ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2013 року

Місцевий Приморський районний суд м.
Одеси у складі

Судді Пислар В.П.

За участю секретаря Степанова В.В.

прокурора Суліми С.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Одесі кримінальне
провадження, внесене в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за № 0003261
від 09.04.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Веселинове Веселинівського району
Миколаївської області,
зареєстрованого: АДРЕСА_1,
проживаючого: АДРЕСА_2, непрацюючого,
освіта середня, не одруженого,
громадянина України, українця, раніше
не судимого.

у скоєнні кримінальних правопорушень,
передбачених ст. 186 ч. 2КК України.

ВСТАНОВИВ

2 березня 2013 року приблизно о 14:30 годині,
ОСОБА_1, знаходячись у парку
«Преображенський», розташованого між
вул. Мечникова та вул. Водопровідною в
м. Одесі, діючи спільно за попередньою
змовою групою осіб з невстановленою
слідством особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження,
застосувавши фізичне насильство, що не
було небезпечним для життя чи здоров'я,
шляхом ривка відкрито викрали належне
ОСОБА_2 майно, а саме:

золоті сережки, вартістю 800 грн.,

гаманець червоного кольору, вартості
не представляє, в якому знаходились
грошові кошти у розмірі 250 грн., а всього
на загальну суму 1050 грн. Після чого
разом з викраденим ОСОБА_1 та не
встановлена в ході досудового слідства
особа, матеріали щодо якої виділені в
окреме провадження, з місця скоєння
кримінального правопорушення зникли,
розпорядившись викраденим майном на
свій розсуд.

Крім того, 13 березня 2013 року приблизно о
13:30 годині, ОСОБА_1, знаходячись у парку
«Преображенський», розташованого між
вул. Мечникова та вул. Водопровідна в м.
Одесі, діючи спільно за попередньою
змовою групою осіб з невстановленою
слідством особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження,
застосувавши фізичне насильство, що не
було небезпечним для життя чи здоров'я,
шляхом ривка відкрито викрали належне
ОСОБА_3 майно, а саме:

-гаманець, вартості не представляє, в
якому знаходились грошові кошти у
розмірі 200 грн., а всього на загальну
суму 200 грн. Після чого разом з
викраденим ОСОБА_1 та не встановлена в
ході досудового слідства особа,
матеріали щодо якої виділені в окреме

провадження, з місця скоєння
кримінального правопорушення зникли,
розпорядившись викраденим майном на
свій розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні,
обвинувачений ОСОБА_1 провину свою в
інкримінованих йому кримінальних
правопорушеннях не визнав та
стверджував, що ніяких злочинів він не
скоював, потерпілих не знає, майно їхнє
не крав. Він безпідставно був
затриманий співробітниками міліції 2
березня 2013 року на вул.
Пантелеймонівській в м. Одесі та
незаконно притягнутий до кримінальної
відповідальності.

Однак, не зважаючи на невизнання
обвинуваченим ОСОБА_1 своєї провини,
його вина в інкримінованих йому
кримінальних правопорушеннях за ст. 186
ч. 2КК України знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні і
підтверджується:

За фактом заволодіння майном
потерпілої ОСОБА_2:

-заявою потерпілої ОСОБА_2 до
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про заволодіння
ОСОБА_1 її майном. а.с. 18

-показанями потерпілої ОСОБА_2,
допитаної в судовому засіданні, яка
показала, що 02 березня 2013 року
приблизно о 14:00 год. вона разом зі своїм
сином відпочивали в парку
«Преображенський» в м. Одесі, де були
пограбовані обвинуваченим ОСОБА_1 та
невстановленою слідством особою. При
цьому стверджувала, що саме ОСОБА_1
грабував її і саме він наказав їй зняти
золоті сережки, а коли вона
відмовилась, то обвинувачений особисто
зірвав сережки з вух, в результаті чого
пошкодив ліве вухо, тоді як його
товариш зчинив бійку з її сином.

аналогічними показанями сина
потерпілої ОСОБА_4 , допитаного в
судовому засіданні в якості свідка.

-протоколом одночасного допиту від 10
квітня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_1
та потерпілими ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідком
ОСОБА_4, в ході якого ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 викрили ОСОБА_1 у скоєних
кримінальних правопорушеннях.

