Справа
№ 1 - 83/07
Вирок

Іменем України

22 лютого 2007
року Комсомольський
міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Пожарова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Комсомольську кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Комсомольська
Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1

зач. 1 ст.213 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості у сфері
господарської діяльності за таких обставин:

В порушення вимог ст.ст. 4, 5
Закону України "Про металобрухт", ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів
господарської діяльності", не будучи зареєстрованим як суб'єкт
підприємницької діяльності та не маючи спеціального дозволу (ліцензії),
ОСОБА_1, протягом вересня-грудня 2006 років, шляхом поміщення оголошень в
рекламному щотижневику "Телеєкспресс" ( а.с. 11) здійснював на
території міста Комсомольська та прилеглої до нього території операції по
прийому від фізичних осіб промислового брухту чорних металів.

30 грудня 2006 року, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_1, за
оголошенням, на території садового товариства
"Придніпровське" у незнайомого чоловіка купив 150 кг. брухту чорних
металів, який на автомобілі ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2 (а.с.18), перевозив до зареєстрованого в установленому
порядку пункту прийому металобрухту в районі складів ВВ ВАТ "Полтавський
ГЗК". Під час перевезення автомобіль було затримано працівниками міліції,
незаконно заготовлений металобрухт вилучено.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину в скоєному злочині визнав повністю і показав суду, що через
скрутне матеріальне становище вдався до збирання та купівлі металобрухту з
метою його подальшого продажу за більш високою ціною. Суб'єктом підприємницької
діяльності зареєстрований не був, відповідної ліцензії на здійснення таких
операцій не мав. З цією метою, починаючи з
вересня 2006 року систематично розміщував на сторінках газети
"Телеекспрес" оголошення про купівлю металобрухту, де зазначав свій
мобільний телефон. 30 грудня 2006 року в черговий раз за оголошенням
придбав брухт чорних металів, який на автомобілі ВАЗ 2101 реєстраційний номер
НОМЕР_1, яким за довіреністю керував ОСОБА_3,
перевозив на пункт прийому металобрухту, але дорогою був затриманий
працівниками міліції, що підтверджено в
матеріалах справи відповідним протоколом вилучення (а.с.6). Інших операцій
з металобрухтом не здійснював, про вчинене шкодує, щиро розкаюється.

За довідкою, наданою ТОВ "Дженерал-скрап технолоджи інк"
вилучений у ОСОБА_1 металобрухт є промисловим ( а.с. 60).

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні
інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК
України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та об'єм вилученого
металобрухту ніким не оспорюються.

2

Умисні дії
ОСОБА_1, які виразились в незаконному здійсненні операцій з брухтом чорних металів
без державної реєстрації та спеціального дозволу, органами досудового слідства
вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК
України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до
уваги, що скоєний ОСОБА_1 злочин є злочином невеликої тяжкості, і в якості
обставини, що пом'якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та
щире каяття в скоєному.

За висновком ЛКК
ОСОБА_1 практично здоровий, працездатний, примусового лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує. За місцем
проживання характеризується позитивно.

Вирішуючи
питання щодо виду покарання, суд, з врахуванням принципу індивідуалізації покарання, ступеню тяжкості
скоєного, даних про особу винного, враховуючи реальну можливість
виконання рішення суду за умови відсутності роботи та постійного заробітку у
ОСОБА_1, вважає, що найбільш доцільним в даному випадку покаранням має бути
покарання у вигляді громадських робот, які полягають у виконанні засудженим у вільний час безоплатних суспільно корисних робіт,
вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до
вимог ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд,

засудив:

ОСОБА_1 за ч. І
ст. 213 КК України до покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити
попередній -підписку про невиїзд.

Речові докази по
справі: брухт чорних металів вагою 150 кг конфіскувати в доход держави (а.с.7).

На вирок суду
протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Полтавської області.