Справа № 1-1/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007
року Комсомольський
міський суд

Полтавської області

в складі:
головуючого судді Бутенко
С.Б.

при секретарі Ісаєвій Л.І.

за участю
прокурора Пожарова
0.0.

потерпілого ОСОБА_1

підсудних ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

їх захисників адвокатів ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі
суду в м.
Комсомольську справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який має середньо-спеціальну
освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимий,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Ананьев Одеської
області, громадянина України, який має середньо-технічну, одружений, має на
утриманні неповнолітню дитину, працює ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає АДРЕСА_2, раніше
не судимий,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Комсомольська, громадянина України,
який має вищу освіту, не одружений, працює у ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає АДРЕСА_3,
раніше не судимий,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Гудермес Чечено-Інгушської республіки,
Російської Федерації, громадянина України, який має середню освіту, одружений,
має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає
АДРЕСА_4, раніше не судимий,

за ст. 365 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ.

23 вересня 2001 року близько 2 год.
30 хв. на вул. Леніна м. Комсомольська Полтавської області ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи владні повноваження як члени громадського
формування з охорони громадського порядку «Правопорядок» (далі - ГФ
«Правопорядок»), будучи одягнені у формений одяг, маючи при собі спеціальні
засоби індивідуального захисту та самооборони: балончики із сльозоточивим газом
«Терен-4» та гумові кийки, здійснюючи функції представників влади, під час затримання
та спробі доставити до Комсомольського MB УМВС
України в Полтавській області потерпілого ОСОБА_1, явно перевищили надані їм
повноваження. Діючи спільно в обстановці, що не вимагала застосування заходів
фізичного впливу та спеціальних засобів індивідуального захисту та самооборони,
грубо порушуючи вимоги ст. 14 Закону України «Про участь громадян в охороні
громадського порядку і державного кордону», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 умисно нанесли потерпілому ОСОБА_1 не менше 37 ударів гумовими кийками
та ногами в різні частини тіла, а ОСОБА_5, крім того, за допомогою шнура від
гумового кийка перетягнув пальці

лівої кисті
потерпілого, завдавши фізичного болю. Внаслідок дій підсудних потерпілому було
завдано легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я,
у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців,
саден та припухлостей м'яких тканин голови, а також легкі тілесні ушкодження у
вигляді чисельних синців та саден тулуба і кінцівок.

В
судовому засіданні підсудні ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину
не визнали, ОСОБА_5 - визнав частково.

Підсудні
показали суду, що на час зазначених подій вони перебували у складі громадського
формування «Правопорядок», але владними повноваженнями наділені не були. До
членства у громадському формуванні приймались за їх заявами, на загальних
зборах, але наказу про прийняття їх на роботу не видавалось, відповідного
запису до трудової книжки до 2002 року не вносилось, а ОСОБА_5 працював у ГФ
«Правопорядок» тимчасово. Обов'язки по охороні громадського порядку вони мали
здійснювати тільки спільно із працівниками міліції. З 17 год. 22 вересня до 1 год. 23 вересня 2001
року вони перебували на чергуванні. По закінченню роботи проводжали один-одного
додому. Мали при собі спецзасоби: гумові кийки - всі, крім ОСОБА_4, та
балончики із сльозоточивим газом «Терен-4».

По обставинам
події підсудний ОСОБА_2 показав суду, що проводжаючи додому ОСОБА_5, біля
кіоску, що розташований на вул. Леніна поруч з магазином «Івушка», вони
побачили бійку. Декілька чоловік били хлопця, який лежав на землі. З метою
припинення правопорушення, вони підбігли до кіоску, але учасники бійки
розбіглись. ОСОБА_3,ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 побігли за цими особами, а він залишився біля потерпілого, який
повідомив, що повертався з весілля і коли хотів купити цигарки, на нього напали
біля кіоску та почали бити. ОСОБА_3,ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підвели до них ОСОБА_1, в якому потерпілий від бійки впізнав одного з
нападників та наніс йому удар кулаком в обличчя. Цей хлопець відмовився писати
заяву до міліції і вони його відпустили, не встановивши особу. ОСОБА_1 вони
підвели до магазину «Івушка», де було освітлення, для того, щоб встановити його
особу. ОСОБА_1 відмовлявся називати своє прізвище та адресу. Тоді ОСОБА_5
накинув йому на пальці руки шнур з гумового кийка і зробивши петлю, став її
закручувати, від чого потерпілий ОСОБА_1 назвав своє прізвище і де він живе.
Вони вирішили доставити ОСОБА_1 до міськвідділу міліції, але дорогою відпустили
його, оскільки було вже пізно, а з'ясування обставин справи в міліції могло
зайняти багато часу. Потерпілого ОСОБА_1 вони залишили на розі будинку
АДРЕСА_5. До того до них підходило двоє хлопців, які сказали, що ОСОБА_1
розшукує батько. Він відійшов і відповів хлопцям, щоб батько розшукував ОСОБА_1
в міліції. Особисто він тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не завдавав, в його
присутності ніхто потерпілого не бив.

Підсудний ОСОБА_3 дав суду
аналогічні показання, додавши що після того, як вони пред'явили вимогу
залишатись всім на місці, учасники бійки розбіглись і він,ОСОБА_4 та ОСОБА_5
побігли їх наздоганяти. Він бачив як, втікаючи, ОСОБА_1 перечепився через
бордюр і впав. З розвороту потерпілий наніс удар кулаком в область печінки
ОСОБА_5.ОСОБА_4 підбіг і застосував до ОСОБА_1 сльозоточивий газ. Вони зв'язали
руки ОСОБА_1 паском і вирішили відвести його до міськвідділу міліції. ОСОБА_1
висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, чинив опір, відповідав лайкою на
запитання. Коли вони вели його до міськвідділу, ОСОБА_1 упав на землю, став
відбиватися ногами іОСОБА_4, намагаючись зупинити, схватив його за ноги, від
чого туфлі з ОСОБА_1 спали.

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали
суду аналогічні показання.

Свої дії
підсудні пояснювали правовою необізнаністю, незнанням правил застосування
спецзасобів, відсутністю відповідної правової та спеціальної підготовки в
органах внутрішніх справ.

При допиті під час досудового слідства підсудні зізнавались у нанесенні
потерпілому ударів гумовими кийками (т. 1 а.с. 140-144, 148-153, 157-159, т. З
а.с. 129-131), але від цих показань в судовому засіданні відмовились,
пояснивши, що оговорили себе під тиском прокурора міста ОСОБА_9 Проте,
перевіркою, проведеною прокуратурою Полтавської області, фактів, які б свідчили
про застосування відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недозволених методів
досудового слідства, психічного або фізичного тиску з боку колишнього прокурора
м. Комсомольська ОСОБА_9, встановлено не було. Постановою від 26.11.2004 р. в
порушенні кримінальної справи за заявами ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України - за відсутністю в діях ОСОБА_9
складу злочину.

Потерпілий
ОСОБА_1 показав суду, що 22 вересня 2001 року він пішов до бару «Дюна», де пив
пиво, відпочивав разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11, яких зустрів по дорозі. Десь о
2 годині ночі 23 вересня у них закінчились цигарки і вони пішли купити їх у
кіоску, що знаходиться біля магазину «Івушка». Коли вони перейшли через дорогу,
біля кіоску побачили бійку. В цей час із-за кіоску з криками та лайкою вибігли
чотири чоловіки у камуфляжній формі, як він зрозумів -працівники ГФ
«Правопорядок». Всі присутні стали розбігатись у різні боки і він з приятелями
теж кинувся тікати. Він перечепився і упав на коліна та на обидві руки. В цей
час отримав удар гумовим кийком по голові і газом з балончику йому засліпило
очі, які почали сльозитись. В цей час йому наносили удари гумовими кийками по
спині, потім його підняли під руки і повели. Він погано бачив. Його перевели
через дорогу, збили з ніг і почали наносити удари по голові, піднімали і знову
били. Він впав, лежав на землі, йому наносили удари по спині. Знову підняли і
повели далі, збили знов з ніг, знов бризнули газом в обличчя. Він впав, лежав
на животі і йому наносили удари гумовими кийками з усіх боків. Потім почали
допитуватись як його звуть, але через дію газу він не міг нічого сказати, на
нього «сипались» удари. Один з працівників «Правопорядку» накинув йому на
пальці мотузку з гумового кийка і почав викручувати пальці. Він кричав від
болю. Один з них запропонував відвести його у міліцію, але його повели у
дитячий садок, де і залишили. По дорозі разів 3-4 зупинялись і били його. Він
втратив свідомість. Коли прийшов до тями, підвівся та пішов додому. Додому
потрапив о 5 годині ранку. Про обставини події розповів батькам, які викликали
швидку допомогу і міліцію.

У бійці біля
кіоску він участі не приймав і ніхто біля кіоску його не впізнавав. Крім
працівників ГФ «Правопорядок» його у цей вечір ніхто не бив.

Свідок ОСОБА_12
показала суду, що 23 вересня 2001 року її син - потерпілий ОСОБА_1 повернувся
додому з бару «Дюна» десь о 4 год.
ЗО хв. Він був босий і сильно побитий, вся спина була в слідах від гумових
кийків, пальці розпухли. Вони викликали швидку допомогу. Після огляду лікар
викликав міліцію. Про обставини події їй відомо зі слів сина.

Свідок ОСОБА_13 дав суду аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_10
показав суду, що 22 вересня 2001 року він, ОСОБА_11 та ОСОБА_1 пішли
відпочивати в бар «Дюна», де вживали пиво. Коли закінчились цигарки, пішли до
кіоску, що знаходиться через дорогу від бару. Біля кіоску побачили бійку,
участі в якій вони не приймали, зупинились біля дороги. В цей час із-за кіоску
вибігли чотири працівника ГФ «Правопорядок», яких він впізнав по характерній
камуфляжній формі. Працівники «Правопорядку» окриком наказали всім стояти, а
також лаялись на адресу присутніх. В руках вони тримали гумові кийки, якими
розмахували. Учасники бійки стали розбігатись і вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_11 теж
побігли. Він із ОСОБА_11 забігли до бару, але ОСОБА_1 там так і не з'явився.
Перечекавши хвилин 10, він попросив ОСОБА_14 пошукати ОСОБА_1. Коли вони вийшли
з бару, побачили, що неподалік від кіоску, в якому вони хотіли купити цигарки,
на узбіччі дороги кілька осіб б'ють одного. Підійшовши ближче, побачили як
четверо працівників ГФ «Правопорядок», які були у форменому одязі, били
ОСОБА_1, від чого той кричав. Потерпілий лежав на землі і ніякого опору
працівникам ГФ «Правопорядок» не чинив. ОСОБА_1 падав, його піднімали і били.
Били всі четверо, хто ногами, хто - гумовими кийками. Скільки ударів було
нанесено ОСОБА_1ві він не рахував, куди наносились удари - не бачив. На місці
події він чув запах газу, від якого стали сльозитись очі. До них підійшов
ОСОБА_2, якого він в подальшому впізнав, і сказав щоб вони йшли, бо і їм таке
буде. Облич інших працівників «Правопорядку» він не бачив. Коли потерпілого
повели за дерева, він перестав за ними спостерігати. ОСОБА_1 він побачив
наступного дня, у того була синя спина, розбите обличчя.

Свідок ОСОБА_14
показав суду, що в ніч з 22 на 23 вересня 2001 року він відпочивав в барі
«Дюна», де зустрів своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_1. Через деякий час до
нього підійшов ОСОБА_10, сказав, що пропав ОСОБА_1 і попрохав піти його
пошукати. Вони пішли в напрямку кіоску, що знаходиться через дорогу від бару.
Побачили, що когось ведуть працівники ГФ «Правопорядок» і б'ють. Коли підійшли
ближче, впізнали в потерпілому ОСОБА_1. Четверо працівників ГФ «Правопорядок»,
били ОСОБА_1 гумовими кийками по спині, по голові, застосовували сльозоточивий
газ. Потерпілий кричав від болю. Серед працівників ГФ «Правопорядок», що били
потерпілого, він впізнав підсудного ОСОБА_2, який підходив до них з ОСОБА_10 та
проганяв, погрожуючи, що вони можуть приєднатись до потерпілого.

Показання, що вони давали на досудовому слідстві (т. 1 а.с. 103-104,
204-205, 101), при відтворенні обстановки та обставин події злочину (т. 2 а.с.
31-33, 24), при проведенні впізнання підсудного ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 105, 102),
свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 повністю підтвердили.

