У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Жука В.Г., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Гладкого О.Є.

розглянула у судовому засіданні 29 травня 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1. на постановлені щодо
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. судові рішення.

Вироком Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
11 червня 2007 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Хмельницького,
не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 127 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 365 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах
строком 3 роки, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно визначено 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати
посади у правоохоронних органах строком 3 роки.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця

с. Мартинівка Хмельницької
області, не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 127 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
6 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 365 КК України на 3 роки позбавлення волі
з позбавленням права займати посади у правоохоронних органах строком 3 роки, а
на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено 6 років 6 місяців позбавлення волі з
позбавленням права займати посади у правоохоронних органах строком 3 роки.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2007
року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2. та ОСОБА_3. визнано винними у тому, що вони,
працюючи на посадах начальника відділу карного розшуку Зарічанського ВМ ХМВ
УМВС України в Хмельницькій області
та оперуповноваженого Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області, перевищуючи надані
ним службові повноваження, що супроводжувалося насильством, болісними і такими,
що ображають особисту гідність потерпілого діями, 23 лютого 2006 року у
Зарічанському ВМ, із метою отримання від ОСОБА_4. визнавальних показів у вчиненні
ним крадіжки майна, умисно заподіяли йому сильного фізичного болю та морального
страждання шляхом нанесення побоїв та мучення, спричинивши потерпілому
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_1. зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, винність ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
матеріалами справи не доведена. Посилається на те, що справу фальсифіковано
працівниками СБУ. Указує, що судом істотно порушено кримінально-процесуальний
закон, не вжито всіх заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного
дослідження обставин справи. Просить скасувати судові рішення і закрити справу
за відсутністю в діях ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. складу злочинів.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який вважав, що для задоволення касаційної скарги немає підстав, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга захисника ОСОБА_1. підлягає задоволенню частково,
ухвала колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2007 року щодо
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до
апеляційного суду Хмельницької області на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України при залишенні
апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені
підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою. Разом із тим, ці вимоги
закону при розгляді даної справи апеляційним судом залишились не виконаними.

В апеляціях засуджених та захисника ставилось питання про
скасування вироку у зв'язку з тим, що судом не вжито всіх заходів щодо
всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи. Проте, апеляційний
суд не перевірив доводів апеляцій у повному обсязі і не дав їм належної оцінки.

Зокрема, апеляційний суд не перевірив доводів захисника про неточне встановлення судом
факту заподіяння потерпілому ОСОБА_4. тілесних ушкоджень. Так, як це видно з
акту судово-медичного дослідження (т.1, а.с. 16), при обстеженні потерпілого
24.02.2006 року у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів
лівого та правого плечових суглобів, правої та лівої ступні, лівої гомілки та
лівого стегна, правої гомілки та саден правого стегна, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень. Дане дослідження щодо потерпілого було проведено,
про що зазначено у самому акті, на підставі направлення Хмельницького
міськрайонного суду. Таке направлення матеріали справи не містить. Сам
потерпілий ОСОБА_4. у заяві (а.с. 12-15) на ім'я начальника СБУ, поясненнях від
4.03.2006 р. (а.с. 21-24) і в подальших своїх показаннях у ході досудового
слідства жодного разу не зазначав про те, що медичне обстеження він робив на
підставі направлення із суду. В судовому засіданні він про це вказав, але після
поставленого до нього запитання, а спочатку також вказував на те, що на другий
день після подій він поїхав із дружиною і тещею на експертизу (т. 2, а.с. 24).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5. також не підтвердив і не
спростував питання, чи дійсно потерпілий
потрапив на медичне обстеження за направленням суду, чи самостійно без
всяких направлень (т. 2, а.с. 51). Це питання належним чином судом досліджене
не було, а апеляційний суд усупереч вимогам ст. 377 КПК України залишив також
без дослідження та уваги.

Матеріалах справи містить і інший акт медичного
обстеження потерпілого. Так, актом № 562 від 6 березня 2006 року у потерпілого
були виявлені тілесні ушкодження іншої (середньої) ступені тяжкості (т. 1, а.с.
20) на підставі даних рентгенівського дослідження стоп потерпілого. З метою
усунення суперечностей актів медичного обстеження судом допитаний свідок
ОСОБА_5., показання якого в судовому засіданні не усунули суперечності, а навпаки
їх поглибили. Так, даний свідок, як фахівець в області медицини, спростував
твердження потерпілого про те, що на його руках були чітко видні сліди від
наручників, інакше ці ушкодження обов'язково були би виявлені та описані в
акті. Виявлені пізніше, під час рентгенівського дослідження, ушкодження у виді
перелому 3-ї клиновидної човникоподібної кісток правої ступні, основи 5-ї
плюсневої кістки лівої ступні не могли утворитись від ударів гумовою палицею (
а.с. 52, зворот), як про це свідчив потерпілий.

За таких даних та за відсутності дослідження
рентгенівських знімків стоп ніг потерпілого, колегія суддів вважає, що механізм
спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, судом належним чином встановлений
не був, а наявність у ОСОБА_4.Г. середньої тяжкості тілесних ушкоджень у виді
переломів кісток на ногах при суперечливих даних судово-медичного дослідження
(т.1, а.с. 16) та висновків судово-медичної експертизи № 1419 (т.1, а.с. 176) ставить під сумнів
зазначений висновок експертизи і є підставою для призначення у справі
додаткової судово-медичної експертизи.

На наявність зазначених суперечностей звертали увагу суду
засуджені та їх захисник в апеляції. Однак, апеляційний суд не прийняв ніяких
заходів щодо дослідження та перевірки зазначених протиріч.

Поза увагою суду першої та апеляційної інстанцій
залишились також суперечності в показаннях потерпілого, які він давав під час
досудового та судового слідства, на що також звертав увагу апеляційного суду
захисник засуджених. Так, даючи пояснення співробітнику СБУ 4 березня 2006 року
щодо його побиття працівниками міліції, ОСОБА_4. вказував на те, що у
приміщенні Зарічанського відділу міліції 23.02.2006 року били його чотири
співробітники міліції і всіх тих, хто наносив йому удари, він зможе упізнати
(т. 1, а.с. 24). В судовому засіданні потерпілий стверджував, що били його лише
ОСОБА_2. і ОСОБА_3. Такі суттєві протиріччя судовими інстанціями не усунуті.

Зазначені обставини дають підстави вважати висновки
колегії суддів апеляційного суду не
мотивованими й дещо передчасними, а ухвалу суду - такою, що не відповідає
вимогам ст. 377 КПК України.

Тому рішення апеляційного суду є необґрунтованим належним чином і підлягає
скасуванню, а справа-направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого
має бути враховано наведене у даній ухвалі, перевірені доводи, викладені в
апеляції та касаційній скарзі захисника, і в залежності від установленого
повинно бути прийнято рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Якщо при новому розгляді справи не буде встановлено підстав для зміни
обсягу обвинувачення ОСОБА_2. і ОСОБА_3., то їх дії слід кваліфікувати у
відповідності до Закону України від 15 квітня 2008 року “Про внесення змін до
Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації
кримінальної відповідальності”, і призначити покарання з урахуванням положень
згаданого закону, яким значно знижена міра відповідальності винних осіб за
вчинення зазначених злочинів.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну
скаргу захисника ОСОБА_1. задовольнити
частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Хмельницької області від 22
серпня 2007 року щодо ОСОБА_2лега Васильовича та ОСОБА_3 скасувати
та направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

Верещак В.М. Жук В.Г. Мороз М.А.