Справа № 11-683/2007 р. Головуючий
121 ч. 1 суддя
КК України Доповідач
УХВАЛА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня
2007 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого -
судді Кузьменко В.М. суддів: Власкіна, Дудіної Л.П. за участю прокурора Савіної
О.В.

розглянула в
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 4 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с.
Крапивня Новоград-Волинського району Житомирської області,
громадянин України, освіта середня, не працюючий, раніше судимий: 08.02.1980
року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 81 ч. 2 КК
України на 2 роки позбавлення волі;

1995
року Апостолівським районним судом Дніпропетровської
області за ст. 206 ч. З КК України на З роки позбавлення волі з іспитовим
строком 3 роки;

1996
року Апостолівським районним судом Дніпропетровської
області за ст.ст. 140 ч. З, 43 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Звільнений в 2000 році за відбуттям покарання;

16.05.2000
року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ст. 140 ч. З КК
України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений в листопаді 2004 році
за відбуттям покарання;

21.04.2006
року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 122 ч. 1 КК
України на З роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за
ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за
сукупністю злочинів частково приєднане покарання призначене вироком
Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2006
року і до відбуття остаточно призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1 засуджено за те, що 8.03.2006 року близько 14 год. в квартирі
АДРЕСА_1, в стані алкогольного сп'яніння, під час сварки, заподіяв ножем потерпілому
ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок, посилаючись на
неповноту судового слідства і вважаючи, що його вина не доказана. Крім того,
посилається на те, що суддя не мала право розглядати справу, оскільки перебуває
в родинних стосунках з потерпілим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1,
який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора, який вважав за необхідне
вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляції,
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а вирок підлягає зміні в частині призначення
покарання з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_1 у вчинені
злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і
грунтується на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, а
саме: на показаннях потерпілого ОСОБА_2 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_1 ножем
нанесла його співмешканка під час сварки з ним, він надав йому допомогу і
ОСОБА_1 пішов, а через деякий час повернувся, став питати де його співмешканка
і на його відповідь, щоб він йшов шукати її сам, ОСОБА_1 наніс йому удар ножем
в область ока, показаннях свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, протоколі огляду місця
події, висновках судово-медичної експертизи щодо потерпілого. Не заперечував
цього факту і сам засуджений на досудовому слідстві.

Суд дав правильну оцінку доказам і дії засудженого вірно кваліфікував за
ст. 121 ч. 1 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про неповноту судового слідства безпідставні.

Призначаючи засудженому ОСОБА_1 покарання, у відповідності з вимогами ст.
65 КК України, суд врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним,
дані про особу, всі обставини по справі і правильно прийшов до висновку про те,
що міру покарання він повинен відбувати у вигляді позбавлення волі, відповідно
до вчиненого призначивши йому строк покарання.

Разом з тим
судова колегія вважає за необхідне виключити з вироку вказівку суду про
призначення засудженому ОСОБА_1 остаточну міру покарання за правилами ст. 70 ч.
4 КК України, оскільки за попереднім вироком Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 21 квітня 2006 року суду ОСОБА_1 був засуджений з
застосування ст. 75 КК України, за даним вироком він повинен відбувати міру
покарання реально, то в цьому випадку складання або поглинення призначених
покарань не допускається і кожен вирок, а отже і призначене ними покарання
повинні виконуватися самостійно.

Не знайшли свого підтвердження і ті обставини, що суддя,
яка розглядала справу і потерпілий перебувають у родинних стосунках. Від цих
доводів відмовився в судовому засіданні апеляційному суді і сам засуджений.

Підстав для
скасування чи зміни вироку в решті не вбачається.

На підставі
викладеного і керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2006 року
щодо нього змінити: виключити з вироку вказівку суду про призначення
засудженому ОСОБА_1 остаточну міру покарання за правилами ст. 70 ч. 4 КК
України і вважати його засудженим за ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років
позбавлення волі.

В решті вирок
суду залишити без зміни.