Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Селівона
суддів Пошви Б.М.,
розглянула в судовому засіданні 5 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Гагарінського районного суду м. Севастополя від
3 березня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду м. Севастополя від 27 липня 2005 року щодо нього.
Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Севастополя, раніше судимого:
- 18.05.1994 р. за ч. 2 ст. 140, ч.
2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ст. 208, ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- 05.07.2001 р. за ч. 2 ст. 229-1
КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 11.02.2004 р.
умовно-достроково на 1 рік 3 місяці,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і
призначено йому за цим законом покарання 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення
Цим вироком також засуджено за
вчинення злочину у групі з ОСОБА_1 та інших злочинів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
касаційні скарги чи подання щодо яких не подано.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_4 350 грн.
Прийнято рішення щодо речових
Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Севастополя від 27 липня
2005 року вирок щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного
позову потерпілої ОСОБА_4 змінено, постановлено стягнути на її користь з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно 350 грн. на відшкодування
майнової шкоди. В решті цей вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні злочину за таких обставин.
17 лютого 2004 року, близько 18
год., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також ОСОБА_5, засуджений вироком
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 16 липня 2004 року, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння біля технікуму, що по вул. Рєпіна в м.
Севастополі, повторно за попередньою змовою між собою, застосовуючи до
потерпілої ОСОБА_4 насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров'я,
відкрито заволоділи її майном на загальну суму 701 грн.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить переглянути і скасувати постановлені щодо нього
судові рішення, мотивуючи тим, що його винність у вчиненні інкримінованого йому
злочину не доведено, а досудове та судове слідство у справі проведено з
істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі його
права на фіксування перебігу судового процесу технічними засобами та на
ознайомлення з матеріалами справи для внесення касаційної скарги. Посилається
на застосування до нього незаконних методів слідства та на порушення вимог
кримінально-процесуального закону під час пред′явлення його для впізнання. Даючи свій аналіз доказам, які є у справі, зазначає, що
його дії полягали лише у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого злочину,
а потерпіла ОСОБА_4 його обмовила. Вважає, що апеляційний суд упереджено та
однобічно розглянув справу за його апеляцією і безпідставно відмовив у її
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити.
відкритому викраденні майна ОСОБА_4 за
попередньою змовою з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтверджується,
зокрема, показаннями під час досудового слідства самого засудженого про те, що
рішення про пограбування ОСОБА_4 вони
прийняли разом, він повалив потерпілу на землю і утримував її, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5
відібрали у неї сумку, після чого розбіглися в різних напрямках, а згодом
зустрілися біля піццерії «Херсонес», аналогічними показаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, даними
протоколу зводин віч-на-віч ОСОБА_1 та ОСОБА_2, показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що на неї напало 4 чоловіків, даними протоколу
пред′явлення особи для впізнання, згідно з якими ОСОБА_4 вказала на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як на осіб з числа тих, що її пограбували, та іншими
доказами, якими в сукупності спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що він не приймав участі у грабежі, а лише
приховав цей злочин.

Підстав для обмови ОСОБА_1
потерпілою ОСОБА_4 з матеріалів справи не вбачається.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК
України кваліфіковано правильно.

Апеляційний суд, розглядаючи справу
за апеляцією ОСОБА_1, ретельно перевірив викладені у ній доводи і залишив її
без задоволення, навівши в ухвалі докладні мотиви такого рішення, з яким
погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або
скасування постановлених у даній справі судових рішень, не виявлено.

Доводи у касаційній скарзі
засудженого про те, що він визнав себе винним у грабежі ОСОБА_4 внаслідок
застосування до нього незаконних методів слідства, є необґрунтованими, оскільки
він не заявляв про застосування до нього таких методів під час досудового та
судового слідства, і дані, які б свідчили про їх застосування, в матеріалах
справи відсутні.

Посилання у скарзі ОСОБА_1 на
порушення вимог кримінально-процесуального закону при пред′явленні його
для впізнання потерпілій ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки згідно з
протоколом цієї слідчої дії ніяких зауважень під час її проведення ОСОБА_1 не
подавав.

Твердження у касаційній скарзі засудженого про порушення
його права на фіксування перебігу судового процесу технічними засобами
безпідставні, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідного
клопотання від нього не надходило.

Стосовно доводів ОСОБА_1 у
скарзі про порушення його права на ознайомлення з матеріалами справи для
вирішення питання про внесення касаційної скарги, то вони спростовуються його
розпискою, яка міститься у т. 2 на а. с. 515, про те, що він ознайомився з
матеріалами справи в повному обсязі. Матеріали справи надано ОСОБА_1 для ознайомлення після апеляційного розгляду справи.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи
до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Пошва Б.М. Кривенда О.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.Селівон