Справа № 368/2468/14-к
Провадження 1 в/368/45/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області
В складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
З участю:
Прокурора: ОСОБА_3
Представника ВК: ОСОБА_4
ОСОБА_5
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області кримінальне провадження 1 в/368/45/15, справа № 368/2468/14 к за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положення ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд, -
В С Т А Н О В И В :
18.12.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію в 2014 році», ( а.с., 1 2), в якій засуджений просить суд винести ухвалу, якою:
Прийняти до розгляду та задовольнити клопотання, про застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
Ухвалити судове рішення, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. скоротити наполовину не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Подільського районного суду м.Києва від 22.06.2012 р.
Свої вимоги засуджений в мотивувальній частині клопотання обґрунтовує наступним:
22.06.2012 р. вироком Подільського районного суду м.Києва його було засуджено за ст.286 ч. 2 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вирок Подільського районного суду м. Києва набрав законної сили 06.11.2012р.
Початок строку відбуття покарання, - 29.04.2014р.
До Кагарлицької виправної колонії прибув 28.05.2014р.
В період часу з 06.11.2012 р. по 29.04.2014 р. знаходився за адресою свого постійного місця проживання по АДРЕСА_1 , в зв`язку з не виконанням уповноваженими особами вироку.
19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014р.» від 08.04.2014р.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» - дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ким чинності включно.
Згідно ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» - дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», «Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установа виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.»
Згідно п. в. ч. 2 ст. 9 Закону України «Про амністію у 20і4році» «Застосування цього Закону здійснюється щодо:
в) засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого.»
Статтею 6 Закону "Про амністію у 2014 році" передбачено скорочення наполовину не відбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. ст. 1 - 5 Закону "Про амністію у 2014 році".
п. 3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 26.05.2014, № 223-757/0/4-14 "Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін" визначено, що дія статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст. 8 Закону "Про амністію у 2014 році" та у ст. 4 Закону "Про застосування амністії в Україні"), незалежно від строку відбутого ними покарання.
Вказані роз`яснення судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надано з метою однакового застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм чинного законодавства та уникнення неоднозначного його тлумачення.
Таким чином враховуючи вказані обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_6 підпадає під дію ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. та згоден на застосування до нього амністії, а також з врахуванням того, що ОСОБА_6 не відноситься до виключного переліку осіб, визначених ст. 8 Закону "Про амністію у 2014 році» та ст. 4 Закону «Про застосування амністії в Україні'' до яких не можна застосовувати амністію відповідно до ст.ст. 86, 539 КПК України, Закону України «Про амністію у 2014 році».
22.12.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( а.с., 6), якою відмовлено у відкритті провадження у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію» в 2014 році», клопотання повернуто засудженому ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з винесеною ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, ( а.с., 9 11), в якій просив суд апеляційної інстанції:
- скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22.12.2014 року у справі № 368/2468/14 к (провадження 1 в/368/227/14) та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року скоротити наполовину не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2012 року.
11.02.2015 року Апеляційним судом Київської області винесено ухвалу, згідно з якою:
- ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
02.03.2015 року вищевказана справа надійшла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, ( а.с., 46).
Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 .
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 вимоги, викладені в клопотанні, підтримав.
На запитання суду засуджений ОСОБА_6 відповів, що ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 липня 2014 року, ( а.с., 4) не оскаржував, так як не отримав вчасно кваліфікованої юридичної допомоги.
В судовому засіданні представники ВК 115 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішення питання поклали на розсуд суду.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, так як вважає, що в зв`язку з тим, що ухвала Кагарлицького районного суду від 07 липня 2014 року, ( а.с., 4), якою дане питання вже вирішувалося, то підстав задовольняти дане клопотання немає.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
22.06.2012 року Вироком Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ч. 2 ст.286 КК України України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними добами строком на 3 (три) роки.
Вирок Подільського районного суду м. Києва набрав законної сили 06.11.2012р.
Початок строку відбуття покарання 29.04.2014р.
До Кагарлицької виправної колонії управління Держдепартаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області (№115) засуджений ОСОБА_6 прибув 28.05.2014 р.
В період часу з 06.11.2012 р. по 29.04.2014 р. засуджений ОСОБА_6 знаходився за адресою свого постійного місця проживання по АДРЕСА_1 , в зв`язку з не виконанням уповноваженими особами вироку.