За фактом заволодіння майном
потерпілої ОСОБА_3:

-заявою потерпілої ОСОБА_3 до
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про заволодіння
ОСОБА_1. її майном. а.с. 7

показами потерпілої ОСОБА_3, допитаної
в судовому засіданні яка показала, що 13
березня 2013 року приблизно о 13:40 год.
вона знаходилась в парку
«Преображенський» в м. Одесі. Зненацька
на неї ззаду напав обвинувачений
ОСОБА_1 та почав душити. Коли вона
спробувала розвернутись, то відчула
різкий поштовх у спину, від котрого
впала обличчям на землю, при цьому у неї
випав пакет з документами та гаманець,
в якому знаходились гроші. Далі, вона
спробувала підняти свій гаманець, але в
цей час обвинувачений ОСОБА_1 підняв
його і з нього випали гроші у розмірі 200
грн. Після чого він зібрав гроші та
побіг в сторону ринку «Привоз».
Наздогнавши обвинуваченого, попросила,
щоб той повернув їй гаманець, на що
останній кинув гаманець, але вже без
грошей. При цьому також стверджувала,
що саме ОСОБА_1 грабував її і саме він
забирав у неї грошові кошти з її
гаманця, в той час, як його товариш
слідкував за обстановкою.

-протоколом одночасного допиту від 10
квітня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_1
та потерпілими ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
свідком ОСОБА_4, в ході якого ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрили ОСОБА_1 у
скоєних кримінальних правопорушеннях.

Таким чином, зібрані в провадженні
докази в їх сукупності, обґрунтовано
дозволяють суду дійти висновку про
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих йому кримінальних
правопорушень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд
кваліфікує за ст. 186 ч. 2КК України за
ознаками відкритого викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний з насильством,
яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, вчинений
повторно за попередньою змовою групою
осіб.

Даючи оцінку показам обвинуваченого
ОСОБА_1, який заперечував свою провину в
скоєнні інкримінованого йому
кримінального правопорушення і
стверджував, що даного злочину він не
скоював, суд виходить з того, що
досліджені докази по справі повністю
підтверджують його провину у скоєному,
а підстав не довіряти свідченням
потерпілих і свідка у суду немає.

Доводи ОСОБА_1 в судовому засіданні про
те, що кримінальні правопорушення він
не скоював спростовуються показами
потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 та свідка
ОСОБА_4, допитаних у судовому засіданні,
а також протоколом одночасного допиту
потерпілих, свідка і обвинуваченого,
згідно якого потерпілі та свідок
викрили обвинуваченого ОСОБА_1 у
скоєнні кримінальних правопорушень.

Версію обвинуваченого про те, що він не
має ніякого відношення до скоєння
кримінальних правопорушень, суд вважає
захисною, виробленою ним з метою
уникнення покарання. Дана версія
обвинуваченого в судовому засіданні
свого підтвердження не знайшла і
спростовується показанями допитаних
судом потерпілих, які в судовому
засіданні упізнали ОСОБА_1 та вказали
на нього, як на особу, яка
безпосередньо грабувала їх, а також
показанями свідка ОСОБА_4, в судовому
засіданні, що збігаються з показанями
потерпілих у справі. Суд вважає, що саме
ці свідчення потерпілих та свідка
відповідають дійсності і є істинними.
Провину обвинуваченого ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованих йому
кримінальних правопорушень, суд вважає
повністю доведеною. Дане переконання
суду засноване на дослідженні всіх
доказів у справі в їх сукупності, які
повністю підтверджують його
винуватість у вчиненні інкримінованих
кримінальних правопорушеннях.

Невизнання ж обвинуваченим ОСОБА_1
своєї провини, на думку суду,
продиктовано його прагненням уникнути
відповідальності за скоєні
кримінальні правопорушення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_1
покарання, суд враховує характер і
ступінь суспільної небезпеки скоєних
кримінальних правопорушень, особу
винного, обставини справи, що
пом'якшують покарання.

Суд зокрема враховує: першу судимість
ОСОБА_1, задовільну характеристику
ОСОБА_1, і з урахуванням всіх обставин
справи, вважає за необхідне призначити
ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення
волі, оскільки його виправлення і
перевиховання можливі тільки в умовах
ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 був
затриманий 10 квітня 2013 року, до суду
утримувався під вартою і більше на волі
не знаходився, суд вважає, що строк
відбування покарання йому слід
обчислювати з 10 квітня 2013 року, тобто з
дня його фактичного затримання.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,
суд. -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 186 ч. 2 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді 4 /чотирьох/ років 6 місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити
утримання під вартою. Строк відбуття
покарання ОСОБА_1 обчислювати з 10
квітня 2013 року.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня
проголошення вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Учасники
судового провадження мають право
отримати в суді копію вироку.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси
Пислар
В.П.