Справа №
ВИРОК

іменем України

27 листопада 2008 року
м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

при секретарі Герасимчук Н.Ю.,

з участю прокурора Супруна Ю.В.,

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Носівського районного суду Чернігівської області кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцяАДРЕСА_1жителяАДРЕСА_2громадянина
України, одруженого, освіта повна загальна середня, непрацюючого, судимого 26
березня 2007 року Носівським районним
судом Чернігівської області по ст. 118 КК України до двох років виправних
робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області
від 26 березня 2007 рокуОСОБА_1визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 118 КК України і призначено покарання - два роки виправних робіт з
відрахуванням із заробітку двадцяти відсотків заробітку в доход держави. На час
ухвалення вироку засуджений працював сантехніком у ПП «ПродАгро». 11 квітня
2007 року вирок звернено до виконання. На час вступу вироку в законну силу за
неявку на роботу ОСОБА_1 був звільнений з ПП «ПродАгро». 30 травня 2007 року
ОСОБА_1звернувся до районного центру зайнятості з метою пошуку роботи. Йому
запропонували посаду підсобного робітника у ВАТ «Носівський цукровий завод»,
видано направлення на працевлаштування. 31 травня 2007 року ОСОБА_1оформлений
на роботу робітником колійної бригади ВАТ «Носівський цукровий завод». 31
березня 2007 року у зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_1знятий з обліку
безробітних. Однак, без поважних причин засуджений не приступив до виконання
своїх трудових обов'язків. З 31 березня 2007 року до 03 січня 2008 року
ОСОБА_1ніде не працював, на обліку у Носівському районному центрі зайнятості не
перебував. З 03 січня 2008 року до 28 березня 2008 року ОСОБА_1працював
тимчасовим робітником у Носівському лісництві. З 28 березня 2008 року до даного
часу ОСОБА_1ніде не працює, на обліку безробітних не перебуває. За період з 11
квітня 2007 року до 27 листопада 2008 року ОСОБА_1пропрацював 19 днів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 І. вину по ч. 2 ст.
389 КК України визнав повністю та дав показання, що він не вийшов на роботу в
ПП «ПродАгро», так як запив. Коли працевлаштувався у ВАТ «Носівський цукровий
завод», то не вийшов на роботу, бо його побили. У лікарню ОСОБА_1не звертався,
лікувався вдома.

Допитана в судовому засіданні як свідок мати підсудного
ОСОБА_2 дала показання, що з ПП «ПродАгро» її сина звільнили через те, що він
не вийшов на роботу. В той день, коли Носівський районний центр зайнятості
направив ОСОБА_1 на роботу до ВАТ «Носівський цукровий завод», її сина побили,
і він не вийшов на роботу.

Допитаний в судовому засідання як свідок старший
інспектор кримінально-виконавчої інспекції Носівського району ОСОБА_3 дав
показання, що виконанням вироку Носівського районного суду від 26 березня 2007
року займався він. Свідок дававОСОБА_1направлення до Носівського районного
центру зайнятості, але засуджений на облік безробітних не став.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 І. своїми
умисними діями, які виразилися в ухиленні від відбування витравних робіт
особою, засудженою до цього покарання, вчинив ухилення від покарання, не
пов'язаного з позбавленням волі, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК
України.

Крім щирих показань підсудного, його вина по ч. 2 ст. 389
КК України підтверджується повідомленнями Носівського районного центру
зайнятості (а.с. 25, 43, 44, 45), довідкою ВАТ «Носівський цукровий завод»
(а.с. 28), відповідями ДПІ у Носівському районі (а.с. 37, 46), розпискою (а.с.
42), довідкою Носівського лісництва (а.с. 49) та показаннями свідків, допитаних
в судовому засіданні.

Суд дає критичну оцінку показанням підсудного та свідка
ОСОБА_2 про те, що 31 травня 2007 року ОСОБА_1 не вийшов на роботу через те, що
його побили, оскільки в своїх поясненнях від 01 червня 2007 року (а.с. 29)
ОСОБА_1вказав, що він влаштувався на роботу до ВАТ «Носівський цукровий завод»
і зобов'язується представити КВІ Носівського району відповідну довідку. Крім
того, в своїх пояснення ОСОБА_2 (а.с. 33) вказує, що 27 травня 2007 року її
сина побили і він 2 неділі не міг ходити. Таке пояснення не узгоджується з тим,
що 30 травня 2007 року ОСОБА_1звернувся до Носівського районного центру
зайнятості (а.с. 43). Тому суд визнає показання підсудного та свідка
неістинними, направленими на уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 І. винен у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і підлягає покаранню по вказаній статті
КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 не виявлено.

Обставинами, які пом'якшують покаранняОСОБА_1 є щире
каяття у вчиненні злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_1має судимість, то призначене судом
покарання він повинен відбувати. Крім того, ОСОБА_1вчинив злочин до повного
відбуття покарання, встановленого вироком Носівського районного суду від 26
березня 2007 року.

З часу звернення до виконання вироку від 26 березня 2007
року суду до часу постановлення нового вироку ОСОБА_1пропрацював 19 днів (а.с.
49). Враховуючи, що працюючи у Носівському лісництві у січні-березні 2008 року
підсудний пропрацював менше число робочих днів, які припадають на відповідний
місяць, то відповідно до ст. 43 Кримінально-виконавчого кодексу України
відпрацьовані ОСОБА_1 дні не зараховуються до строку відбуття покарання у виді
виправних робіт. Отже, ОСОБА_1не відбув 2 роки виправних робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 КК
України, ст.ст. 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк три
місяці.

Керуючись ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_1 до покарання за
новим вироком частково приєднати невідбуту частину за вироком Носівського
районного суду від 26 березня 2007 року, і остаточно призначити покарання за
сукупністю вироків - чотири місяці арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити без зміни - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляцію протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя В.М. Дикий