№ 1кп/0202/227/2013
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2013 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Дружиніна
К.М.

при секретарі - Дьяченко О.І.

за участю прокурора - Халілова А.Г.

захисника потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
кримінальне провадження № 0001247
відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, освіта середня, не
працюючого, раніше не судимого;
зареєстрованого АДРЕСА_1, проживаючого
АДРЕСА_2, в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121
КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2, 23 лютого 2013 року
приблизно о 21 годині 30 хвилин,
знаходячись біля пивного кіоску «Пиво
Грай», розташованого по вул. Усенко, 13-а
у м. Дніпропетровську, на грунті
раптово виниклих особистих неприязних
відносин, маючи умисел, направлений на
умисне спричинення тяжких тілесних
ушкоджень, утримуючи в руках
невстановлений предмет схожий на
бейсбольну біту, наніс нею один удар в
ліву тім'яну область голови
потерпілого ОСОБА_3 Таким чином,
обвинувачений ОСОБА_2 умисно заподіяв
потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження
у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, забою головного мозку ІІ
ступеню, вдавленого перелому лівої
лобної та тім'яної кісток, лінійного
перелому тім'яної та потиличної кісток
ліворуч, підшкірної
підаповневротичної гематоми
лобно-тім'яно-скроневої області
ліворуч, з приводу чого було проведено
оперативне втручання. Зазначені
тілесні ушкодження спричинені від дії
тупого твердого предмету та згідно
висновку експерта № 1455-е від 11.04.2013 року
за своїм характером відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя в момент їх
заподіяння.

ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив
суду, що 23 лютого 2013 року близько 21
години 30 хвилин, він разом з дружиною
ОСОБА_4, знайомими ОСОБА_5, ОСОБА_6,
знаходились в приміщенні пивного
кіоску «Пиво Грай», розташованому по
вул. Усенко, 13-а у м. Дніпропетровську. В
цей час до кіоску зайшли ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, які замовили пиво. Виходячи з
приміщення ОСОБА_7 пролила пиво на
верхній одяг ОСОБА_6 На його зауваження,
ОСОБА_7 грубо відреагувала. Подружжя
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 стояли надворі
біля кіоску та розпивали пиво. Через
кілька хвилин він вийшов з приміщення
за власними потребами, коли в цей час
ОСОБА_3 вилив йому в обличчя келих пива,
а після того ОСОБА_3 та ОСОБА_8 почали
його бити, тому він вимушений був
оборонятися. Під час бійки вони
наносили одне одному удари руками по
тулубу. Бармен кіоску ОСОБА_10 та раніше
малознайомий ОСОБА_11 намагалися їх
розборонити. Йому вдалося уникнути
продовження конфлікту, він втік з місця
бійки. Особисто він не застосовував під
час бійки ні биту, ні інший тупий
твердий предмет, тому не міг спричинити
потерпілому зазначені тілесні
ушкодження. При яких обставинах
потерпілий їх отримав, йому не відомо.

Про винність обвинуваченого суд робить
висновок виходячи з наступних доказів.

Відповідно до пояснень потерпілого
ОСОБА_3, 23 лютого 2013 року приблизно о 21
годині 30 хвилин, разом з дружиною
ОСОБА_7, знайомим ОСОБА_8, вони зайшли до
приміщення кіоску «Пиво Грай»,
розташованого по вул. Усенко, 13-а у м.
Дніпропетровську, де замовили пиво. Він
взяв келих пива та разом з ОСОБА_8
вийшли з кіоску, де чекали на ОСОБА_7 Він
стояв спиною до кіоску, коли відчув
сильний удар по голові твердим тупим
предметом в ліву тім'яну область
голови, від якого впав на землю та
втратив свідомість. В подальшому в
зв'язку з спричиненими тілесними
ушкодженнями, він був прооперований в
лікарні, отримав другу групу
інвалідності, втратив можливість
працювати. Зі слів дружини йому відомо,
що саме ОСОБА_2 вдарив його дерев'яною
битою по голові. Діями обвинуваченого
йому спричинено матеріальну та
моральну шкоду, яку просив суд стягнути
з ОСОБА_2 Чим мотивовані були дії
обвинуваченого йому не відомо, приводу
для побиття не було. На цей час
потерпілий готується до складної
операції з встановлення металевої
пластини в тім'яну частину його голови.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 23
лютого 2013 року близько 21 години 30
хвилин, коли вона виходила з кіоску
«Пиво Грай», розташованого по вул.
Усенко, 13-а у м. Дніпропетровську,
ОСОБА_2 вдарив її битою по спині, її
чоловіка - потерпілого ОСОБА_3 вдарив
битою по лівій тім'яній області голови,
від якого потерпілий впав на землю, а їх
знайомого ОСОБА_8 вдарив по руці, якою
останній закрився від удару. На даний
час обвинуваченим чи його близькими не
відшкодовано жодної копійки в рахунок
погашення матеріальної чи моральної
шкоди.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що дійсно
при зазначених обставинах
обвинувачений вдарив свідка ОСОБА_7 по
спині, а потерпілого по голові, від чого
той впав на землю. Потім ОСОБА_2 вдарив
його по руці, якою він намагався
захиститися від удару, після того бита
рикошетом влучила йому по голові.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила суду, що саме
обвинувачений вдарив потерпілого
дерев'яною битою по голові.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
які разом з потерпілим ОСОБА_3, свідками
ОСОБА_7, ОСОБА_8, святкували того дня, не
бачили факт нанесення обвинуваченим
ударів потерпілому, але їм відомі
вказані потерпілим обставини вчинення
злочину, вони бачили його наслідки.
Крім того, свідок ОСОБА_16 намагався
догнати обвинуваченого, який втік з
міста злочину.

Відповідно до пояснення свідків
ОСОБА_4, з якою обвинувачений має
спільну дитину, ОСОБА_6, ОСОБА_5, які
знаходились разом з обвинуваченим в
пивному кіоску «Пиво Грай», свідок
ОСОБА_7, виходячи з приміщення кіоску
пролила пиво на ОСОБА_6 та грубо
відреагувала на зауваження
обвинуваченого про необхідність
вибачитися. Після того ОСОБА_2 вийшов з
кіоску за власними потребами, де
потерпілий разом зі своїми друзями
навмисно облили ОСОБА_2 пивом та побили.
ОСОБА_2 захищав себе від неправомірних
дій потерпілого та його друзів, які є
свідками по справі. Під час бійки
обвинувачений не застосовував биту.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він
намагався припинити бійку між ОСОБА_2
та потерпілим з його друзями, при цьому
його самого побили. Він не бачив бити в
руках обвинуваченого.

Свідки ОСОБА_18 (брат обвинуваченого),
ОСОБА_19 (батько обвинуваченого), суду
пояснили, що їх також побили дружина та
друзі потерпілого, а саме дві жінки та
два чоловіка. Обставини бійки між
обвинуваченим та потерпілим їм не
відомі.

Відповідно до матеріалів
кримінального провадження, згідно
протоколу оглянуто місце вчинення
злочину (а.п.12-14 т.1); під час пред'явлення
особи для впізнання за фотознімками,
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 впевнено
впізнали обвинуваченого, як особу, яка
завдала удару битою по голові
потерпілого, по спині ОСОБА_7 та по руці
ОСОБА_8 (а.п.53-54, 70-71, 90-91 т.1); під час
проведення слідчих експериментів,
потерпілий ОСОБА_3, свідок ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 вказали дату, місце та
обставини вчинення злочину
обвинуваченим, а саме спричинення
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
(а.п.144-146, 147-149 т.1, а.п. 6-8, 9-13, 14-17, 18-23 т.2);
висновком експерта № 1455е від 11.04.2013
року (а.п.152-154 т.1) встановлено наявність
у потерпілого тілесних ушкоджень у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми, забою головного мозку ІІ
ступеню, вдавленого перелому лівої
лобної та тім'яної кісток, лінійного
перелому тім'яної та потиличної кісток
ліворуч, підшкірної
підаповневротичної гематоми
лобно-тім'яно-скроневої області
ліворуч, з приводу чого було проведено
оперативне втручання, які спричинені
від дії тупого твердого предмету та за
своїм характером відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, як небезпечних для
життя в момент їх заподіяння; в ході
одночасного допиту потерпілого ОСОБА_3
- підозрюваного ОСОБА_2 (а.п.277-229 т.1),
свідка ОСОБА_7 - підозрюваного ОСОБА_2
(а.п.230-233 т.1), свідка ОСОБА_8 -
підозрюваного ОСОБА_2 (а.п.234-236 т.1),
свідка ОСОБА_9 - підозрюваного ОСОБА_2
(а.п.237-240 т.1), потерпілий та зазначені
свідки підтвердили свої покази щодо
обставин вчинення злочину.

