№ 1-243/08
ПОСТАНОВА

попереднього розгляду справи

05 травня 2008 р.
суддя Печерського районного
суду м. Києва Підпалий В.В., при секретарі
Прилуцькій Н.М., за участю прокурора Ведєрнікова Д.Ю. захисника - адвоката
ОСОБА_1, представника
потерпілої ОСОБА_2, представника цивільного позивач ОСОБА_3 провівши в приміщенні суду в м. Києві попередній розгляд
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочинів, передбачених ст. 219 ч. 2 КК України 1960 року, ст. 367 ч. 2 КК
України, -

встановив:

Кримінальна
справа по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 219 ч.
2 КК України 1960 року, ст. 367 ч. 2 КК
України надійшла до Печерського районного суду м. Києва 27.03.2008 року.

Прокурор
вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду і викликати в
судове засідання осіб, зазначених у списку, долученому до обвинувального
висновку, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 237 КПК
України.

Представник
цивільного позивача ДК «Укргазвидобування» ОСОБА_3 підтримав думку прокурора.

Захисник
ОСОБА_4- адвокат ОСОБА_1, потерпіла ОСОБА_5, представник потерпілої ОСОБА_2
заявили клопотання про направлення справи на додаткове розслідування вважаючи,
що під час досудового слідства були допущенні істотні порушення кримінально-
процесуального закону, які істотно обмежили права потерпілих по справі, не
притягнуто до відповідальності інших осіб, оскільки окремий розгляд справи щодо
них неможливий, невиконання вказівок судів викладених у попередніх постановах
про направлення зазначеної кримінальної справи на додаткове розслідування, по
справі допущена неповнота досудового слідства, не визнано речовим доказом
будинок, який зберіг на собі сліди злочину. Досудовим слідством не встановлені
всі особи, причетні до руйнування будинку та не вирішено питання про їх
відповідальність.

Обвинувачений
ОСОБА_4 підтримав зазначенні клопотання.

Вивчивши
матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, потерпілої та її
представника, представника цивільного позивача, обвинуваченого та його
захисника суд дійшов до висновку, що клопотання захисника, потерпілої та її
представника про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із
матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою Печерського районного
суду м. Києва від 06.11.2006 року в задоволенні постанови слідчого в особливо
важливих справах прокуратури м. Києва від 16.02.2006 року про направлення
кримінальної справи до суду для вирішення питання про звільнення обвинуваченого
ОСОБА_4від кримінальної відповідальності у зв'язку з застосуванням
Закону України «Про амністію» відмовлено, а кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_4за ст. 219 ч. 2 КК України 1960 року направлено прокурору міста Києва
для організації досудового слідства. За змістом зазначеної постанови суд
прийшов до висновку про відсутність в матеріалах справи достатньої кількості
доказів наявності вини саме ОСОБА_4у вчиненні злочину, передбаченого ст. 219 ч.
2 КК України 1960 року.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва зазначену постанову Печерського районного суду від
18.01.2007 року залишено без змін.

Постановою
Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2007 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_4за ст. 219 ч. 2 КК України 1960 року направлено прокурору
м. Києва в порядку ст. 249-1 КПК України для усунення виявлених порушень.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005
року «Про практику застосування судами
України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове
розслідування» кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до
судового розгляду, якщо при провадженні досудового слідства було порушено право
обвинуваченого на захист.

Зокрема, відповідно до ст. 370 ч. 2 п. п. 3, 11 КПК України
порушення право обвинуваченого на захист та вимог кримінально-
процесуального закону про обов'язковість пред'явлення
обвинувачення, у тому числі, його конкретність та порядок пред'явлення, є
істотним порушенням кримінально- процесуального закону.

Відповідно
до п. 10 ч. ч. 2, 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2003 року за № 8 «Про застосування
законодавства, яке забезпечує право на захист у
кримінальному судочинстві», суди повинні
вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення в
якості обвинуваченого була конкретною за змістом і недодержання органами
досудового слідства вимог ст. ст. 132, 142 КПК України може бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Так,
відповідно до вимог ст. 132 КПК України
пред'явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним, а саме: у постанові
про притягнення в якості обвинуваченого повинно бути зазначено час, місце, спосіб, мета, мотив та інші
ознаки злочину, наскільки вони відомі слідчому.

Відповідно до
вимог ст. 21 КПК України слідчий зобов'язаний
надати обвинуваченому можливість захищатися встановленими законом засобами від
пред'явленого обвинувачення.

Вивченням
матеріалів кримінальної справи встановлено, що слідчим при проведенні
додаткового досудового слідства не виконано вказівки Печерського районного суду
від 06.11.2006 року, 21.08.2007 року та Апеляційного суду м. Києва від
18.01.2007 року щодо встановлення мотивів дій ОСОБА_4та вирішення питання про
відповідальність посадових і службових осіб за замовленням яких проводився
капітальний ремонт приміщеннях другого поверху буд. АДРЕСА_1 незважаючи на те,
що в ухвалі апеляційного суду м. Києва від 18.01.2007 року акцентувалась увага
на тому, що слідчі органи спромоглися встановити сам факт аварії, пов'язати її
з цілим комплексом причин, - від конструктивних недоліків і фізичного старіння
самого будинку, проведених у ньому протягом всього часу експлуатації численних
реконструкцій, перепланувань і перебудов, до пробитих борозен в несучих стінах.
Також слідчі органи встановили те, що в будь-якому випадку ремонтні та
реконструктивні роботи виконувались без попереднього дослідження, виготовлення
документації, її експертизи у відповідних державних структурах та отримання дозволу
на ці ремонт і реконструкцію в таку
документацію повинен був підготувати, погодити і затвердити не ОСОБА_4, а
неназвані слідчими посадові і службові особи. Крім того, самі органи досудового
слідства визнали ту обставину, що після пробиття згаданих борозен і прокладення
в них труб, ці борозни були закриті монолітною ще тяжкою, що відновило міцність
конструкцій.

Зокрема,
відповідно до вимог ст. 374 КПК України
вказівки суду, який розглянув справу в
апеляційному порядку, є обов'язковими для органів дізнання і досудового
слідства при додатковому розслідуванні.

Проте,
органами досудового слідства вказівки Печерського
районного суду від 06.11.2006 року, 21.08.2007 року та Апеляційного суду міста
Києва від 18.01.2007 року щодо вирішення питання про відповідальність інших
посадових і службових осіб не виконанні, що призвело до неконкретності
обвинувачення і порушення права на захист ОСОБА_4

Крім
того, заслуговують на увагу й доводи потерпілої ОСОБА_5 щодо порушення її прав
передбачених ст. 217 КПК України, які викладені у її клопотанні.

Так,
відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004
року «Про практику застосування судами
законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» суддя повинен із
дотриманням вимог ст. 246 КПК України повернути справу на додаткове
розслідування в тому разі, коли органи дізнання чи досудового слідства істотно
обмежили законні права потерпілого (наприклад, обирати представника, порушувати
клопотання, заявляти відводи, подавати докази, знайомитися з усіма матеріалами
справи тощо) і поновити ці права на стадії судового розгляду справи неможливо.

Враховуючи
зазначені обставини, суд вважає, що під час досудового слідства були допущенні
порушення вимог КПК України без усунення яких справа не може бути призначена до
судового розгляду.

Тому,
клопотання захисника ОСОБА_4- адвоката ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_5,
представника потерпілої ОСОБА_2 про направлення
кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4, у вчиненні злочинів,
передбачених ст. 219 ч. 2 КК України
1960 року, ст. 367 ч. 2 КК України для
організації проведення додаткового розслідування, а кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_4, у вчиненні злочинів, передбачених ст. 219 ч. 2 КК України 1960 року, ст. 367 ч. 2 КК України
направити прокурору м. Києва для організації проведення додаткового
розслідування.

Під
час проведення додаткового розслідування необхідно:

- виконати вказівки викладені у постановах Печерського районного
суду від 06.11.2006 року та 21.08.2007 року, ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 18.01.2007
року;

- надати можливість потерпілим належним чином
ознайомитись з матеріалами справи та забезпечити їх права відповідно до вимог
ст. 217 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 237, 240-244, 246 КПК України,

постановив:

Кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочинів,
передбачених ст. 219 ч. 2 КК України
1960 року, ст. 367 ч. 2 КК України направити прокурору м. Києва для організації
проведення додаткового розслідування.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя
В.В. Підпалий