Дата документу Справа № 334/2835/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/2835/13-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/522/15 ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 15, Доповідач в 2 інстанції
ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя 22 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, який має середню освіту, не одружений, пенсіонер, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Зобов`язано ОСОБА_7 пройти курс лікування від психічного захворювання амбулаторно за місцем відбування покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - особисте зобов`язання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4404,36 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 гривень моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь КУ Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9 1976,88 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 03 лютого 2013 року, в нічний час, в приміщенні кімнати в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вживання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення смерті ОСОБА_9 , наніс один удар ножем потерпілому в область грудної клітини, заподіявши проникаюче поранення грудної клітини зліва в проекції 5-6 ребер по середній ключичній лінії з пошкодженням перикарда, з пораненням діафрагми, з послідуючим проникненням ранового каналу в черевну порожнину, з пораненням поперечно-ободової кишки з накопиченням крові в черевній та плевральних порожнинах, що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки в момент спричинення. Тим самим, обвинувачений вчинив замах на вбивство ОСОБА_9 , однак свій злочинний намір довести до кінця не зміг з причин. що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалося втекти з місця події.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок незаконними через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого. Стверджує про неправильність застосування вимог ст. 69 КК України. Просить вирок скасувати та призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника, обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні зазначеного у вироку злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому, з врахуванням ст. 404 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_7 за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, суд визнав за обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_7 , відсутність судимостей, позитивну характеристику з місця проживання, похилий вік обвинуваченого та надзвичайно поганий фізичний стан, який може пересовуватися тільки за допомогою сторонніх осіб, наявність тяжких хронічних захворювань, внаслідок органічного ураження головного мозку, а також думку потерпілого про необхідність призначення не суворого покарання і без позбавлення волі ОСОБА_7 ,який являється батьком його цивільної дружини та добровільно вже відшкодував йому 9569, 64 гривень.

Суд першої інстанції також врахував, що ОСОБА_7 на момент винесення вироку не був здатний повною мірою віддавати собі звіт в своїх діях та, згідно висновків стаціонарної судово-психиатричної експертизи потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, у відповідності до ст. 69 КК України, надали право суду першої інстанції призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.

Звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням узгоджується також з вимогами ст. 75 КК України.

З урахування викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив по справі законний та обґрунтований вирок, призначивши ОСОБА_7 справедливе покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Доводів, які свідчать про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляції прокурора, а також скасування вироку і призначення обвинуваченому більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя 22 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді: