АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-30/2007 р.
ПОСТАНОВА

за результатами повторного попереднього (досудового) розгляду кримінальної
справи

19
вересня 2007 р. м.
Черкаси

Суддя
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
Літвінцев В.М. :

при
секретарі Єгоровій С. А.

за участі:

прокурора
відділу

облпрокуратури Гришанової Н.Д.

обвинуваченого ОСОБА_1

та його
захисника

адвоката ОСОБА_2

при
повторному попередньому розгляді по першій інстанції за клопотанням захисника
-адвоката ОСОБА_2 кримінальної справи № про обвинувачення за п. 7 ч.
2 ст.
115; ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_3; за ч. 1 ст.
396, ч. 1 ст.
263, ч. 2 ст.
309 КК України ОСОБА_4; за ч. 1
ст. 396 КК України ОСОБА_1, -

встановив:

Органом досудового
слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому,
що він, заздалегідь не обіцяючи
приховати особливо тяжкий злочин, на
початку лютого 2007 року, перебуваючи в
м. Умань Черкаської області, в ході розмови з ОСОБА_4 дізнався від
останнього про те, що вбивство
ОСОБА_5 вчинив знайомий ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_4 був на місці
вбивства, - діючи умисно, з метою перешкодити правоохоронним органам
розкрити злочин, а також притягти винних
осіб до кримінальної відповідальності,
на прохання ОСОБА_4 позичив йому гроші в сумі 500 доларів США для
того, щоб останній мав можливість
переховуватися від правоохоронних органів та не повідомив правоохоронні органи
про причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до
вчинення злочину, кримінальна
відповідальність за який передбачена
ст. 115 КК України та який
згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо
тяжких злочинів. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст.
396 КК України, як заздалегідь не
обіцяне приховування особливо тяжкого злочину ( т. 5 а. с. 156-157; т. 6 а.
с. 172).

20
лютого 2007 року ОСОБА_1 в порядку
ст. 115 КПК України був
затриманий ( т. 5 а. с. 119-120), строк затримання продовжений судом 23.02.07
р. до 10-ти діб ( т. 5 а. с. 131).
Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від
1.03.2007 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання його під
вартою ( т. 5 а. с. 138), який був перевірений в апеляційному порядку
за скаргою захисника обвинуваченого і ухвалою від 27.03.2007 р. вищестоящої судової інстанції був залишений
в силі ( т. 5 а. с.

143).
Постановою судді місцевого суду від 19.04.2007 р. строк тримання ОСОБА_1 під
вартою продовжено до 4-х місяців, тобто
до 20 червня 2007 р. включно (т. 5 а. с.
147).

Дана
справа із затвердженим прокурором 18.06.2007 року обвинувальним висновком, в т. ч. щодо ОСОБА_1 (т. 6 а. с. 157-175),
в порядку ст. 232 КПК України надійшла до апеляційного суду
області і постановою судді від 13.07.2007 року була прийнята до свого
провадження та призначена до судового розгляду по першій інстанції.

Обсяг пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення і кваліфікація його дій за ч.
1 ст.
396 КК України залишилися незмінними. Ніяких клопотань з приводу
пред'явлення ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 обвинувачення ще й за інші, а також про більш тяжкі злочини від присутніх
при попередньому розгляді справи 12.07.2007 р. прокурора, потерпілої та її представника - не надходило.
Потерпіла - цивільна позивач ОСОБА_6 звернулася тільки з позовом на суму 311492
грн. до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої злочином
матеріальної та моральної шкоди, який
судом прийнято до розгляду.

Клопотань
від обвинуваченого ОСОБА_1 та представника його захисту про застосування акту
амністії щодо ОСОБА_1 чи про зміну йому міри запобіжного заходу на момент
попереднього ( досудового) розгляду справи 12-13.07.2007 р. до суду також не
надходило. ОСОБА_1 на виклику і доставці його до суду не наполягав , його захисник -адвокат ОСОБА_2 в судовому
засіданні з невідомих причин був відсутній і воно відбулося без його участі.
Така позиція сторони захисту на той період часу засвідчувала небажання
обвинуваченим свого звільнення від кримінальної відповідальності з
нереабілітуючих його обставин.

Вперше
призначений на 2.08.2007 року судовий розгляд даної справи не відбувся через
неявку з невідомих причин одного із народних засідателів і відсутність повного
складу судової колегії, а також через
неявку захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 Після чого
суддя-головуючий та інші учасники процесу,
включаючи прокурора та адвокатів,
перебували у черговий щорічних відпустках.

Проте, ще 9 червня 2007 року набрав чинності Закон
України від 19.04.2007 року № 955-У «Про амністію», який підлягав виконанню протягом трьох
місяців з дня його опублікування.

Тільки 14
вересня 2007 р. захисник обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_23вернувся з
письмовим клопотанням на адресу апеляційного суду Черкаської області (вх. №
1-7954), в якому, з посиланням на наявність у ОСОБА_1
неповнолітньої дитини та батьків похилого віку,
чисельні позитивні характеристики з місця роботи, проживання,
від державних, громадських та церковних
організацій, - просив застосувати до
обвинуваченого Закон України «Про амністію» від 19.04.2007 р. та п. 4 ст. 6
КПК України, закрити провадження у
кримінальній справі щодо ОСОБА_1,
скасувати запобіжний захід - тримання ОСОБА_1 під вартою.

З
оглядом на це судом був призначений повторний попередній (досудовий) розгляд
даної кримінальної справи в частині, що
стосується обвинуваченого ОСОБА_1(що не протирічить вимогам чинного
законодавства), який відбувся 19 вересня
2007 року за участі прокурора,
захисника-адвоката ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_1, який утримувався під вартою в умовах СІЗО №
30 м. Черкаси. Вівся протокол судового
засідання.

В суді
захисник підтримав своє клопотання,
додавши до нього відповідні документи,
в т. ч. свідоцтво про народження ОСОБА_8, довідку щодо батьків обвинуваченого ;
останній підтримав клопотання свого адвоката і власноручно написав заяву із
проханням застосувати до нього амністію ( вх. № 1-8064 від 19.09.2007
р.).Прокурор не заперечував проти закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1
, звільнення того від кримінальної
відповідальності та з-під варти, як
запобіжного заходу, внаслідок
застосування відповідних положень КПК України та Закону України «Про амністію»
від 19.04.2007 р. Думка інших учасників,
в т. ч. потерпілої та її представника,
які на повторний попередній (досудовий) розгляд на 19.09.2007 р. в суд
не з'явилися , не впливає на вирішення
питання

про застосування амністії.
Оскільки перелік осіб,
які можуть заперечувати проти застосування амністії (т. 1 ст. 9
Закону) - є вичерпним.

Зваживши
на все це вважаю, що клопотання сторони
захисту, підтримане прокурором, є обґрунтованим (хоча і не досить
своєчасного, базується на законі і тому
підлягає задоволенню.

Пунктами
«б», «г»
ст. 1 Закону України «Про
амністію» від 19.04.07 p., який набрав чинності 9.06.2007 року, передбачено звільнення від покарання за
умисні злочини, за які законом
встановлено менш суворе покарання, ніж
позбавлення волі на строк не більше 5-ти років,
за наявності у особи неповнолітніх дітей, відносно яких вона не позбавлена батьківських
прав, а також батьків 70-ти річного і
вище віку, за умови не вчинення злочину
саме проти цих дітей і батьків. У пунктах «а» - «і» ст. 7
Закону від 19.04.2007 р. викладені інші обставини, що унеможливлюють застосування амністії.

Натомість
ОСОБА_1 ніколи раніше судимий не був, до
кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 5 а. с. 108-109),
за умисний злочин, покарання за
який встановлено законодавцем у максимальних межах - до 3-х років позбавлення
волі (ч. 1 ст. 396 КК України). Діяння мало місце до
набрання чинності Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 р. і проти дітей
та батьків обвинуваченого направлено не було.

Обвинувачений
ОСОБА_1 має дітей, в тому числі
неповнолітнього за віком сина - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Що підтверджується відповідним свідоцтвом №
1-СР № 264194 від 21.10.1994 р.

Згідно
довідок виконкому Уманської міської ради № 924 від 13.03.07 р. та № 322 від
14.07.07 р. на утриманні обвинуваченого знаходяться його батьки : ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Статтею
6 названого Закону передбачено, що не
розглянуті судами справи щодо таких осіб підлягають закриттю із звільненням від
кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 4 ст. 6
КПК України кримінальна справа не може бути порушена, а порушена підлягає закриттю, якщо акт амністії усуває застосування
покарання за вчинення діяння.

Аналогічну
думку виказав і прокурор - учасник попереднього ( досудового) розгляду
справи, обвинувачений ОСОБА_1 та його
захисник - зараз просять про це.

Тому, на підставі викладеного та керуючись ст.
ст. 237, 240,
244, 248, п. 4
ст. 6 КПК України, ст.
ст. 86, 44 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання
захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 - задовольнити.

Застосувати
до обвинуваченого ОСОБА_1 на стадії попереднього (досудового) розгляду даної
кримінальної справи п. п. «б», «г» ст.
ст. 1, 6 Закону України «Про
амністію» від 19.04.2007 року, із
звільненням його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.
396 КК України та закриттям провадження у кримінальній справі №
в цій її частині.

Скасувати
запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти із зали суду
негайно.

Зобов'язати
підпискою ОСОБА_1 явкою в судові засідання в якості свідка по першому виклику
повісткою до суду.

Постанова
окремому оскарженню не підлягає і на неї не може бути внесене подання
прокурором.