Справа № 153/2085/14
Провадження №11-кп/772/530/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
Адвоката ОСОБА_8
Обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Законних представників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 29 липня 2015 р.

кримінальне провадження № 0000340 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ямпільського району ОСОБА_7 та неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області
від 30 березня 2015 року, яким засуджено
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , студента першого курсу Комаргородського професійного аграрного ліцею, раніше судимого 02.06.2014 р. Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч. 3, 75, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чернятинці, Хмільницького району, Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , студента першого курсу Комаргородського професійного аграрного ліцею, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. ст. 75, 104 КК України, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи по 153,72 грн. з кожного. Вирішене питання з речовими доказами.
Вироком встановлено, що 26.09.2014 р., близько 21 години 30 хвилин неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 біля домоволодіння АДРЕСА_1 , за попередньою змовою, умисно, з корисливих спонукань, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_13 бувший у використанні мобільний телефон «Самсунг» вартістю 400 грн., з картою пам`яті вартістю 15 грн. та сім-картою вартістю 15 грн. на рахунку якої було 41,71 грн., завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 471,71 грн.
В апеляційній скарзі прокурора із внесеними змінами ставиться питання про скасування вироку в частині призначеного покарання із постановленням нового вироку, яким призначити: ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначити 5 років позбавлення волі; ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Основними доводами прокурора є те, що суд, на його думку, не взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, не врахував те, що обвинувачені вину не визнали та від дачі показань відмовились. Крім того, прокурор просить виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на показання ОСОБА_9 , які він давав під час добровільної видачі мобільного телефону 27.09.2014 р. та під час огляду місця події 27.09.2014 р., оскільки такі показання не давались в судовому засіданні.
В апеляційних скаргах обвинувачених ставиться питання про скасування вироку із закриттям справи, оскільки вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема, звертається увага на те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки проводився в приміщенні Дзигівської сільської ради, а не за місцем вчинення кримінального правопорушення, в даному протоколі не зафіксоване пояснення ОСОБА_9 про те, що мобільний телефон є його знахідкою, дана слідча дія (огляд місця події) проведено без участі захисника, чим порушено право на захист. Крім того, всупереч вимогам процесуального закону, обґрунтовуючи висновок про доведеність обвинувачення, суд послався на пояснення обвинувачених під час проведення слідчих дій на досудовому слідстві, а також на вимоги про судимість та копію попереднього вироку стосовно ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідача, виступи прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, пославшись на наведені у ній доводи, виступи адвоката, обвинувачених та їх законних представників, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просять скасувати вирок з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які наведені сторонами, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних вимог сторін обвинувачення та захисту з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 95 КПК України докази, які стосуються судимостей обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не предметом цього кримінального провадження є недопустимими на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, та не вправі обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Не взявши до уваги ці положення закону, суд, обґрунтовуючи доведеність вини неповнолітніх обвинувачених, послався на вимоги про судимість, копію попереднього вироку стосовно ОСОБА_9 , на пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які давались під час огляду місця події 27.09.2014 р. в приміщенні Дзигівської сільської ради, під час огляду мобільного телефону 21.10.2014 р., на що звертається увага в апеляційних скаргах прокурора та обвинувачених. У зв`язку із цим посилання суду на дані докази необхідно виключити з мотивувальної частини вироку.
Доводи сторони захисту про те, що решта доказів є недопустимими, а тому вина обвинувачених у вчинені злочину не доведена, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються результатами судового розгляду, під час якого досліджено та перевірено ряд доказів, які доводять вину ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчинені злочину, за який їх засуджено.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 розповів, що 26.09.2014 р. в м. Ямпіль придбав мобільний телефон, ввечері в с. Дзигівка зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який на його прохання намагався налаштувати Інтернет в мобільному телефоні. Даний телефон ОСОБА_10 йому повернув і він велосипедом поїхав додому. Потім відчув сильний удар в голову, впав на землю, побачивши ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Телефон з кишені куртки забрав ОСОБА_9 . Наступного дня 27.09.2014 р. в сільській раді при свідках ОСОБА_9 повернув йому мобільний телефон.
Неповнолітній свідок ОСОБА_14 показав, що 26.09.2014 р. біля 21 г. біля кафе «Міраж» в с. Дзигівка, Ямпільського р-ну, Вінницької області хтось із хлопців запропонував йому забрати мобільний телефон у ОСОБА_13 , на що він не погодився. Бачив, як ОСОБА_9 і ОСОБА_10 побігли за ОСОБА_13 , який їхав на велосипеді. Через 30 хвилин вони повернулись і в руках у ОСОБА_9 був телефон ОСОБА_13 .
Вищенаведені обставини об`єктивно підтверджуються довідкою ФОП ОСОБА_15 від 08.10.2014 р., відповідно до якої, 26.09.2014 р. в магазині «Наталі» в м. Ямпіль продано мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_13 (а. п. 116); висновком судово-медичної експертизи № 83 від 29.09.2014 р., відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_13 виявлено ушкодження у вигляді синця в ділянці верхньої повіки лівого ока, яке виникло від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і рука людини, стиснута в кулак, можливо 26.09.2014 р. (а. п. 103).
Будь-яких підстав не брати до уваги показання потерпілого та свідка ОСОБА_14 немає. Дані докази спростовують доводи, які наведені обвинуваченими в апеляційних скаргах про те, що потерпілий їх оговорив, а мобільний телефон є знахідкою. Викраденим телефоном обвинувачені розпорядились на власний розсуд, здійснивши 26.09.2014 р. переказ коштів з номеру потерпілого на номера власних мобільних телефонів, що підтверджується протоколом огляду речей і документів від 21.11.2014 р. (а. п. 124-125). Судом зроблено правильний висновок про те, що при проведені огляду місця події 27.09.2014 р., під час якої ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон потерпілого, слідчим дотримано вимоги ст. 223, 237 КПК України, в тому числі залучено законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 .
З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду за наведеними в апеляційних скаргах обвинувачених мотивами немає.
Доводи прокурора про м`якість призначеного покарання є необґрунтованими, оскільки судом дотримано вимоги ст. 65 КК України, в тому числі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину. Невизнання вини та відмова від дачі показань не є обставинами, які обтяжують покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду, як на доказ вини обвинувачених на: пояснення ОСОБА_9 , дані ним під час проведення огляду місця події 27.09.2014 р. в приміщенні Дзигівської сільської ради; пояснення ОСОБА_10 під час огляду мобільного телефону 21.10.2014 р.; пояснення ОСОБА_9 під час проведення огляду мобільного телефону 21.10.2014 р.; вимоги про судимість ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; копію вироку Ямпільського районного суду від 02.06.2014 р. щодо ОСОБА_9 .
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: (підписи)

Вірно: