Справа №487/5352/14-к 23.06.2015 24.06.2015 25.06.2015
Провадження № 11-кп/784/418/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3 ст.307 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001348 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, татарина, громадянина України, с середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого директором дистриб`юторської компанії Діамант-Сервіс, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321 КК України
За цим вироком суду ОСОБА_8 також обвинувачується у вчинені злочину за ч.ч.2, 3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.ч.1,3 ст.321 КК України
.

Учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисники обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9
прокурор ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції при встановленні обставин по справі та при кваліфікації його дій, прийняв рішення на підставі доводів прокурора та показах свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не встановивши істинних причин його дій. Просить суд звернути увагу на показання свідка ОСОБА_13 , яка свідчить про його непричетність до збуду наркотичних засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок незаконним та просить суд скасувати його, в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що наркотичні засоби були потрібні обвинуваченому тільки для особистого вживання. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та винести відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виправдувальний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва, не оспорюючи висновків суду про винуватість обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Просить вирок суду скасувати в цієї частні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.307 КК України у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна. В інший частині вирок залишити без зміни.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321 КК України та призначити йому покарання
за ч.3 ст.307 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією ? частини його майна;
за ч.2 ст.311 КК України два роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.317 КК України чотири роки позбавлення волі з конфіскацією ? частини його майна.
за ч.3 ст.321 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання вісім років позбавлення волі з конфіскацією ? частини його майна.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в сумі 2826,46 грн.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції при встановленні обставин по справі та при кваліфікації його дій, прийняв рішення на підставі доводів прокурора та показах свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 при цьому не встановивши істинних причин його дій. Вказує, що не знав про місце знаходження наркотичних засобів, тому що він наркозалежний і мати приховувала від нього місце зберігання наркотичних засобів. Зазначає, що в його діях відсутня попередня домовленість з ОСОБА_8 .

Просить суд звернути увагу на показання свідка ОСОБА_13 , які свідчать про його непричетність до збуту наркотичних засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що суд не надав належну оцінку доказам, які були предметом дослідження у судовому засіданні, а саме свідченням обвинуваченої ОСОБА_8 , яка заперечувала наявність попередньої змови з ОСОБА_7 та яка вказувала, що ОСОБА_7 є наркотичнозалежною особою і саме для його потреб вона купувала, виготовляла та зберігала за місцем проживання прекурсори, наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби, без відома останнього; свідченням обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав свою вину у інкримінованих йому злочинах та надав покази аналогічні показам ОСОБА_8 ; свідченням свідка ОСОБА_13 , яка надала свою згоду на проведення оперативних закупок у ОСОБА_8 .

Вважає, що зазначені матеріали кримінального провадження та докази, досліджені у судовому засіданні вказують на непричетність ОСОБА_7 до жодного інкримінованого йому злочину. Суд не конкретизував, яка саме відбулась між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змова, а твердження понятих про те, що при приведенні обшуку саме ОСОБА_7 вказав на місце зберігання наркотичних засобів, не може свідчити про наявність попередньої змови групи осіб на незаконне зберігання заборонених до обігу засобів. Апелянт вважає, що судом та органом досудового слідства не здобуто беззаперечних доказів, що ОСОБА_7 у будь-який спосіб сприяв ОСОБА_8 у зберіганні з метою збуту заборонених до вільного обігу засобів.