Даний факт підтверджується наступними письмовими доказами:
- листом відношенням Подільського районного суду м. Києва, вих.. № 1 65/11 від 15.04.2015 року, в якому зазначено наступне:
Подільський районний суд м. Києва на Ваш запит № 907/15-вих. від 01.04.2015 р. направляє завірену належним чином копію вироку суду від 22.06.2012 р., копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2012 р. та копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 11.04.2013 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Однак, з матеріалів кримінальної справи відносно засудженого ОСОБА_6 вбачається, що розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, було направлено 20.11.2012 р., до Святошинського РУТУ МВС України в м. Києві.
Повідомлення про виконання вироку, до суду довгий час не надходило. Після неодноразового нагадування щодо негайного виконання вироку, до суду надійшло повідомлення з Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, що вирок виконано, засудженого ОСОБА_6 було затримано 29.04.2014 р., та доставлено до ІТТ ГУ МВС України в м. Києві, для подальшого відбування покарання.
- листом відношенням Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому зазначено наступне:
в розшуку за Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебував.
- листом відношенням Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому зазначено наступне:
в розшуку за Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває та не перебував.
Далі, 19.04.2014р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014р.» від 08.04.2014 р.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» - дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» - дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності, включно.
Згідно ч.1ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році», «Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.»
Згідно п. в) ч.2 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014році» «Застосування цього Закону здійснюється щодо:
в) засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого.»
Статтею 6 Закону "Про амністію у 2014 році" передбачено скорочення наполовину не відбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. ст. 1 - 5 Закону "Про амністію у 2014 році".
У липні місяці 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з клопотанням про застосування до нього ст.6 Закону України "Про амністію у 2014 році" і просив скоротити на половину не відбуту частину покарання.
07.07.2014р. суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_7 , відмовив ОСОБА_6 у задоволені клопотання, мотивуючи це тим, що ОСОБА_6 на час набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", тобто станом на 19.04.2014р. був на свободі і не відбував покарання, тому скоротити не відбуту частину строку підстав немає.
Дійсно, згідно роз`яснень викладених у п. 3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 26.05.2014, № 223-757/0/4-14 "Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін" визначено, що дія статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст. 8 Закону "Про амністію у 2014 році" та у ст. 4 Закону "Про застосування амністії в Україні"), незалежно від строку відбутого ними покарання.
Проте, слід зазначити, що на час вступу Закону України «Про амністію в 2014 році» засуджений ОСОБА_6 покарання не відбував, хоча, як встановлено судом не з вини останнього, з огляду на обставини, які були встановлені судом та на які суд посилався вище.
Але в зв`язку з тим, що як зазначено в ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному КПК України, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України, суд не може задоволити клопотання засудженого ОСОБА_6 без скасування ухвали Кагарлицького районного суду від 07.07.2014 року судом вищої інстанції.
Так, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали (ст. 369 КПК). Зазначені судові рішення набирають законної сили в порядку та у строки, визначені КПК.
Статтею 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.
Із набранням законної сили вироком або ухвалою кримінальний процесуальний закон пов`язує настання відповідних юридичних наслідків (наприклад, кримінальних процесуальних: звільнення обвинуваченого з-під варти; кримінально-правових: судимість тощо) та підлягає виконанню. З огляду на ст. 6 КЗПЛ особи, на користь яких винесено судове рішення, мають право на виконання рішення національного суду.
Також ст. 90 КПК встановлює, що рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Так, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню тягне за собою кримінальну відповідальність (ст. 382 КК).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід вирішити питання щодо оскарження ухвали Кагарлицького районного суду від 07.07.2014 року, ( а.с., 4), так як в противному випадку суд першої інстанції не має права розглядати будь яке питання, яке вже вирішено судом першої інстанції шляхом винесення вироку чи ухвали, які набрали законної сили в установленому Законом порядку.
Зглядаючись на вищевикладене, суд критично відноситься до позиції засудженого ОСОБА_6 , яка полягає в тому, що в жовтні місяці 2014 року засуджений ОСОБА_6 випадково дізнався про те, що Кагарлицьким районним судом Київської області 20.08.2014 р. у справі №368/1207/14-к було задоволено подібне клопотанню ОСОБА_6 , клопотання іншого засудженого про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» і у відповідній ухвалі було зазначено висновок суду про не заслуговування на увагу посилання прокурора на ту обставину, що засуджений який звернувся з вказаним клопотанням не відбував покарання станом на 19.04.2014р., а також на те, що питання про застосування амністії до цього засудженого неодноразово вирішувалось судами, і йому відмовлялось в задоволені клопотання, і судове рішення обґрунтовувалось нормами ст.5 Закону України «Про застосування амністії в України», ст.ст. 6, 12 Закону України «Про амністію в України в 2014 році».
Вказані обставини, на думку суду, не є підставою для того, що засуджений ОСОБА_6 підпадає під дію ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 21, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положення ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб.

Суддя ОСОБА_1