АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/380/15 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши 17 квітня 2015 року в м. Дніпропетровську, матеріал за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом 1-ї інстанції на ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року щодо,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 11 лютого 2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин перебуваючи біля будинку 12 по вул. Груні Романової в м. Кривий Ріг, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, повторно підійшов зі спини ОСОБА_7 та шляхом ривка вихопив з правої руки ОСОБА_7 її жіночу сумку вартістю 180 гривень, в якій знаходились мобільний телефон «Nokia 206» вартістю 500 гривень, зі встановленими в нього двома SIM картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС» вартістю по 10 гривень кожна, фотоапарат «Nikon Coolpix s3200 Black» вартістю 1200 гривень, гаманець жіночий вартістю 90 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 300 гривень, записна книжка вартістю 20 гривень, утримуючи викрадене майно зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 2310 гривень.

Ухвалою слідчого судді від 20 березня 2015 року було частково задоволено клопотання слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 18 травня 2015 року, та покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки.

Заборонено ОСОБА_6 залишати місце мешкання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 - без дозволу слідчого, прокурора або суду з 17.00 годин вечора до 10.00 годин ранку наступного дня, за винятком часу роботи чи навчання.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором та слідчим не доведена наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України і ризиків, зазначених в ст.177 КПК України. При вирішення питання про обрання запобіжного заходу судом було взято до уваги тяжкість покарання за інкримінований підозрюваному злочин, визнання підозрюваним своєї вини, наявність у нього постійного місця проживання, та те, що ОСОБА_6 не працює та не навчається.

Прокурор не погодившись з таким рішенням подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, та вирішити питання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказав, що підозрюваний раніше судимий, маючи не зняту не погашену судимість знову вчинив умисний тяжкий злочин, що підтверджено довідкою про звільнення особи з установи виконання покарань. Також прокурор зазначив, що слідчим правильно було зроблено висновок про соціальну небезпечність ОСОБА_6 , про схильність його до вчинення злочинів, про можливість впливати на свідків, з якими у підозрюваного дружні відносини. Також звертає увагу суду на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що злочин, який вчинено підозрюваним є тяжким, міцних соціальних зв`язків підозрюваний за місцем мешкання не має (не одружений, дітей не має), не працює, не навчається, характеризується посередньо, раніше засуджений за вчинення аналогічних злочинів до реального терміну покарання. Крім того, звертає увагу суду, що покладені судом на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки не зможуть запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

В силу норм ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно норм ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотних порушень слідчим суддею суду першої інстанції норм кримінального процесуального закону не обґрунтовані і такі, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 20 березня 2015 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі. Підозрюваний ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України не затриманий.

Відповідно до ч.3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За думкою колегії суддів, слідчий суддя врахував усі обставини зазначені у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та зазначив причини такого врахування, у зв`язку з чим ухвала відповідно до ч.3 ст.370 КПК України є обгрунтованою.

В даному випадку підозрюваний має місце проживання, та має родичів, які його утримують.

В силу норм ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя в своїй ухвалі обгрунтовано вказав, що суду не надано характеризуючих матеріалів на підозрюваного, щоб підтверджували, що він може впливати на свідків, будь-які підстави так вважати, суду не доведені. Не надано належних доказів наявності судимостей у ОСОБА_6 , тобто не доведено ризику вчинення нових злочинів. Щодо ризику переховування, то він є невеликим, та може бути усунутий більш м`яким запобіжним заходом.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, суд зберігаючи обєктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Стороною обвинувачення не доведено необхідність тримання підозрюваного під вартою. З урахуванням тяжкості підозри, та невеликої можливості переховування, задля недопущення порушення прав підозрюваного за ст.5 Конвенції, суд обгрунтовано обрав запобіжний захід ОСОБА_6 домашній арешт.

При цьому, слідчий суддя вмотивовано дав оцінку обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст. 178 КПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що у слідчого судді були вагомі підстави обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, оскільки тримання під вартою є винятковим заходом, а прокурор в свою чергу не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 179, 194 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, та в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177-183, 194, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Інгулецького району м.Кривого Рогу Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2015 року, якою клопотання слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС у Дніпропетровській області задоволено частково щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді :

______________ _______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3