Свідок ОСОБА_15
показав суду, що в ніч з 22 на 23 вересня 2001 року він був на чергуванні в
складі бригади швидкої медичної допомоги. Близько 5-ї години 23 вересня 2001
року надійшов виклик на АДРЕСА_6. Прибувши на місце, він оглянув потерпілого
ОСОБА_1, який скаржився на біль в області обличчя та спини. На обличчі
потерпілого були синці, око запливло, пальці на руках опухли, на спині були
синці продовгуватої форми. Зі слів потерпілого він зрозумів, що того побили
працівники ГФ «Правопорядок». Вони надали потерпілому медичну допомогу на дому,
до лікарні його не госпіталізували. По даному факту повідомили Комсомольський MB
УМВС.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 дали суду аналогічні
показання.

Свідок ОСОБА_18
показав суду, що в кінці вересня 2001 року він знаходився в складі оперативної
групи. За розпорядженням чергового він пішов на АДРЕСА_6, додому до
потерпілого. ОСОБА_1 лежав у ліжку, він не міг встати на ноги, боліли ступні,
на спині були сліди від гумових палиць, руки опухли, пальці на руках не
згинались. ОСОБА_1 пояснив, що його побили четверо працівників ГФ
«Правопорядок», яких він описав. Він відібрав від потерпілого заяву та
пояснення.

Неповнолітній
свідок ОСОБА_19 показав суду, що восени 2001 року підсудний ОСОБА_2 та
невідомий чоловік, схожий на підсудного ОСОБА_5, які назвались працівниками ГФ
«Правопорядок», примусили його, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 написати заяви
про те, що це вони складом у сім осіб побили ОСОБА_1 палицями.

Свідок ОСОБА_20
дав суду аналогічні показання, указавши, що під тиском підсудного ОСОБА_2 та ще
одного чоловіка вони оговорили себе, написавши пояснення-зізнання про побиття
потерпілого ОСОБА_1, якого вони не вчиняли.

Свідок ОСОБА_23
показала суду, що їй відомо про побиття ОСОБА_1 працівниками ГФ «Правопорядок»
у вересні 2001 року. її брата під тиском змусили оговорити себе та інших
хлопців у побитті потерпілого ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_21
показав суду, що на початку 2002 року двоє чоловіків, які представились
працівниками' міліції, примушували його та інших хлопців у дворі написати заяви
і охарактеризувати ОСОБА_1. Він написав, що ОСОБА_1 хороший.

Свідок ОСОБА_24
показав суду, що про обставини справи йому відомо лише зі слів сина.

Згідно акту
судово-медичного обстеження № 1778 від 24.09.01 p.-16.10.01 р. (т. 1 а.с. 9-10),
висновків експертів № 223, 580 від 11.02.02 р. та 30.04.04 р. (т. 1 а.с.
216-217, т. 2 а.с. 54), висновку експерта № 234 комісійної судово-медичної
експертизи Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України від
29.11.06-08.12.06 р. (т. 2 а.с. 307-316), ОСОБА_1 було заподіяно легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців, саден та припухлостей м'яких тканин
голови, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді чисельних синців та саден
тулуба і кінцівок, які могли утворитися у зазначений строк від неодноразової
дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер,
локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, потерпілому було завдано
не менше 37 ударів тупими предметами, якими могли бути ноги людини взуті у
взуття, гумовий міліцейський кийок та зжаті у кулаки руки людини. Під час
заподіяння йому тілесних ушкоджень, потерпілий міг знаходитись як у близькому
до вертикального так і у близькому до горизонтального положенні, повернутий як
передньою, так і задньою поверхнями тіла до нападників.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд дає критичну оцінку показанням
підсудних щодо їх непричетності до заподіяння ОСОБА_1 зазначених тілесних
ушкоджень та відсутності в їх діях складу злочину. Як вбачається із показань
підсудних, потерпілого, свідків ОСОБА_10 та Ткаченка, які є очевидцями події
злочину, 23 вересня 2001 року близько 2 год. 30 хв. підсудні, як працівники ГФ
«Правопорядок», будучи одягнені у формений одяг та маючи при собі спеціальні
засоби: гумові кийки та балончики із сльозоточивим газом, з метою припинення
правопорушення пред'явили вимогу, обов'язкову до виконання учасниками бійки, що
відбувалася біля кіоску по вул. Леніна, а в подальшому затримали потерпілого
ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні даного правопорушення. За показаннями зазначених
очевидців, ОСОБА_1 був побитий чотирма працівниками ГФ «Правопорядок», одним з
яких є підсудний ОСОБА_2. За механізмом заподіяння тілесних ушкоджень, згідно висновків
судово-медичної експертизи №№ 581, 582, 580 від 30.04.04 p.,
показання даних свідків та потертлого відповідають об'єктивним судово-медичним
даним, що їх було встановлено при судово-медичному обстеженні ОСОБА_1 (т. 2
а.с. 58, 62,