Просить суд скасувати вирок суду відносно ОСОБА_7 , як незаконний, в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що наркотичні засоби були потрібні обвинуваченому тільки для особистого вживання, оскільки останній є наркотичнозалежною особою вже 13 років та щодобово вживав дуже значну кількість наркотичних речовин. Посилається на положення Європейської конвенції з прав людини і практики Європейського суду з прав людини, та зазначає, що після виявлення злочинної діяльності особи відпадає необхідність у негласних діях у вигляді перевірочної закупівлі, яка носить правокативний характер. Звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про збут наркотичних засобів іншим особам окрім залегендованої, а тому на думку апелянта, матеріали справи не містять доказів збуту наркотичних засобів нелегендованим особам. Зазначає, що проведення значної кількості оперативних закупівель наркотичних засобів необґрунтовано ні органом досудового слідства ні прокурором в ході досудового розгляду. Звертає увагу, на те, що ОСОБА_7 не знав, що його мати, ОСОБА_8 виготовляє, зберігає та збуває будь-які наркотичні засоби, на підтвердження цього апелянт посилається на покази свідка ОСОБА_13 та самої ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_14 характеризується з позитивної сторони, ніколи не притягувався до адміністративної, дисциплінарної відповідальності, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та є єдиним годувальником в сім`ї. Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_7 хворіє на тяжкі захворювання, а саме: гепатит С хронічний, ВІЛ-інфекцію, виразку дванадцятипалої кишки, панкреатит, які потребують постійного нагляду, обстеження та лікування. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та винести відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виправдувальний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва не оспорюючи висновків суду про наявність вини у обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм злочинів, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Зазначає, що суд не врахував, що Законом України №3826-VI від 06.10.2011року « Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів і одурманюючих засобів», який набрав чинності 23.11.2011 року, внесено зміни до санкції ч.3 ст. 307 КК України, та визначено межі покарання у вигляді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вказує, що суд призначив обвинуваченому покарання нижче нижчої межі ніж передбачено санкцією статті, не посилаючись на ст. 69 КК України та не обґрунтувавши підстави призначеного покарання. Просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного їм майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.311, ч.2 ст.317, ч.3 ст.321 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна. В інший частині вирок залишити без змін.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу.
15.03.2014 року, приблизно о 00,21 год., за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , незаконно збула, шляхом продажу ОСОБА_13 за 1000 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб-ацетильований опій, масою в перерахунку на суху речовину 0,574 гр. і 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу (маса чистої речовини 0,992 гр.). Придбаний у ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та сильнодіючий лікарський засіб димедрол, ОСОБА_13 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції.
Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, незаконно придбала з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та 20 пігулок сильнодіючого лікарського засобу - димедролу.
31.03.2014 року, приблизно о 23. 59 год., за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій та збула шляхом продажу ОСОБА_13 за 800 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, масою в перерахунку на суху речовину 1,78 гр. та 10 пігулок сильнодіючого лікарського засобу- димедролу, масою чистої речовини 0,4985 гр. Вказані наркотичні та лікарські засоби, придбані у ОСОБА_8 , ОСОБА_13 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції.
Крім того, 01.04.2014 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, розподіливши свої ролі, вчинили злочини при наступних обставинах.
Так, 01.04.2014 року, при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за адресою - АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом ацетильованим опієм, масою сухої речовину 16,0 гр., пластикову пляшку з під ліків Бронхолітин з особливо небезпечним наркотичним засобом ацетильованим опієм масою 111,57 гр. (в перерахунку на суху речовину 13,1 гр.), в залі миску, скляну чашку та ватний тампон з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію загальною масою 0,0965 гр. Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію в перерахунку на суху речовину склала 29,1965 гр. Крім того, було вилучено пластикову пляшку з під ліків Панангін з прекурсором ангідридом оцтової кислоти масою 15,4 гр., а також 153 таблетки в конвалюті, масою 22,644 гр., які містять у своєму складі сильно діючий лікарський засіб димедрол, масою чистої речовини 7,586 гр. Вилучені особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, прекурсор ангідрид оцтової кислоти та сильнодіючий наркотичний засіб димедрол, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 незаконно зберігали за місцем свого проживання з метою виготовлення та збуту наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів.
Крім того, 01.04.2014 року, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, розподіливши свої ролі, погодившись на пропозицію ОСОБА_13 , надали останній приміщення за адресою свого проживання АДРЕСА_1 для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію, який та придбала того ж дня у ОСОБА_8 . Вживши за згодою ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за місцем їх проживання, особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій, ОСОБА_13 того ж дня добровільно видала співробітникам міліції одноразовий медичний шприц ємністю 5,0 мл., з залишками особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію, масою в перерахунку на суху речовину 0,0027 гр.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.2 ст.311 КК України, як незаконне зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч.2 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене групою осіб; за ч.3 ст.321 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів своєї апеляційної скарги та апеляційних скарг його захисників, які також підтримали свої апеляційні скарги і не погодилися з апеляційною скаргою прокурора - прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив апеляційну скаргу обвинуваченого і захисників в його інтересах залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає апеляційні скарги обвинуваченого та захисників в його інтересах такими що підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому інші обставини, які не були зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, судом не перевірялися.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою не визнав і просив виправдати його в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_8 пояснювала, що дійсно збувала наркотичний засіб, сильнодіючий лікарський засіб а також прекурсори в ніч на 15.03.2014 року та в ніч на 01.04.2014 року. Стверджувала, що такі протиправні дії вчинила вперше, вони не носили системного характеру, попередньої змови з її сином ОСОБА_7 не було. Вона не мала на меті збут наркотичних засобів у особливо великих розмірах, а також збут сильнодіючих засобів та прекурсорів у великих розмірах. Попередньо не домовлялась з ОСОБА_7 з приводу надання приміщення за місцем свого проживання стороннім особам для вживання наркотичних засобів. Вказувала, що її син ОСОБА_7 є наркозалежною особою, він тривалий час лікувався, але марно. Добова норма наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, які вживає ОСОБА_7 є значною (приблизно 20-25 мл. опію та 1,5-2 упаковки димедролу). Саме для потреб сина, а не з метою збуту, вона купувала, виготовляла та зберігала за місцем свого проживання прекурсори, наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби. Про такі її дії син ОСОБА_7 не був обізнаний.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Проте, судом першої інстанції дані вимоги закону не виконано та постановлено вирок відносно ОСОБА_7 з порушенням норм процесуального права.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в апеляційних скаргах посилаються на невідповідність висновків, викладених у вироку суду, фактичним обставинам справи та не доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Однак, апеляційний суд позбавлений можливості переглянути судове рішення суду 1 інстанції та перевірити обґрунтованість доводів апелянта.

Так, в порушення вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, суд належними чином не мотивував своє рішення, у вироку не дав аналізу зібраних у справі доказів, а лише виклав зміст показів понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в подальшому були допитані в якості свідків - показаня закупівельника ОСОБА_13 , яка показала, що в зазначений у вироку час вона купувала у обвиннуваченої ОСОБА_8 наркотичні та сильнодіячі лікарські засоби, а потім вона разом з ОСОБА_15 , за місцем проживання його матері ОСОБА_8 , 01.04. 2014 року вживала нарколтичний засіб - ацетильований опій, а також виклав письмові докази (протокол обшуку домоволодіння обвинуваченої ОСОБА_8 ), не вказавши які фактичні дані, визнані судом доведеними обвинувачення ОСОБА_7 , і вказані докази підтверджують чи спростовують його.

Так, із показів обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він заперечував свою вину у скоєнні злочину, за викладених у вироку обставин. Поясняв, що він ніколи не купував, не зберігав з метою збуту, а також не збував сильнодіючі наркотичні засоби, і, не надавав ОСОБА_13 приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів. При обшуку домоволодіння його матері вказав місце знаходження наркотичних і сильно діючих лікарських засобів з метою захистити свою матір від кримінального переслідування, і взяти всю вину в інкримінованому злочині на себе.

На підтвердження доводів обвинуваченого стороною захисту надавались докази викладені в апеляційних скаргах, проте, суд у вироку не спростував їх і не навів мотивів прийняття одних та відхилення інших доказів.

Відповідно до обвинувального акту та вироку суду ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.2 ст.311 КК України, як незаконне зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч.2 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене групою осіб; за ч.3 ст.321 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах. Проте, як встановлено з матеріалів кримінального провадження в ході досудового слідстава не були виконані вимоги ст.ст. 246-248, ст. 257 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , а суд першої інстанції при рпозгляді справи не звернув на це уваги і не усунув дані протиріччя.

Таким чином, судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону судом першої інстанції та не дослідження ним всіх доказів по справі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновки щодо відповідності закону судового рішення стосовно ОСОБА_7 , оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою судом.

Водночас згідно п.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 КПК України.

Відповідно до положення ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінально-процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

З огляду наведеного, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників щодо істотного порушення судом норм кримінального процесуального закону є слушними, а тому їх апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційним судом не розглядаються, оскільки вирок відносно останнього підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 415, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати, звільниивши його з - під варти в залі судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді