Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/384/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2015 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 по матеріалах кримінального провадження № 0000245, на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
· 3 жовтня 2005 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 153 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився по амністії 12.03.2009 року;
· 21 грудня 2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 5 жовтня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання,
визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні незакінченого замаху на вбивство, тобто у протиправному заподіянні смерті іншій людині, за таких обставин.

Так, 24 травня 2014 року близько 22 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в домоволодінні за місцем свого тимчасового проживання, яке розташоване в АДРЕСА_2 , разом із своїм знайомим ОСОБА_9 спілкувались та вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв між ними виник конфлікт. Діючи умисно та переслідуючи мету заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_8 металевим молотком наніс ОСОБА_9 , який сидів на дивані, удар в область голови, а потім з метою доведення умислу до кінця продовжив наносити удари металевою частиною молотка в область голови ОСОБА_9 , завдавши йому близько 10 ударів, а останній захищаючись від ударів, затуляв голову руками. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, гематоми обличчя, рани обличчя, волосяної частини голови, забій головного мозку першого ступеня в комплексі з переломом склепіння черепу, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 22 липня 2014 року № 339 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Водночас, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_8 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки до будинку прийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Почувши крики ОСОБА_10 почав стукати у двері щоб прийти на допомогу потерпілому, внаслідок чого ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення свого умислу до кінця та втік, а вказані особи, які прибули до будинку, викликали швидку допомогу та міліцію.

У своїй зміненій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить змінити вказаний вирок суду від 15.12.2014 року в частині правової кваліфікації, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання в межах санкції вказаної статті з урахуванням обставин, які пом`якшують його відповідальність та стану здоров`я. В обґрунтування апеляційних вимог вказує що, обвинувачений визнав факт нанесення пошкоджень потерпілому, але пояснив що він не мав умислу на його вбивство. Дійсно наніс близько 10 ударів молотком по голові, але як би він хотів вбити потерпілого то зробив би це двома ударами. Однак припинив наносити удари потерпілому коли побачив кров, та кинув молоток на підлогу внаслідок чого молоток міг зазнати змін, тобто роз`єднатись. ОСОБА_8 пояснив, що почув стук у двері будинку після того, як закінчив наносити удари потерпілому. Наведені вище доводи не спростовані судом першої інстанції. Вказує і на те, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочин проти життя і здоров`я» від 07.02.2003 року, замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 339 від 22.07.2014 року потерпілому спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Тому захисник вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за наслідками, які фактично настали, тобто за ч.1 ст. 121 КК України.

У своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 також просить змінити даний вирок суду в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення. Свої доводи мотивує тим що, він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого. Вважає, що порушено його право на захист, оскільки слідчі дії проведені без присутності захисника, а призначений захисник ОСОБА_13 , на його думку не зовсім якісно виконувала свої обов`язки по його захисту. Також зазначає, що на досудовому слідстві та в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами його вини у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено. Вважає, що матеріали кримінального провадження повністю сфабриковані працівниками міліції, які обманним шляхом примусили його написати явку з повинною та надати показання, якими він сам себе само обмовив.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили змінити вирок суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції вказаної статті, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, оскільки його вина повністю підтверджується сукупністю достовірних доказів, які суд першої інстанції повно та всебічно дослідив під час судового розгляду кримінального провадження, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 який пояснив, що в 2014 році, точної дати вже не пам`ятає, близько 15 год. він прийшов до будинку своєї матері в с. Червоносілля Петрівського району, яка надала його для проживання ОСОБА_8 , і вживав спиртні напої в компанії з останнім, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Потім всі вони розійшлися. Він пішов до своєї тещі, через деякий час повернувся за пакетом, який залишив в будинку матері, та продовжив вживати алкогольні напої разом із ОСОБА_8 . Коли він сидів на дивані у невеликій кімнаті, ОСОБА_8 вийшов до іншої кімнати і повернувся звідти з молотком, та зі словами: «Зараз я тебе завалю!», наніс йому удар молотком по голові. Захищаючись він затулив голову руками та запитав у ОСОБА_8 навіщо він це робить. Після цього останній знову наніс йому удар молотком по голові, після якого в очах потемніло і він знепритомнів. Як опинився в лікарні, не пам`ятає;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що в 2014 році, в теплу пору року, він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 йшов додому. Проходячи повз будинок, в якому колись жила сестра ОСОБА_9 , вони почули крики та стогін. Він запропонував зайти до хати та направився до будинку. Булавка та ОСОБА_17 залишилися на вулиці. Двері було зачинено. Він постукав у вікно. Крики затихли, а було чутно лише стогін. Він продовжував наполегливо стукати й вимагав відчинити двері. У відповідь почув щось на кшталт: «Я сиджу на горшку». Тоді він сказав, що виб`є двері, після чого ОСОБА_18 відчинив вхідні двері і вишмигнув з будинку, сказавши, що йому потрібно в туалет. Вигляд у нього був збентежений. Коли він зайшов до будинку, то в одній із кімнат, між столом та диваном, побачив на підлозі у калюжі крові ОСОБА_9 . Руків`я молотка та його робоча частина знаходилися на підлозі в різних місцях, диван був перевернутий, а потерпілий перебував у шоковому стані, і його трусило. На його питання, ОСОБА_9 лише лаявся. Після цього він покликав ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а потім викликав швидку допомогу та міліцію;
- рапортом оперативного чергового Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, з якого вбачається, що 24 травня 2014 року о 22 год. 35 хв. до чергової частини надійшло повідомлення фельдшера Новостародубського ФАП ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_8 в ході розпивання спиртних напоїв спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, завдавши ударів молотком по голові (а.с.6);
- довідкою Петрівської центральної районної лікарні, відповідно до якої 24 травня 2014 року о 23 год. 35 хв. в швидку допомогу с. Новий Стародуб був доставлений ОСОБА_9 з черепно-мозковою травмою, вколоченим переломом тім`яної кістки справа, струсом головного мозку, чисельними забоями та ранами лицьового і тім`яного відділів черепа, перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.8);
- протоколом огляду місця події від 25 травня 2014 року та фототаблицею до нього з яких вбачається, що в одній із кімнат будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , на дивані, кріслі та на підлозі виявлені сліди речовини бурого кольору. На підлозі також виявлено рукоятку, схожу на руків`я молотка, а на відстані 3 м. від неї - залізна частина молотка із слідами речовини темно-бурого кольору. На ліжку виявлено чоловічу сорочку та інші речі із слідами речовини темно-бурого кольору. (а.с.15-25);
- висновками судово-медичних експертиз № 132, № 133, № 134, № 425, № 426, з яких вбачається, що кров на металевій робочій частині молотка, на дерев`яній ручці молотка, на тюлі та у змивах з рук ОСОБА_8 , може належати як потерпілому ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 у разі наявності у нього тілесних ушкоджень (а.с.97-98, 107-109, 117-119,127-129, 137-139, 148-150);
- висновком судово-медичної експертизи № 339 від 22 липня 2014 року, відповідно до якого у наданих на ім`я ОСОБА_9 медичних документах маються дані про наявність тілесних ушкоджень у вигляді: черепно-мозкової травми, гематоми обличчя, рани обличчя, волосяної частини голови, забій головного мозку першого ступеня в комплексі з переломом склепіння черепу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент їх заподіяння (а.с.158-160).
Апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника стосовно відсутності у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , є такими, що не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, як вбачається з фактичних обставин вказаного кримінального провадження, ОСОБА_8 наносив потерпілому ОСОБА_9 удари зі значною силою, робочою частиною молотка в життєво важливий орган, а саме в голову у кількості близько десяти разів, при цьому потерпілий намагався всякий раз закрити руками голову.
А тому, враховуючи як словесні погрози обвинуваченого потерпілому про те, що «Зараз я тебе завалю!», а також кількість нанесених ударів, місце їх заподіяння та знаряддя злочину колегія суддів приходить до переконливого висновку про наявність у обвинуваченого умислу саме на вбивство потерпілого.
Також, після нанесення близько десяти ударів робочою частиною молотка потерпілому ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження які небезпечні для життя в момент їх заподіяння (висновок судово-медичної експертизи від 22 липня 2014 року № 339). Проте, обвинуваченому ОСОБА_8 не вдалося довести свій злочинний намір направлений на вбивство потерпілого до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки до будинку прийшли сторонні особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які завадили йому у цьому.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України КК України, як вчинення незакінченого замаху на вбивство, тобто на протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: його вибачення перед потерпілим за заподіяну шкоду, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів (вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин).
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку що вказаний вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_8 є законним та обгрутованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4