54). Показання потерпілого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14
є сталими та послідовними протягом усього слідства і сумнівів у суду щодо їх
правдивості не викликають.

Згідно даних
карти виклику ШМД (т. 1 а.с. 136), медичної картки НОМЕР_1, показань
потерпілого та свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 та
ОСОБА_18, акту судово-медичного обстеження № 1778 від 24.09.01 р. (т. 1 а.с.
9-Ю), висновків судово-медичної експертизи, одразу після події потерпілий
повідомив, що був побитий працівниками ГФ «Правопорядок», про що того ж дня
подав заяву до Комсомольського MB УМВС (т. 1 а.с. 3). О 4 год. 45 хв. 23 вересня 2001 р. працівниками ЫМД було виявлено та
зафіксовано наявність у ОСОБА_1 множинних синців та саден обличчя і тулубу,
більшість з яких характерна для дії гумового кийка.

Перебіг події в
часі, характер та кількість виявлених у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень також
свідчать про заподіяння їх потерпілому за обставин, зазначених ним та свідками
ОСОБА_10 і ОСОБА_14.

Твердження'підсудних
про те, що на час події вони не були прийняті на постійну роботу у ГФ
«Правопорядок», а тому не є суб'єктами злочину, передбаченого ст. 365 КК
України, не відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим судом
доказам. Службовою, а отже, і суб'єктом даного злочину особа визнається не у
зв'язку із зайняттям нею певної посади, а у зв'язку із вчиненням певних дій,
характер і зміст яких визначається покладеними на цю особу конкретними
обов'язками, зумовленими такою посадою. Як вбачається з матеріалів справи, на
час події злочину підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 були членами громадського формування з охорони громадського порядку
«Правопорядок», яке було зареєстровано в установленому Законом порядку. Про це,
зокрема, свідчать їх показання, заяви про прийняття до складу громадського
формування, картки обліку отриманого форменого одягу та спецзасобів, службові
характеристики, записи у Книзі обліку постових відомостей, Книзі обліку осіб,
доставлених до штабу ГФ «Правопорядок», висновок службового розслідування та
інші докази в їх сукупності (т. 1 а.с. 12, 67-75, 221-261, 25-27). Законом
України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного
кордону», Статутом громадського формування з охорони громадського порядку
«Правопорядок» (т. 1 а.с. 77-82, 58-61) на підсудних, як членів громадського
формування було покладено обов'язок брати активну участь в охороні громадського
порядку, припиненні адміністративних правопорушень і злочинів та запобігання
їм. Під час виконання цього обов'язку вони мали право вимагати від громадян додержання
правопорядку, припинення адміністративних правопорушень і злочинів, у разі
підозри у вчиненні адміністративних правопорушень і злочинів перевіряти у
громадян документи, що посвідчують їх особу, спільно з працівниками органів
внутрішніх справ затримувати і доставляти правопорушників до органу внутрішніх
справ, штабу формування, складати протоколи про адміністративні правопорушення,
застосовувати в установленому порядку заходи фізичного впливу та спецзасоби, та
таке інше. Отже, як члени громадського формування з охорони громадського
порядку під час її здійснення підсудні мали спеціальні владні повноваження,
тобто, виконували функції представників влади. При затриманні потерпілого
ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні правопорушення та спробі доставити його до
Комсомольського MB УМВС, підсудні також діяли як службові особи, наділені
владними повноваженнями. Такі дії підсудних були зумовлені їх службовим
становищем і пов'язані з їх владними повноваженнями, але явно виходили за їх
межі. Свідченням того, що вихід за межі наданих повноважень був очевидним для
підсудних, є їх показання щодо порядку здійснення затримання підозрюваних та
доставления їх до органу внутрішніх справ, вимоги Закону та положення Статуту
громадського формування, з якими підсудні були обізнані.

Оцінивши наявні
в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудних в
інкримінованому злочині повністю доведеною та кваліфікує дії ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 365 КК України, оскільки вони, будучи службовими
особами, наділеними владними повноваженнями, умисно вчинили дії, які явно
виходили за межі наданих їм повноважень, що супроводжувалося насильством та
болісними діями по відношенню до потерпілого ОСОБА_1

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що підсудні є
особами раніше не судимими, вони вперше скоїли злочин середньої тяжкості. З
часу вчинення злочину, який мав місце більше п'яти років тому, вони до
кримінальної або адміністративної відповідальності не притягались. Підсудні
характеризуються позитивно, працюють. Згідно висновків ЛКК вони практично
здорові, примусового лікування від хронічного алкоголізму та наркоманії не
потребують.

Обставинами!,
які пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_5, суд визнає його щире каяття.
Відносно інших підсудних обставин, що пом'якшують їх покарання, судом не
встановлено. Обставин, обтяжуючих покарання підсудних, по справі не
встановлено.

Виходячи із
загальних засад призначення покарання, з урахуванням характеру та ступеню
тяжкості вчиненого злочину, особи підсудних, обставин, що впливають на
призначення їм покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним й достатнім для
їх виправлення та попередження нових злочинів є передбачене санкцією статті
позбавлення волі із додатковим покаранням - позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням функцій представника влади.

Разом з тим,
враховуючи особи підсудних, наявність на утриманні ОСОБА_2, ОСОБА_3а та ОСОБА_5
неповнолітніх дітей, тривалий час, що пройшов з часу скоєння злочину, суд
доходить висновку про можливість звільнення підсудних від відбування основного
покарання з випробуванням, якщо протягом встановленого судом іспитового строку
вони не вчинять нового злочину та виконають покладені на них судом обов'язки.

Потерпілим по
справі було заявлено цивільний позов про стягнення з підсудних в солідарному
порядку 1249 грн. 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 20 тис. грн.
компенсації моральної шкоди. Вирішуючи цивільний позов, суд керується нормами
ст.ст. 28, 328 КПК України, ст.ст. 5, 23 ЦК України, ст.ст. 440, 440-1 ЦК
України (1963 p.). Виходячи із наданих доказів суд задовольняє цивільний
позов потерпілого частково. Враховуючи характер вчиненого відносно потерпілого
злочину, ступінь тяжкості та характер завданих йому тілесних ушкоджень, їх
наслідки, характер та обсяг фізичних і моральних страждань потерпілого, їх
тривалість, ступінь вини підсудних, виходячи при цьому з вимог розумності,
виваженості та справедливості, суд присуджує до стягнення з підсудних в
солідарному порядку 794 грн. 67 коп. на відшкодування майнової шкоди та 2 тис.
грн. компенсації моральної шкоди. Оскільки захворювання органів зору у
потерпілого не пов'язано з діями підсудних, що доводиться висновками комісійних
судово-медичних експертиз (т. 2 а.с. 266-278, 307-316), суд не находить підстав
до відшкодування підсудними ОСОБА_1 шкоди, пов'язаної з пониженням гостроти
його зору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд ,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК
України, призначивши кожному покарання у вигляді позбавлення волі на строк три
роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій
представника влади, строком на два роки.

На підставі ст.
75 КК України засуджених від відбування основного покарання звільнити з
випробуванням, з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.
76 КК України обов'язків:

·
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи;

·
періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов
потерпілого задовольнити частково. Стягти з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 794 грн. 67 коп. на відшкодування майнової шкоди та
2 тис. грн. компенсації моральної шкоди, а всього 2794 грн. 67 коп. в
солідарному порядку.

Запобіжний захід
засудженим до набрання виром законної сили залишити попередній -підписку про
невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.