У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Кривенди О.В., Лавренюка Ю.М.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 11 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Білокуракинського районного суду Луганської області від 2 квітня 2007 року та
постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня
2007 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, раніше не судиму,

засуджено
за ч. 1 ст. 296 КК України на один рік обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
тривалістю один рік.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської
області від 25 червня 2007 року ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання на
підставі п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року.

ОСОБА_1. визнано винною у тому, що вона 23 лютого 2007
року, за обставин, викладених у вироку, вчинила хуліганські дії щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

У касаційному поданні прокурор
посилається на неправильне застосування судом кримінального закону, зокрема, на
те, що, на порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, ОСОБА_1., яка має малолітню
дитину, призначено покарання у виді обмеження волі. Просить вирок місцевого
суду щодо ОСОБА_1. змінити, звільнивши її від призначеного покарання відповідно
ст. 7 КПК України. Крім того, у поданні йдеться про необхідність скасування
постанови місцевого суду про звільнення ОСОБА_1. від покарання внаслідок акта
амністії.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора, який підтримав подання та просив його задовольнити,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1. у
вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується дослідженими та належно
оціненими судом доказами і в касаційному поданні не оспорюється.

Разом з тим, призначивши ОСОБА_1. покарання у виді
обмеження волі, суд неправильно застосував кримінальний закон, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України
обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти
років, а, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1. має малолітню дитину.

Виходячи із
роз'яснень, які містяться у ч.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №
7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального
покарання”, ОСОБА_1. має бути
звільнена від покарання відповідно до ст. 7 КПК України.

Крім того, з матеріалів справи видно, що постановою
Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня 2007 року
ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання на підставі п. “б” ст. 1 Закону
України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла висновку про
необхідність зміни вироку та звільнення засудженої від покарання відповідно до
ст. 7 КПК України, постанова місцевого суду про звільнення ОСОБА_1. від
покарання внаслідок акта амністії підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и
л а :

касаційне подання заступника прокурора
Луганської області задовольнити.

Вирок Білокуракинського районного суду Луганської області
від 2
квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, звільнивши її від
покарання відповідно до ст. 7 КПК України.

Постанову Білокуракинського районного суду Луганської
області від 25 червня 2007 року щодо ОСОБА_1. скасувати.

судді:

Коновалов В.М. Кривенда О.В. Лавренюк М.Ю.