Справа №
11-444 / 2006 р. Головуючий
Подалюка О.Ф. Категорія: -
Доповідач: Кузюра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Кузюри М.М

суддів: Антипець В.М.,
Борисенка І.П.

з участю
прокурора Надточій О.О.

заявника ОСОБА_1.

адвоката ОСОБА_2.

представників:

УБОЗ УМВС Хропатого Б.П.

ЧРВ УМВС Чугай О.О.

ДП ЧІЖ „Трейд-01" ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляцією
ТОВ „Чернігівпродовоч" на постанову Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 12 квітня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ
„Чернігівпродовоч" звернулося до суду з заявою про розгляд сумнівів і
протиріч, що виникли при виконанні вироку Славутицького міського суду Київської
області від 27 грудня 2000 року.

Цим вироком
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1. виправданий за ст. ст. 86, 172 ч 2
КК України та скасовано арешт на майно товариства: магазин по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6.

Постановою
Славутицького міського суду Київської області від 05 вересня 2001 року додатково
також скасовано: арешт на магазин №
АДРЕСА_7 у м. Чернігові, накладений ЗО травня 2000 року, арешт на
будівлі магазину по АДРЕСА_8
у м. Чернігові, а також арешт на майно, накладений 13 червня 2000 року та 14 червня 2000 року.

Арешт на вказане
майно був накладений в ході досудового слідства постановами слідчого від 13 жовтня 1999 року, 26 травня 2000 року та 12 червня 2000 року і майно
передане згідно накладних на зберігання директорам дочірніх

2

підприємств: „ЧГЖ-Трейд-01" - ОСОБА_3., ОСОБА_4 та
„ЧІЖ-Авто" -ОСОБА_5.

ТОВ „Чернігівпродовоч" у своїй заяві до суду просило
зобов'язати УБОЗ Управління МВС України в Чернігівській області та Управління
МВС України в Чернігівській області забрати арештоване майно, яке перебуває на
зберіганні в директорів дочірніх підприємств: „ЧПК-Трейд-01" - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, „ЧПК-Авто" -
ОСОБА_5, та повернути його товариству.

Постановою від 12
квітня 2007 року
Новозаводський районний суд м. Чернігова відмовив у задоволенні заяви про
розгляд сумнівів і протиріч, що виникли при виконанні вироку Славутицького
міського суду Київської області від 27
грудня 2000 року.

Мотивуючи підстави такої відмови, суд виходив з того, що
в процесі досудового слідства по обвинувачення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1. слідчим
було винесено постанови про накладення арешту на майно вказаного товариства,
але фактичного вилучення майна „Чернігівпродовоч" відповідно до норм КПК
України не проводилось.

Посилаючись на те, що ні вироком Славутицького міського
суду від 27 грудня 2000 року, ні
постановою цього ж суду від 05
вересня 2001 року не
було покладено обов'язки на УБОЗ Управління МВС України в Чернігівській області
та Управління МВС України в Чернігівській області щодо повернення майна, суд
дійшов висновку, що у заявника таке майно фактично не вилучалось, а лише було
вчинено його арешт, який потім був знятий вироком суду, в зв'язку з чим вимоги
заявника про те, що УБОЗ та УМВС України в Чернігівській області відповідно до
ст. ст. 948, 953 ЦК
України є поклажодавцями, визнав безпідставними.

При цьому, суд дійшов висновку, що в даному випадку є
спір про право власності, який існував в період проведення досудового слідства,
в зв'язку з чим і накладався арешт на спірне майно, і цей спір існує на даний
час, тому питання про повернення майна з чужого незаконного володіння повинно
вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

В апеляціях ОСОБА_1. - ІНФОРМАЦІЯ_2, та представник ТОВ ОСОБА_2. просять
скасувати зазначену постанову суду, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що:

- суд дійшов невірного висновку про те, що вилучення майна
в ТОВ не проводилось і такі постанови в матеріалах кримінальної справи
відсутні, оскільки ТОВ цього не заперечувало і ставило питання не про
повернення вилученого майна, а про зворотну передачу майна з-під арешту, як це
передбачено ст. 404 п. 5 КПК України;

- згідно
ст. 324 ч. 1 п. 8 КПК України,
вирішення питання при розгляді кримінальної справи щодо описаного майна є
обов'язковим, тому відмова в

