Справа №1-69/07
Вирок

Іменем України

05 березня 2007
року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді Окунь
Т.В.

при секретарі Гончар
СТ.

з участю
прокурора Ольховського
Б.В.

захисників ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.
Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною
середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: м.
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ч.3 с 185, ч.2 ст. 186
КК України,

встановив:

Підсудний вчинив
ряд тяжких, умисних злочинів проти власності за таких обставин:

20 травня 2006 року приблизно о 15-00 год.,
ОСОБА_1., за попередньою змовою з іншою особою, матеріали кримінальної
справи відносно якої виділені в окреме провадження в зв'язку з розшуком ( а.с.
89), знаходячись в с Дмитрівка,
з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної шибки, проникли в
приміщення Дмитрівської сільської амбулаторії сімейного лікаря, звідки таємно,
з корисливих спонукань викрали медобладнання амбулаторії на загальну суму 4139
грн. та особисте майно головного лікаря амбулаторії ОСОБА_5. загальною вартістю
1489 грн.

Викраденим
розпорядились за власним розсудом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_1., повторно, 01.10.2006 року о
15 год.30 хв. прямуючи вул. Строна в м. Комсомольську, з метою відкритого
заволодіння майном малолітнього потерпілого ОСОБА_2, наздогнав останнього біля
буд. № 8, де, притиснувши хлопця до стіни, витягнув з кишені останнього
мобільний телефон марки "Сіменс С-65", внаслідок чого заподіяв
потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 423 грн.

Викраденим
розпорядився на власний розсуд.

Свою вину в пред'явленому обвинуваченні підсудний визнав повністю і
підтвердив суду, що за обставин, викладених в обвинувальному висновку, 20
травня 2006 року разом з ОСОБА_6. вчинив крадіжку з приміщення Дмитрівської
амбулаторії, а згодом, 01 жовтня 2006 року відкрито заволодів майном
потерпілого ОСОБА_2.

Крім визнання підсудним пред'явленого обвинувачення, його вина в
інкримінованих злочинах об'єктивно доведена і підтверджується показаннями
потерпілих, свідків, протоколами оглядів місць подій ( а.с. 20, 99 ), речових
доказів (ах. 105, 127) протоколом відтворення обстановки і обставин події
злочину з участю підсудного (а.с. 116-117 ), та іншими письмовими доказами в їх
логічній сукупності по епізодам відповідно:

Потерпший ОСОБА_2. суду показав, що 01 жовтня 2006 року
близько 15 год. 30 хв.
він знаходився на вулиці разом із своїм приятелем ОСОБА_7. Коли вони проходили
біля дому № 8 по вул. Строни в м. Комсомольську, до них підбіг незнайомий
хлопець і запитав час. ОСОБА_2. дістав з кишені мобільний телефон "
8іетеп5 С-65 " і відповів хлопцю. Той попросив дати подивитися телефон,
але він відмовив. Після цього хлопець взяв його за шию, притиснув до бетонного
паркану та витяг з кишені штанів мобільний телефон. Заволодівши телефоном,
підсудний побіг в напрямку будинку № 19 по провулку Молодіжному. За ним побіг ОСОБА_7., але не наздогнав
підсудного.

Свідок ОСОБА_7.
суду показав, 01.10.2006 року близько 15 год. він зі своїм другом ОСОБА_2. гуляв неподалік будинку № 4
по вул. Гірників. Коли підійшли до буд. № 8 по вул. Строни, до них ззаду підбіг
незнайомий хлопець, і спитав час. ОСОБА_2. дістав свій мобільний телефон "
Зіетепз" і сказав хлопцю яка година, після чого поклав телефон в кишеню.
Потім підсудний попрохав ОСОБА_2дати йому подивитися телефон, але
ОСОБА_2відмовився. Хлопець попрохав ще раз, але ОСОБА_2повідомив, що йому не
дозволяє мати. Тоді хлопець вхопив ОСОБА_2за шию, і притиснув до бетонної стіни
гаражу навпроти

будинку № 8 по
вул. Строни. Тримаючи потерпілого за шию, з кишені штанів ОСОБА_2підсудний
витягнув мобільний телефон, і почав тікати в сторону буд. № 4 по вул. Гірників.
Він намагався наздогнати ОСОБА_1, але коли підбіг до нього, той розвернувся і
вдарив його рукою по голові. При ударі збив з голови кепку. Поки нахилився,
щоби підняти кепку, підсудний втік в сторону ПТУ-18.

