Справа № 11-817/11 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Доповідач : Марітчак Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2011 року колегія суддів cудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.,
суддів апеляційного судуМихалюка В.О. та Пайонкевича Т.Т.,
за участю прокурораШахрайчук Н.І.
та засудженогоОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2011 року та засудженого ОСОБА_5 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року, -

встановила:

постановою Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2011 року матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 і 3 ст. 185 КК України, за епізодами викрадення приватного майна: в квітні 2010 року із літньої кухні ОСОБА_6 в смт. Дубляни Самбірського району; в ніч із 1 на 2 травня 2010 року із приміщення гаражу ОСОБА_7 в АДРЕСА_1; в ніч із 13 на 14 травня 2010 року із підсобного приміщення ОСОБА_8 в АДРЕСА_3; в ніч із 28 на 29 травня 2010 року із будинку АДРЕСА_4 у ОСОБА_11; в ніч на 10 серпня 2010 року із приміщення гаражу ОСОБА_9 на АДРЕСА_5; 10 серпня 2010 року із магазину ОСОБА_10 в смт. Дубляни Самбірського району виділено в окреме провадження, а кримінальну справу за даними епізодами повернуто прокурору Турківського району Львівської області для проведення додаткового розслідування.

У своїй постанові про направлення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції покликався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що інкримінованих йому злочинів за ч. 2 і 3 ст. 185 КК України за епізодами викрадення приватного майна у квітні - серпні 2010 року у ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він не вчиняв, а визнавав себе винним у їх скоєнні, оскільки працівники дізнання Самбірського МРВ ГУ МВСУ у Львівській області запропонували йому визнати себе винним у їх вчиненні, а вони натомість будуть йому передавати продукти харчування під час затримання.

Вироком Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 02.11.2006 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 09.04.2010 року, -

визнано винним та засуджено за ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення волі.

Вироком суду встановлено строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 12 серпня 2010 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у ви?гляді взяття під варту, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Вироком суду також постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_5 в користь Західного реабілітаційно-спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України -7 200 грн. у відшкодування шкоди.

За вироком Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року ОСОБА_5 в ніч з 17 на 18.04.2010 року в період з 01.35 год. до 05.40 год., перебуваючи в нетверезому стані, шляхом вільного доступу, з території Західного реабілітаційно-спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України в с. Верхнє Турківського району Львівської області таємно викрав чотириста метрів оптичного восьмиволоконного кабелю, що належав даному центру, вартістю 7 200 грн., який привласнив.

Крім цього, ОСОБА_5 12.08.2010 року близько 00.35 год., перебуваючи в нетверезому стані, шляхом вільного доступу, із житлового будинку сім'ї ОСОБА_12 в с. Нижній Турів Турківського району Львівської області таємно викрав мобільний телефон "Нокіа-1110і"вартістю 85 грн. зі стартовим пакетом вартістю 25 грн., що належать ОСОБА_12, які привласнив.

Також 12 серпня 2010 року в період з 01.35 год. до 05.40 год. ОСОБА_5, розбивши віконне скло, проник в приміщення магазину № 22 Боринського споживчого товариства в с. Нижній Турів Турківського району Львівської області, звідки таємно викрав: три півлітрові банки томатного соусу вартістю 6 грн. за одну банку на 18 грн., дві півлітрові банки свинячої тушонки вартістю 20 грн. на 40 грн., три сухі дезодоранти "Рексона" вартістю 13 грн. за одну штуку на 39 грн., одну упаковку жіночої туалетної води "Магі" вартістю 7 грн., пляшку горілки 0,25 л "Слава" вартістю 10 грн. 50 коп., півлітрову пляшку "Бальзам столітній" вартістю 30 грн., банку рибних консервів "Аквамарин" вартістю 6 грн. 30 коп., два тюбика чорного крему до взуття вартістю 3,5 грн. за один на 7 грн., дві шоколадки "Чарівний вечір" вартістю 1 грн. 10 коп. за одну на 2 грн. 20 коп., одну упаковку чаю "Лісова ягода" вартістю 3 грн., дев'ятнадцять банок консервованих паштетів на 89 грн. 80 коп., дві залізні банки консервованого горошку вартістю 1 1 грн. кожна 22 грн., півлітрову банку тушонки "Яловичина" вартістю 20 грн., вісімнадцять шоколадних плиток "Світоч" вартістю 7 грн. за одну на 126 грн., пляшку шампанського вартістю 22 грн., дві пляшки олії вартістю 10 грн. за одну на 20 грн., дві упаковки мила вартістю 2 грн. 20 коп. за одну на 4 грн. 40 коп., пляшку вина "Ізабелла" вартістю 14 грн., літрову пляшку пива вартістю 8 грн. 50 коп., дві баночки лаку для волосся вартістю 13 гри. за одну на 26 грн., освіжувач повітря вартістю 9 грн., дві пінки для волосся вартістю 13 грн. за одну тубу на 26 грн., дві пачки печива вартістю 3 грн. 80 коп. за пачку на 7 грн. 60 коп., крем для гоління "Арко" вартістю 7 грн., одну пачку макаронів "Мівіна" вартістю 1 грн. 30 коп., шість пачок напою "Капучіно" вартістю 1,5 грн. за одну на 9 грн., пластмасову банку "Снєжка" червоного кольору вартістю 12 грн., три упаковки жіночих духів вартістю 8 грн. за одну на 24 грн., а всього товару на 607 грн. 60 коп. і гроші в сумі 153 грн. 35 коп., а всього на загальну суму 760 грн. 95 коп.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції від 07.02.2011 року, засуджений ОСОБА_5 подав апеляцію та доповнення до неї, в яких покликається на те, що свою вину визнає лише у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і розкаюється у вчиненому, цим злочином тяжких наслідків не заподіяно і значна частина викраденого була повернута, вину за ч. 2 ст. 185 КК України не визнає, а тому відсутня обтяжуюча вину обставина - скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння. Також вважає, що призначене покарання є надто суворе по відношенню до скоєного ним злочину. Крім цього, наголошує, що судом залишились недослідженими фактичні обставини справи, оскільки його вина не може бути доведена повністю, так як 18 квітня 2010 року він не міг фізично вчинити крадіжку кабелю довжиною 400 м, а щодо вчинення злочину 12 серпня 2010 року з магазину, звертає увагу і на те, що не допитані свідки та не досліджено дані стосовно відсутності половини викраденого товару, через це вирок в цій частині підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, призначене покарання є несправедливим внаслідок суворості, просить вирок скасувати та призначити більш м'яке покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про скасування постанови Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2011 року про виділення матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2,3 ст. 185 КК України в окреме провадження і направлення їх на додаткове розслідування і залишення оскаржуваного засудженим ОСОБА_5 вироку Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року без змін, засудженого ОСОБА_5 про скасування вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого на оскаржуваний вирок до задовольнення не підлягає, а апеляція прокурора на постанову суду першої інстанції про виділення матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2,3 ст. 185 КК України в окреме провадження і направлення їх на додаткове розслідування підлягає до задовольнення з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах, наведених у вироку суду першої інстанції та кваліфікація дій засудженого за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, повністю підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів та не заперечується самим засудженим.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав себе винним за епізодами крадіжки мобільного телефону в потерпілої ОСОБА_12; продуктів харчування, алкогольних напоїв та промислових товарів у Боринському СТ в с. Нижній Турів Турківського району та 400 м оптичного восьмиволоконного кабелю, вартістю 7 200 грн. з території Західного реабілітаційно-спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України в с. Верхнє Турківського району Львівської області.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч. 2, 3 ст. 185 КК України на території Турківського району Львівськоїобласті також стверджується:

- за епізодом викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_12: показаннями ОСОБА_5 як на досудовому слідстві, так і в суді, показаннями потерпілої ОСОБА_12, показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, протоколами ставок віч-на-віч між засудженим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_12 (а.с. 108), засудженим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_15 (а.с. 109), засудженим ОСОБА_5 і свідком ОСОБА_16 (а.с. 143), речовим доказом -мобільним телефоном, вилученим у засудженого ОСОБА_5 12 серпня 2010 року, протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5 від 27.09.2010 року (а.с. 144);