Суд розцінює невизнання своєї вини
обвинуваченим, як бажання уникнути
відповідальності за вчинений злочин.

Аналізуючи досліджені по
кримінальному провадженню докази, суд
критично ставиться до пояснень
обвинуваченого, що він не спричиняв
тяжкого тілесного ушкодження
потерпілому, під час захисту від його
побиття потерпілим та свідками, він не
застосовував дерев'яну биту.

Суд вважає, що знаряддя злочину -
невстановлений предмет схожий на
бейсбольну біту було застосовано саме
обвинуваченим на грунті раптово
виниклих особистих неприязних
відносин, це підтверджується показами
потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, в ході досудового
розслідування під час проведення
слідчих експериментів (а.п.144-146, 147-149 т.1,
а.п. 6-8, 9-13, 14-17, 18-23 т.2), одночасного
допиту з підозрюваним ОСОБА_2 (а.п.277-229,
230-233, 234-236, 237-240 т.1), та судового
провадження, які категорично
стверджують, що в зазначений час та у
вказаному місці, ОСОБА_2 вдарив
потерпілого дерев'яною битою (тупим
твердим предметом) в ліву тім'яну
область голови, після чого останній
втратив свідомість, почував себе зле,
йому була викликана швидка медична
допомога.

Зазначені покази потерпілого та
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
відповідають дослідженим в судовому
засіданні матеріалам кримінального
провадження, зокрема висновку експерта
№ 1455 е від 11.04.2013 року (а.п.152-154 т.1),
відповідно до якого потерпілому
спричинено тяжке тілесне ушкодження
від дії тупого твердого предмету.

Суд вважає можливим визнати показання
потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, достовірними та такими,
що спростовують пояснення
обвинуваченого, а сукупність наведених
доказів достатньою для прийняття
процесуального рішення.

Судом не можуть бути визнані
достовірними покази свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про те,
що потерпілий ОСОБА_3, свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, разом з іншими свідками
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16
безпідставно побили обвинуваченого та
його родичів - свідків ОСОБА_19, ОСОБА_18,
при цьому під час бійки ОСОБА_2 не
застосовував тупий твердий предмет,
яким було спричинено тяжке тілесне
ушкодження потерпілому.

Суд вважає, що покази свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які є
родичами та друзями обвинуваченого,
під час досудового розслідування та
під час розгляду справи в суді, є
необ'єктивними та такими, що спрямовані
на підтримку показів обвинуваченого, з
метою уникнення ним кримінальної
відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_2, в умисному тяжкому тілесному
ушкодженні, тобто умисному тілесному
ушкодженні, небезпечному для життя в
момент заподіяння, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

При призначенні виду та розміру
покарання, необхідного та достатнього
для виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, дані про
особу обвинуваченого, обставини, які
пом'якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_2 вчинив тяжке кримінальне
правопорушення.

Обвинувачений раніше не судимий, має на
утриманні трьох малолітніх дітей,
позитивно характеризується за місцем
проживання, що суд відносить до
пом'якшуючих його покарання обставин.

Обставин, які б обтяжували покарання
обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також
ставлення обвинуваченого до скоєного,
відсутність бажання відшкодовувати
завдані збитки, суд вважає, що
виправлення ОСОБА_2 можливе тільки в
умовах ізоляції, при призначенні
покарання у вигляді позбавлення волі у
максимальному розмірі, передбаченого
санкцією статті, що буде відповідати
ступеню тяжкості та характеру
вчиненого кримінального
правопорушення.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК
України, суд не вбачає, оскільки
обставин, які б суттєво знижували
тяжкість скоєного кримінального
правопорушення не встановлено, а
враховуючи обставини скоєння злочину,
у суду не виникає переконання в тому, що
виправлення обвинуваченого можливе
без реального виконання покарання.

Позов потерпілого про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, суд
вважає обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
восьми років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання
відраховувати з 24 квітня 2013 року, міру
запобіжного заходу залишити без змін -
тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 7 451 грн 71 коп, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

На вирок може бути подана апеляція в
судову палату по кримінальним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області на протязі тридцяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:
К.М. Дружинін