На досудовому
слідстві, при пред'явленні фотознімків для впізнання, по рисам обличчя свідок
впізнав підсудного ( а.с. 171).

Свідок ОСОБА_8.
суду показав, що приблизно в вересні місяці 2006 року, на підприємстві
"Кашкан", де він працює водієм, стажувався як експедитор хлопець на
прізвисько "Гума". Він стажувався з ним два дні. На другий день
стажування, ОСОБА_8. знайшов на підлозі в кабіні автомобіля сім-карту. Він
запитав у підсудного про належність карти, і той відповів, що він може забрати
картку собі. В той же день він вставив сім-карту в свій телефон і йому хтось
подзвонив, але він не відповів на дзвінок. Пізніше прийшло повідомлення, в
якому просили щоб він передзвонив на той номер. Він передзвонив, йому відповіла
жінка. Вони домовились про зустріч. При зустрічі він дізнався, що сім-карта
крадена і віддав її жінці, та розповів, за яких обставив вона в нього
опинилась.

Потерпілий
ОСОБА_5. суду показав, що 20.05.2006 року приблизно в 10 годині йому повідомили
про те, що амбулаторію сімейної медицини обікрали. Він поїхав до амбулаторії і
побачив, що віконне скло витягнуте, по приміщенню розкидані речі, двері в його
кабінет вибиті. Він поїхав в міліцію там повідомив про крадіжку. Коли разом з
працівниками міліції зайшов до приміщення амбулаторії, виявив, що не стало
медичного обладнання та його особистих речей, а саме: куртки чоловічої шкіряної
вартістю 300 гривень, куртки демісезонної зеленого кольору вартістю 200
гривень, годинника наручного вартістю 50 гривень, електричного ліхтаря вартістю
70 гривень, лампи настільної вартістю 80 гривень, туфель коричневого кольору
вартістю 165 гривень, термоса вартістю ЗО гривень, бритвеного набору
"Браун" вартістю 200 гривень, та його особистої печатки. Згодом
частина його особистих речей була повернута, претензій матеріального характеру
до підсудного він не має.

Свідок ОСОБА_9.
суду показала, що працює сторожем в Дмитрівській амбулаторії сімейного лікаря.
19.05.2006 року вона заступила на чергування в 20 годині, і змінилася
20.05.2006 року в 06 годині ранку. 20.05.2006 року після обіду до неї зайшов
ОСОБА_11і сказав, що знайшов в лісі мікроскоп, який можливо належить
Дмитрівській амбулаторії сімейного лікаря. Вони разом пішли до амбулаторії і
побачили, що в одному з вікон витягнуте скло, і розкидані речі. Після цього вона
повідомила головного лікаря.

Свідок ОСОБА_10. суду показав,
що 20.05.2006 року він разом з ОСОБА_6. та ОСОБА_1. поїхав в с Дмитрівка на
футбольний матч. Коли приїхали, він пішов на стадіон, а хлопці пішли кудись по
своїх ділах. По закінченні гри зайшов в магазин купити пива. Біля магазину
побачив ОСОБА_12., той
запропонував їхати додому на таксі, в руках він тримав пакет. На таксі поїхали
на пункт прийому металу, який розташований біля 18 училища в м. Комсомольську,
де ОСОБА_6. позичив у прийомщика гроші, розрахувався з таксистом, дістав сумки
з багажника і вони втрьох пішли в двір будАДРЕСА_2. В дворі якісь хлопці грали
в футбол, і ОСОБА_10. пішов до
них. ОСОБА_6. з ОСОБА_1. деякий час залишались у дворі, а коли він підійшов до
них, ОСОБА_12попрохав його допомогти продати речі. Серед речей була куртка
шкіряна, електричний чайник та праска. Він пішов до знайомого хлопця, з яким
колись працював, і продав йому згадані речі, той заплатив 300 гривень.
ОСОБА_12дав йому 150 гривень і вони розійшлися.

Свідок ОСОБА_13.
суду показав, що приблизно в травні місяці 2006 року до нього додому прийшов
хлопець на ім'я ОСОБА_13, та запропонував придбати речі. Серед речей була
куртка чорного кольору, праска та електричний чайник. На запитання
ОСОБА_13пояснив, що це його особисті речі. ОСОБА_13. оглянув речі і придбав все
за 300 гривень. Після цього ОСОБА_13не бачив. Від працівників міліції згодом
дізнався, що речі крадені. 18 липня 2006 року згадані речі були видані ним
працівникам міліції, що підтверджено в матеріалах справи відповідним протоколом
( а.с. 44). За висновком товарознавчої експертизи залишкова вартість згаданих
речей становить 724 грн. ( а.с. 52).

За висновком
дактилоскопічної експертизи ( а.с. 38 ) сліди пальців рук, які були вилучені
при огляді місця події в приміщенні амбулаторії, належать ОСОБА_1.

Таким чином,
умисні дії ОСОБА_1., які виразились у таємному викраденні майна з приміщення
Дмитрівської сільської амбулаторії сімейного лікаря, вчиненими повторно, за
попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в приміщення,
органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Вірною суд
вважає також кваліфікацію дій ОСОБА_12. за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки
він повторно, відкрито, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, заволодів майном потерпілого ОСОБА_2.

Виходячи з
загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що
впливають на призначення покарання:

Суд враховує, що підсудний вчинив ряд тяжких злочинів, в
т.ч. пов'язаний із застосуванням насильства до малолітнього потерпілого. Разом
з тим, суд приймає до уваги, що тяжких наслідків від

скоєного не настало, і в якості обставини, що пом'якшує покарання
підсудному враховує його щире каяття.

Обставини, що
обтяжують покарання підсудному, по справі не встановлені.

За висновками ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний, не потребує
примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. За висновком
судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1. на час скоєння інкримінованих йому
протиправних діянь будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав.
Інкриміновані йому діяння скоював у стані, коли міг усвідомлювати значення
своїх дій і в повній мірі керувати ними. Під дію ст. ст. ] 9,20 КК України не
підпадає.

За місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги.
За місцем навчання ОСОБА_1. характеризується незадовільно, як учень, що
систематично порушував навчальну дисципліну, а його поведінка та якість
навчання неодноразово були предметом розгляду на засіданнях педагогічної ради
та ради профілактики навчального закладу. Протягом всього процесу навчання
ОСОБА_1. перебував на внутрішньому обліку в училище та на обліку у службі в
справах неповнолітніх.

Вирішуючи питання щодо виду покарання, приймаючи до уваги обставини
вчинення злочинів, характер страждань, які зазнали потерпілі, приймаючи до
уваги кількість вчинених підсудним посягань, та враховуючи, що перебуваючи під
слідством по іншій справі, ОСОБА_1. продовжив свою злочинну діяльність, що є
свідченням його небажання стати на шлях виправлення, суд вважає, що відбувати
покарання він повинен лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що підсудний вперше
притягається до кримінальної відповідальності, один із злочинів вчинив в
неповнолітньому віці, що дає суду можливість визнати дані обставини в якості
пом'якшуючих покарання, і таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених
злочинів, з урахуванням особи підсудного, який щиро розкаявся та визнав свою
вину, суд з врахуванням того, що призначення покарання в межах санкцій,
передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України в даному випадку є
недоцільним, а покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару, а і
виправлення засудженого, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України,
шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях
статей, за якими інкриміновані дії підсудного.

Питання про
речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Судові витрати, пов'язані з проведенням дактилоскопічних та товарознавчої
експертиз по справі (а.с. 29,36,49) підлягають стягненню з засудженого
відповідно до вимог ст.93 КПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,

Засудив:

ОСОБА_1за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст.69 КК
України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України з
застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.І ст.70 КК України шляхом часткового
складання призначених покарань остаточно до відбуття ОСОБА_1призначити
покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Строк покарання
відраховувати з 23 листопада 2006 року.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід засудженому залишити
попередній - тримання під вартою.

На користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області
стягти з засудженого судові витрати в розмірі 306 грн.49 коп.

Речові докази по
справі залишити потерпілому ОСОБА_2., як йому належні.

На вирок суду протягом 15 діб з моменту його
проголошення, засудженим в той же термін з моменту вручення копії вироку може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.