Справа № 11-391/2008 Головуючий у 1-й інстанції -
Категорія: ст. 164 ч. 1КК Доповідач - Лантушенко Ю.Ф.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р
а ї н и

2008 року
липня «22» дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого: Лугового М.Г.,

суддів: Лантушенка Ю.Ф.,
Демченка М.О.,

з
участю прокурора: Кононової Л.Ф.,

засудженого: ОСОБА_1,

потерпілої: ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від «15»
травня 2008 р., яким, -

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, судимий 14.03.2006 р. за ст. 125
ч. 2 КК України до 240 годин громадських робіт, житель м. Суми, -

засуджений
за ст. 164 ч. 1 КК України на один рік обмеження волі;

за правилами ч. 4 ст. 70, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом переведення
громадських робіт на обмеження волі і повного складання покарань, остаточно
визначено для відбування один рік 30 днів обмеження волі.

Цим вироком ОСОБА_1 засуджено за вчинення такого злочину.

За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26
жовтня 1998 р. ОСОБА_3(після повторного одруження має призвіще ОСОБА_1) зобов'язаний до сплати аліментів у розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання
дочок, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до їх повноліття,
починаючи стягнення коштів з 16 вересня 1998 року.

Також рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від
4 квітня 2007 року ОСОБА_1 зобов'язаний до сплати аліментів у розмірі 300 грн.
щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період її навчання на
денному відділенні Сумського юридичного факультету Харківського національного
університету внутрішніх справ до 1 липня 2009 р., але не більш, ніж до
досягнення нею 25-річного віку,
починяючи стягнення з 19 лютого 2007 р.

Але ОСОБА_1 ухилився від обов'язків сплати встановлених
судовими рішеннями аліментів на утримання дочок.

Так, з листопада 2003 р. ОСОБА_1 неодноразово звільнявся
з різних місць роботи без поважних причин і про це виконавчу службу не
повідомляв. Знаходячись на обліку у Сумському центрі зайнятості, відмовлявся
від запропонованої йому роботи, а заходів по працевлаштуванню з метою
недопущення заборгованості по аліментам
не приймав. На утримання дітей ним були сплачені такі кошти: за період 2004 р. - 44,31 грн., за період 2005 р., -
133,60 грн., за період 2006 р., - 44,31
грн., за період 2007 р. - 40 грн., а сума заборгованості станом на січень 2008
р. становить - 6196,89 грн.

Також ним допущена заборгованість по сплаті аліментів на
утримання повнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3,
на період її навчання, що, станом на січень 2008 р. становить борг у сумі
3339,40 грн., тобто з часу набрання
чинності рішення суду ніяких коштів не сплачувалося.

Всього загальна сума заборгованості по виплаті аліментів
на утримання дітей за судовими рішеннями становить 9536,29 грн.

Сплата мізерних сум аліментів у порівнянні із загальною
сумою заборгованості та період такої заборгованості з листопада 2003 р. по
січень 2008 р., неприйняття дієвих заходів по працевлаштуванню з метою
виконання обов'язків по утриманню дітей, що призвело до боргу станом на січень
2008 р. в сумі 9536,29 грн. свідчить про злісне ухилення ОСОБА_1 від виконання обов'язків по
утриманню дітей відповідно до судових рішень.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 вважає вирок незаконним та
необгунтованим. Доводить, що від обов'язків
сплати аліментів на утримання дочок не ухилявся, і сплачував їх, скільки
міг, оскільки до 28 листопада 2003 р., працював в ВАТ СМНПО ім. Фрунзе, і з
його зарплати утримували аліменти та комунальні платежі за квартиру, звідти
звільнився на прохання дружини, яку не влаштовувала його зарплата. В квітні
2005 р. купили 3-кімнатну квартиту, працюючи з дружиною на ринку, і цю квартиру
оформили на дружину, яка в червні 2005 р.,
без попередження, забрала речі та дітей, і переїхала в новопридбану
квартиру, а він залишився в чому був проживати в гуртожитку, і по даний час він
за трьох сплачує комунальні послуги щомісячно в сумі 390 грн. В січні 2006 р.
дружина без його відома продала 3-кімнатну квартиру, розпорядившись грошима на
свій розсуд. З 2003 року мати його дітей ОСОБА_2 за поданими нею цивільним
позовом і скаргами приватного обвинувачення не давала йому можливості працювати
у зв'язку з необхідністю участі в судових засіданнях, що змушувало його
звільнятися з роботи за вимогою роботодавців, і при його заборгованості за
комунальні послуги, він не був спроможнім сплатити заборгованість по аліментам.
У нього є 84-річна мати, яка потребує його допомоги, він позитивно
характеризується, при перебуванні на обліку в Сумському центрі зайнятості,
перераховувалися кошти на аліменти, а по мірі можливості він поштою пересилав
аліменти. Прохає скасувати вирок та покарання, призначене йому відповідно
до ст. ст. 70 ч. 4, 72 КК України.

Вислухавши доповідь судді, виступи засудженого ОСОБА_1,
який підтримав апеляцію, потерпілу ОСОБА_2, яка погодилась з вироком, думку
прокурора Кононової Л.Ф. про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Так, що стосується оспорюваних у апеляції фактичних
обставин справи, то, відповідно з положеннями ст. ст. 299, 365 КПК України,
апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції у вироку щодо
фактичних обставин справи, які не оспорювалися, коли і ОСОБА_1 їх не оспорював в судовому
засіданні, і стосовно яких докази не досліджувалися, а судом першої інстанції
ОСОБА_1 було роз'яснено, що він буде позбавлений права оспорювати фактичні
обставини справи.

Сам засуджений ОСОБА_1 в апеляції не оспорює факт
заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей за судовими рішеннями.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_1 суд першої інстанції,
відповідно до положень ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини справи та обставини, що пом'якшують покарання, і особу
винного.

Отже, засудженому ОСОБА_1 призначене покарання, необхідне
і достатнє для виправлення та попредження нових злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку,
що апеляція задоволенню не підлягає.

Зі справи вбачається (а.с. 188-191), що ОСОБА_1 раніше
судимий за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2008 р.
за ч. 2 ст. 125 КК України, який набрав законої сили 6 травня 2008 р., однак у вступній частині вироку
від 15 травня 2008 р. помилково вказано,
що ОСОБА_1 раніше не судимий.

Тому необхідно запропонувати суду уточнити вступну
частину вироку в порядку ст. 409 КПК України про попередню судимість ОСОБА_1 за вказаним вироком від 14 березня
2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 366, 377
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 травня
2008 р. щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його
апеляцію, - без задоволення.

Запропонувати суду уточнити вступну частину цього вироку
в порядку ст. 409 КПК України про судимість ОСОБА_1 за вироком Ковпаківського
районного суду м. Суми від 14 березня 2008 р. за ч. 2 ст. 125 КК України.

Головуючий: Луговий М.Г.

Судді: Лантушенко
Ю.Ф.

Демченко М.О.