Справа № 1-в/243/33/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше засудженого: 15 листопада 2006 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст. 187 ч. 3 КК України до восьми років позбавлення волі, звільнений 08 травня 2013 року за відбуттям строку покарання; 04 липня 2014 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст. 122 ч. 1 КК України до двох років і шести місяців позбавлення волі, про застосування положень ЗУ «Про амністію у 2014 році», -

В С Т А Н О В И В :
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування відносно нього положень ЗУ «Про амністію у 2014 році», та звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 04 липня 2014 року.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засідання просив задовольнити його заяву.

Прокурор Слов`янської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти застосування відносно засудженого ОСОБА_4 ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши думку засудженого, який підтримав заяву, прокурора, що вважав за необхідне задовольнити заяву засудженого, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що зазначене подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 04 липня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок суду набрав чинності.

Відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є Закон України про амністію.

Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не забрали законної сили.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію ( стаття 6).

Законом України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України ( ст. 1).

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено скорочення наполовину не відбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

З клопотання ОСОБА_4 та матеріалів справи вбачається, що засуджений не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст. 1-5 Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» .

Таким чином, суд вважає, що є всі законні підстави для застосування відносно засудженого ст. 6 Закону України від 08 квітня 2014 року "Про амністію у 2014 році".

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Статтею 11 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що особам, яким скорочується не відбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Обставини, які перешкоджають застосуванню амністії, зазначені у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та у статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», стосовно ОСОБА_4 судом не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, згоду засудженого ОСОБА_4 на застосування до нього амністії, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для задоволення клопотання та скорочення наполовину не відбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. 44 КК України, ст. 2, 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 3, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» - задовольнити.

На підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного за вироком Центрально-міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 02 липня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1