метою реалізації свого задуму на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_9 , ввівши в оману ОСОБА_13 щодо поставки зерна відповідно до вищевказаних договорів, отримавши оплату в повному обсязі, поставила товариству незначну частину зерна, а саме: за договором № 2009-22-01 від 22 січня 2009 року - 1158,976 тон зерна кукурудзи на суму 649 026,56 грн., а інші отримані на власні рахунки в банківських установах АБ ,,Діамант та ПАТ КБ ,,Правекс-Банк грошові кошти з СТОВ ,,Співдружність зняла готівкою, які в подальшому використала у власних цілях.

В подальшому ОСОБА_9 припинила стосунки та контакти з посадовими особами СТОВ ,,Співдружність, ухилялася від зустрічей, ігнорувала телефонні дзвінки ОСОБА_13 , вказала невірну юридичну адресу СПД в укладених договорах, чим унеможливила повернення коштів шляхом цивільно-правового врегулювання відносин та зняла готівкою грошові кошти з банківських рахунків АБ ,,Діамант та ПАТ КБ ,,Правекс-Банк, що свідчить про умисел ОСОБА_9 на незаконне заволодіння грошовими коштами СТОВ ,,Співдружність шляхом зловживання довіри на загальну суму 1 808 710, 44 грн., що у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто до примітки ст. 185 КК України є вчиненим в особливо великих розмірах.

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року ОСОБА_9 визнано не винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Цивільні позови СФГ ,,Обрій, ПСП АФ ,,Соснівська, СТОВ ,,Співдружність судом залишені без розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити покарання - за ч.3 ст. 190 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 190 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначити у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Апелянт вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також прокурор вказує, що при постановленні вироку судом неналежно досліджені і не обгрунтовано відхилені докази, які надані органом досудового розслідування і свідчать про винуватість ОСОБА_9 , не надано їм належну оцінку, невірно розтлумачені норми чинного законодавства України. Апелянт стверджує, що при розгляді кримінального провадження в суді встановлено, що при укладенні ОСОБА_9 угод купівлі-продажу зернових остання не мала наміру їх повного виконання, так як повне виконання угод тягло за собою понесення значних збитків, а отримання так званого ,,прибутку можливе було лише за умови отримання повної передоплати чи отримання зернових в повному обсязі та подальшого часткового виконання угоди шляхом неповної сплати коштів чи поставки зернових в неповному обсязі. Всі укладені ОСОБА_9 угоди, про які йдеться мова в обвинуваченні, були заздалегідь збитковими і не мали на меті отримання ,,законного прибутку. Вказує, що суд дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченої умислу на вчинення шахрайства лише за тієї обставини, що представники потерпілих та свідки, допитані в судовому засіданні, показали, що ОСОБА_9 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, тобто несвоєчасно поставляла продукцію, несвоєчасно перераховувала кошти за отриману продукцію, у зв`язку з невиконанням іншими учасниками господарювання своїх зобов`язань, проте, при цьому суд взяв до уваги лише частину показів вказаних учасників процесу, а іншу частину показів проігнорував, в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, не навівши при цьому мотивів свого рішення, з яких відкинув докази обвинувачення.

В поданих запереченнях виправдана ОСОБА_9 вважає вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим та таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав частково, вважає, що судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, однак висновки суду першої інстанції не відповідають викладеним в судовому рішенні фактичним обставинам справи, виправдану, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, думку захисника, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_9 судом апеляційної інстанції встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить посилань про те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. : рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.

Зі змісту вказаного обвинувального акту вбачається, що в ньому вказані лише ті обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, жодних даних про те, що зазначеній особі висунуто обвинувачення у вчиненні нею кримінальних правопорушень, немає.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень висунуто не було, суд першої інстанції не мав права призначати судовий розгляд вказаного кримінального провадження. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості постановити у справі законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, вирок Таращанськогорайонного суду Київської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Таращанськогорайонного суду Київської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

_______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4