3

задоволенні заяви ТОВ за мотивами, що на УМВС та УБОЗ не
було покладено обов'язок про повернення майна з-під арешту, не є обґрунтованою
на законі;

- оскільки зберігання майна
здійснювалось на підставі закону, а не договору, до вказаних правовідносин
належить застосувати положення про договір зберігання, за яким, відповідно до
ст. ст. 948, 953 ч.ч. 1, 2 ЦК України,
обов'язок забрати майно зі зберігання покладається саме на УБОЗ та УМВС;

- висновки суду про необхідність вирішення спірного питання
в порядку цивільного судочинства безпідставні, так як їх правомірність
спростована ухвалою Вищого адміністративного суду від 07 лютого 2007 року;

- судом першої
інстанції не виконані вказівки вищестоящого суду, що є безумовною підставою
скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення заявника та представника
ТОВ „Чернігівпродовоч", які просять задовольнити апеляції з вказаних у них
підстав, міркування прокурора та представників УБОЗ, УМВС та ДП ЧПК „Трейд-01",
які просять залишити апеляції без задоволення, а постанову суду без змін,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404
ч. 5 КПК
України, якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були
вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно,
копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала касаційної інстанції
направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей
та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Арешти на майно ТОВ „Чернігівпродовоч" накладено
відповідними постановами слідчого з ОВС СУ УМВС України в Чернігівській області
та протоколами оперуповноваженого ВБОЗ м. Чернігова (а.с. 35-50).

З протоколів про накладення арешту на майно вбачається,
що арештоване майно передане на відповідальне зберігання „ЧПК-Трейд" та
„ЧПК-Авто", однак виконавчі провадження в частині зняття арешту з майна
відділом ДВС Новозаводського районного управління юстиції м. Чернігова закриті
відповідно до постанови Славутицького міського суду від 12 лютого 2004 року, якою
роз'ясненено, що процедура зняття арешту на майно не передбачає його повернення
від зберігачів майна.

Як видно з копій постанов слідчого та протоколів про
накладення арешту на майно, які є у справі, арештоване майно ніким не
вилучалось, нікуди не переміщувалось і, фактично, було залишено, а не передано,
на зберігання тим особам, у фактичному володінні яких воно перебувало на час
накладення арешту.

За таких
обставин, скасування арешту на майно полягало лише у знятті заборони на
володіння, користування та розпоряджання майном. Вишгородський районний та
Славутицький міський суди Київської області, відповідно до вимог

4

ст. 404 ч. 5
КПК України, в порядку виконання вироку направляли відповідні копії
документів в частині зняття арешту з майна товариства на адресу УБОЗ МВС
України в Чернігівській області та Управління МВС України в Чернігівській
області, тому вирок суду від 27
грудня 2000 року та
постанова суду від 05 вересня 2001 року про
скасування арешту на майно були звернуті до виконання і фактично виконані, в
зв'язку з чим доводи апеляцій в цій частині слід визнати необгрунтованими та
безпідставними.

Крім того, ст.
ст. 126 ч. 1 та 404 ч. 5 КПК України
передбачають арешт майна лише обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які
несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, і лише вказані
особи вправі вимагати повернення свого майна з-під арешту.

ТОВ
„Чернігівпродовоч" не є приватною власністю ОСОБА_1., тому він взагалі не
вправі в кримінально-процесуальному порядку ставити питання про повернення
арештованого майна товариства.

Суд першої
інстанції належно перевірив доводи всіх учасників процесу та повно дослідив
викладені в скарзі аргументи і обґрунтовано дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення скарги, з чим погоджується і колегія суддів.

Учасники
процесу, зокрема представник ДП ЧПК „Трейд-01" та представник ТОВ
„Чернігівпродовоч" не заперечують, що між ними існує спір, не вирішений на
даний час, про право на майно, тому висновки суду про цивільно-правовий
характер стосунків між сторонами теж є обґрунтованими і, як вважає колегія
суддів, вони виходять за межі компетенції кримінально-процесуального
законодавства, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляцій.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ТОВ
„Чернігівпродовоч" залишити без задоволення, а постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 12
квітня 2007 року про
відмову в задоволенні заяви про розгляд сумнівів та протиріч, що виникли при
виконанні вироку Славутицького міського суду Київської області від 27 грудня 2000 року - без змін.