ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000043 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.10.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Знам`янського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, водій військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.415 КК України - порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за таких обставин.

ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді водія, в званні старший солдат.
29 жовтня 2014 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_4 керував закріпленим за ним технічно справним автомобілем УРАЛ - 43202 військовий номер НОМЕР_2 транспортної групи експлуатації, який належить військовій частині НОМЕР_1 і рухався по АДРЕСА_2 зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. В кабіні даного автомобіля знаходився старший машини - начальник продовольчої та речової служби військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 .
Наближаючись до перехрестя з вул. Преображенська, ОСОБА_4 з необережністю, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. ПДР «Проїзд без зупинки заборонено» та п. 16.11. ПДР, тобто на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, допустив дорожньо-транспортну пригоду з маршрутним автобусом БАЗ 2215 СПГ д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі по вулиці Преображенська м.Кіровограда, внаслідок чого потерпілій - пасажирці автобусу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому зовнішнього відростку лівої стегнової кістки, рани лівої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1334 від 18.11.2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

30 листопада 2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілої ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_7 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та законний представник потерпілої ОСОБА_8 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 415 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.58 КК України замість позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням в доход держави 10% суми грошового забезпечення.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглянувши питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та законним представником потерпілої, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Законний представник потерпілої та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Також суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений та законний представник потерпілої розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст. 415 КК України. За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та законним представником потерпілої та призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз у розмірі 2337,00 грн. відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 468-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30 листопада 2014 року про примирення укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілої ОСОБА_8 , яка дії в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.58 КК України призначити ОСОБА_4 замість позбавлення волі строком на 2 роки, службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням в доход держави щомісячно 10% із суми грошового забезпечення останнього.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази: два оптичних диска, на яких знаходиться копія відеозаписів зафіксованої ДТП та медична карта (копія) стаціонарного хворого №12370 на ім`я ОСОБА_7 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 з на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 2 337,00 грн.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1