- за епізодом викрадення продуктів харчування, алкогольних напоїв та промислових товарів в Боринському СТ в с. Нижній Турів Турківського району: частково показаннями ОСОБА_5 як на досудовому слідстві, так і в суді, протоколом огляду місця події приміщення магазину від 12 серпня 2010 року (т. 3, а.с. 4), протоколом огляду місця події від 12 серпня 2010 року відповідно до якого у ОСОБА_5 в с. Ясениця Замкова Турківського району в його сумці та кульку виявлено продукти харчування і промислові товари викрадені ним з магазину на суму 546,60 грн. та гроші на суму 126,35 грн. (т. 3, а.с. 14, 16, 66), протоколом явки з повинною ОСОБА_5 від 12 серпня 2010 року, протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5 від 27.09.2010 року (а.с. 144);

- за епізодом крадіжки з території Західного реабілітаційно-спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України в с. Верхнє Турківського району Львівської області 400 м оптичного восьмиволоконного кабелю, що належав даному центру, вартістю 7 200 грн.: показаннями ОСОБА_5 як на досудовому слідстві, так і в суді, протоколом огляду місця події від 18 квітня 2010 року (т. 3, а.с. 119), протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5 від 27.09.2010 року (а.с. 144), відповідно до якого засуджений розповів про обставини вчинення злочину.

Дії засудженого ОСОБА_5 за епізодом викрадення продуктів, речей та грошей з Боринського СТ в с. Нижній Турів Турківського району правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки засуджений будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 187 КК України знову вчинив крадіжку чужого майна з проникненням в приміщення.

Дії засудженого ОСОБА_5 за епізодами викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_12 та 400 м оптичного восьмиволоконного кабелю з території Західного реабілітаційно-спортивного центру Національного комітету спорту інвалідів України в с. Верхнє Турківського району Львівської області правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він будучи судимим за ч. 1 ст. 187 КК України повторно вчинив крадіжку чужого майна.

При призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, дані про особу засудженого, який не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за відкрите заволодіння чужим майном, правильно прийшов до переконання про необхідність призначення засудженому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив засудженому остаточне покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання засудженому ОСОБА_5, відповідає вимогам ст. 65 КК України, ступеню і характеру суспільної небезпеки вчинених ним злочинів та особі засудженого, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні.

При перевірці апеляції прокурора на постанову суду про виділення матеріалів кримінальної справи за епізодами крадіжки на території Самбірського району в окреме провадження та направлення їх прокурору для проведення додаткового розслідування, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції прийняв таке рішення передчасно, не обґрунтувавши його доказами здобутими під час судового розгляду справи.

Приймаючи рішення про направлення кримінальної справи за епізодами викрадення приватного майна в квітні 2010 року із літньої кухні ОСОБА_6 в смт. Дубляни Самбірського району; в ніч із 1 на 2 травня 2010 року із приміщення гаражу ОСОБА_7 в АДРЕСА_1; в ніч із 13 на 14 травня 2010 року із підсобного приміщення ОСОБА_8 в АДРЕСА_3; в ніч із 28 на 29 травня 2010 року із будинку АДРЕСА_4 у ОСОБА_11; в ніч на 10 серпня 2010 року із приміщення гаражу ОСОБА_9 на АДРЕСА_5; 10 серпня 2010 року із магазину ОСОБА_10 в смт. Дубляни Самбірського району для проведення додаткового розслідування, суд першої інстанції не мотивував його, не навів у своїй постанові жодних доказів на обґрунтування такого рішення.

Показання засудженого ОСОБА_5, щодо укладення ним угоди з працівниками дізнання, відповідно до якої він визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів на території Самбірського району, не підтверджуються жодними іншими доказами в постанові суду першої інстанції, суд першої інстанції детально не допитав ОСОБА_5 про деталі такої угоди (хто саме з працівників міліції її запропонував, його прізвище, звання, опис, хто виконував угоду в частині надання продуктів харчування, яким чином тощо).

З матеріалів справи та протоколу судового засідання вбачається, що суд першої інстанції поверхово провів судове слідство за даними епізодами, не робив спроби встановити місце перебування ОСОБА_5 в час вчинення цих злочинів, не допитав членів сім'ї підсудного та й і самого підсудного ОСОБА_5 про його місце знаходження на час вчинення цих злочинів, не піддав аналізу докази, які на його думку здобуті незаконно, постанову виготовив без посилання на аркуші справи.

Покликаючись у постанові на те, що під час написання всіх явок з повинною ОСОБА_5 вже був затриманий працівниками Турківського РВ УМВСУ у Львівській області і перебував у місцях затримання, однак не був забезпечений захисником, суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до протоколів роз'яснення підозрюваному права на захист від 20, 21, 23 серпня 2010 року (т. 1, а.с. 48, 118, 129-130, 185, т. 2, а.с. 31, 79, 112, 142-143) ОСОБА_5 роз'яснено право мати захисника, однак ОСОБА_5 відмовився від захисника (т. 1 а.с. 49, 119, 131, 186, т. 2, а.с. 32, 80, 113, 144) і така відмова підозрюваного від захисника прийнята слідчим, про що винесена відповідна постанова (т. 1, а.с. 50, 120, 132, 187, т. 2, а.с. 33, 81, 114, 145).

Разом з тим, суд у своїй постанові не дослідив та не покликався на протокол затримання особи від 12 серпня 2010 року (т. 3, а.с. 73), відповідно до якого ОСОБА_5 затриманий 12 серпня 2010 року, а 13 серпня 2010 року стосовно нього постановою судді Турківського районного суду Львівської області обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту (т. 3, а.с. 84).

Відмова засудженого ОСОБА_5 від своїх показів на досудовому слідстві, його заява про угоду з працівниками дізнання Самбірського РВ УМВСУ у Львівській області та про перебування на час вчинення цих злочинів за місцем свого проживання в с. Ясениця Турківського району не перевірена належним чином судом першої інстанції, а докази в підтримку заяв і показань засудженого ОСОБА_5 в постанові суду першої інстанції відсутні.

Зокрема, як убачається з протоколу судового засідання, під час розгляду справи, ОСОБА_5 не був детально опитаний про деталі та час укладення угоди між ним та працівниками міліції, не ідентифіковані ним і самі працівники міліції, які ніби-то укладали з ним угоду.

Суд першої інстанції, як на доказ направлення справи на додаткове розслідування покликався на показання в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про те, що самостійно підсудний вкрасти у них речі фізично не міг. Однак, суд першої інстанції у своїй постанові не вказав які саме речі, їх приблизну вагу та розмір, не покликався на протоколи огляду місця події, конкретні показання потерпілих та показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини викрадення цих речей, не проаналізував здобуті докази, на підставі чого мав прийти до переконання чому показанням підозрюваного ОСОБА_5 в цій частині не можна надати віри та не навів жодних доказів на підтвердження версії ОСОБА_5 про те, що дані злочини він не вчиняв.

При новому розгляді справи суду також належить встановити місцеперебування підозрюваного ОСОБА_5 в період часу з 12 серпня 2010 року до 24 серпня 2010 року та підставність його перебування в м. Самборі (якщо таку буде встановлено), де з ним проводили слідчі дії і обрано 19 серпня 2010 року запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 2, а.с. 76), в той же час він знаходився під вартою з 12 серпня 2010 року у справі за підозрою у вчиненні низки крадіжок на території Турківського району.

На думку колегії суддів, в задовольненні апеляції засудженого ОСОБА_5 належить відмовити, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року залишити без змін. Апеляцію прокурора на постанову Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2011 року задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати і справу направити на новий судовий розгляд.

Після детального допиту ОСОБА_5, в тому числі і стосовно його алібі і обставин укладення угоди з працівниками міліції, дослідження всіх інших доказів його вини у справі та їх аналізу суду належить прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 362 -377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

відмовити в задовольненні апеляції засудженого ОСОБА_5, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 7 лютого 2011 року про визнання ОСОБА_5 винним за ч. 2, 3 ст. 185 КК України і призначення йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі залишити без змін.

Апеляцію прокурора задовольнити, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 20 січня 2011 року про виділення частини епізодів в окреме провадження та направлення в цій частині на додаткове розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити попередній -взяття під варту.

Судді:

підпис підпис підпис

Михалюк В.О. Пайонкевич Т.Т. Марітчак Т.М.

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак