В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жмеринка Вінницької області обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 05.02.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з базовою загальною освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого комбайнером-тракторимстом ПАТ «Браїлівське», призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією 16.05.2014 року, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України 06.09.2014 р. приблизно о 09-00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 351 від 04.09.2014 р. «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» та отримати припис щодо відбуття останнього до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою в межах своїх повноважень із дотриманням належної форми і порядку їх видання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, тому своїми діями підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 402 ч.1 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що він з 16.05.2014 року був мобілізований для проходження військової служби та відбував службу як рядовий на посаді стрільця військової частини польова пошта НОМЕР_1 в зоні АТО. 27.08.2014 року їм було надано наказ приступити до бойових дій, однак обвинувачений відмовився та 28.08.2014 року отримав припис про повернення до Вінницького ОВК, а звідти до Жмеринського ВК. Десять днів він перебував в розпорядженні ОСОБА_5 04.09.2014 року було винесено наказ про повернення військової частини в зону АТО, із яким було ОСОБА_4 був ознайомлений під підпис в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 06.09.2014 року приблизно о 09.00 год. в присутності працівників воєнкомату. Виконувати вказаний наказ він відмовився. Також було винесено припис про повернення його до місця дислокації його військової частини в зоні АТО до 10.09.2014 року, однак від отримання вказаного припису ОСОБА_4 , якому як військовослужбовцю відомий зміст його військового обов`язку, Військової присяги, ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та Дисципінарний статуту Збройних сил України, виконувати наказ відмовився. При цьому ОСОБА_4 розумів значення своїх дій, розумів, що відмовляється виконати наказ начальника, та готовий понести відповідальність за свої дії. Відмова не зумовлена будь-якими релігійними переконаннями чи станом здоров`я. Свою відмову мотивував наявністю сім`ї, двох малолітніх дітей. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Вказав, що готовий і далі служити у війську та повернутись до військової частини.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим не є складним, є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов по справі не заявлявся.
Прокурор не оспорив фактичні обставини справи.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 34), раніше не судимий (а.с. 31), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 25-26, 29-30), одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, працює у ПАТ «Браїлівське» (а.с. 27, 28), має на утриманні двох малолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 32-33), не є інвалідом першої-другої груп, призваного Жмеринським ОМВК за мобілізацією 16.05.2014 року (а.с.35).
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, що вірно кваліфікований за ч. 1 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та особу винного, те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно з`являвся на виклики, давав правдиві покази.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та без застосування положень ст. 76 КК України, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для досягнення мети покарання за вчинений злочин, виходячи із принципу індивідуалізації покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Наявності процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.402 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя