Провадження №: 1-кп/752/176/15
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання
23.01.2015 р. м. Київ

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

в ході підготовчого судового засідання за кримінальним провадженням № 0009311 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка, Донецької обл., українець, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та представником потерпілого за довіреністю ПАТ «Київгума» ОСОБА_5 від 11.12.2014.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення, інші учасники процесу підтримали думку прокурора.

Суд ознайомившись з обвинувальним актом та дослідивши зміст угоди про примирення між представником потерпілого та підозрюваним, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні останньої, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди якщо умови угоди суперечать вимогам цього кодексу та/або закону.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначається формулювання підозри та обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Так, в даній угоді підозра, пред`явлена ОСОБА_3 викладена наступним чином, 17.11.2014 року, приблизно о 14-00 год. перебуваючи по пр.-ту Голосіївському, 6, у м. Києві, переслідуючи корисливу мету на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов на територію ПАТ «Київгума», що розташований за вище вказаною адресою, після чого підійшов до кондиціонерів, які розташовані на території підприємства, переконавшись в тому, що ніхто не бачить, за допомогою підручного інструменту, розкомплектував кондиціонер з метою отримання кольорового металу, у даному випадку міді, далі діючи умисно, таємно, викрав кольоровий метал мідь, загальною вагою 18,2 кг, тим самим спричинив ПАТ «Київгума» матеріальної шкоди на загальну суму 1219, 40 гривень. В подальшому біля виходу з території ПАТ «Київгума» ОСОБА_3 було зупинено охороною та виявлено викрадений кольоровий метал мідь, вагою 18,2 кг. Тим самим він не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину працівниками охорони підприємства. Після цього було викликано працівників ОВС. По приїзду слідчо-оперативної групи у ОСОБА_3 в присутності понятих було вилучено викрадений ним кольоровий метал.

Однак, прокурором не описано яким чином ОСОБА_3 зайшов на територію ПАТ «Київгума» та в чому полягав вільний доступ ОСОБА_3 на охоронювану територію ПАТ «Київгума», зокрема, у підозрі зазначено, що біля виходу з території ПАТ «Київгума» ОСОБА_3 було зупинено охороною та виявлено викрадений кольоровий метал мідь, вагою 18,2 кг. Крім того, не вказано яким чином було визначено слідчим розмір спричиненої шкоди ПАТ «Київгума», зазначеної у підозрі.

Таким чином, формулюючи підозру прокурор описує не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а закінчений замах на крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, що передбачено ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Отже, досліджуючи вказану угоду про примирення між представником потерпілого та підозрюваним суд прийшов до висновку, що зміст викладеної в угоді підозри не відповідає його правовій кваліфікації.

Крім того, відповідно до ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно, до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затверджені угоди якщо допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

У зв`язку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що угода про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та представником потерпілого за довіреністю ПАТ «Київгума» ОСОБА_5 від 11.12.2014 року укладена всупереч вимогам КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 314-317, 469, 471, 474 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_3 та представником потерпілого за довіреністю ПАТ «Київгума» ОСОБА_5 від 11.12.2014 року відмовити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з моменту проголошення.

Суддя