У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Мороза М.А., Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.,

та адвоката

ОСОБА_1,

захисника

ОСОБА_2,

представника потерпілого

ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула
в судовому засіданні 26 квітня 2007 року у м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 і в
його інтересах захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок колегії суддів судової
палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
22 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджені:

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

не судимий, -

- за
ст.ст. 14 ч. 1, 27 ч. 3, 115 ч. 2 п.п. 1, 11, 12 КК України на 10 років
позбавлення волі;

- за
ст. 263 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за
ст. 19 ч. 4, 145 ч. 2 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно
до відбування призначено 10 років позбавлення волі;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

не судимий, -

- за ч.
2 ст. 145 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, -

- за ч.
2 ст. 145 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звільнені від відбування
покарання з іспитовим строком 2 роки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 34
217 грн. 69 коп.

Засуджені визнані винними у вчиненні
злочинів за таких обставин.

ОСОБА_5 у жовтні 1997 року, маючи
умисел на умисне знищення майна магазину автозапчастин по вул. Кечкеметській -
97 у м. Сімферополі, належного фірмі «ОСОБА_8», власником якої є ОСОБА_8,
організацію вчинення даного злочину і безпосереднє його виконання доручив
матеріально залежним від нього ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Будучи впевненим у безвідмовному
виконанні його вказівок, ОСОБА_5 визначив час і спосіб вчинення злочину -
шляхом підпалу зазначеного об'єкту в ніч з 16 на 17 жовтня 1997 року.

Про це ОСОБА_5 детально проінструктував
ОСОБА_6, поклавши на нього, крім того, обов'язок розподілити ролі виконавців.
ОСОБА_6 в свою чергу проінструктував ОСОБА_7.

Реалізуючі спільний злочинний умисел,
ОСОБА_5 16 жовтня 1997 р. залишився за місцем свого проживання, чекаючи
виконання організованого ним підпалу.

ОСОБА_6 з ОСОБА_7, захопивши
заздалегідь заготовлені пластикові пляшки, ємкістю 2 літри з легкозаймистою
рідиною, на автомобілі останнього приїхали на вул. Кечкеметську у м.
Сімферополі, де залишили автомобіль на дорозі, а самі пішли на подвір'я
магазину «ОСОБА_8».

При цьому ОСОБА_7 і ОСОБА_6 підійшли до
під'їзду № 4, де знаходились вхід і вікна напівпідвального приміщення магазину,
підняли решітку, котра перекривала яму, одержавши доступ до розміщеного в ній
вікна магазину. ОСОБА_7 стрибнув у яму, розбив вікно і кинув у приміщення
магазину дві пляшки з легкозаймистою рідиною, а ОСОБА_6 кинув запалену
запальничку, вчинивши у такий спосіб підпал магазину автозапчастин, належних
фірмі «ОСОБА_8». Після зникнення з місця події ОСОБА_6 і ОСОБА_7 того ж дня
доповіли ОСОБА_5 про вчинений злочин.

Внаслідок підпалу було знищено товар на
суму 13 079 грн. 50 коп. і пошкоджено майно магазина на суму 9 020 грн., а
всього на суму 22 099 грн. 81
коп..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у
грудні 2005 р. ОСОБА_5, відчуваючи неприязні стосунки, які виникли в процесі
ведення спільного бізнесу, вирішив усунути своїх партнерів по веденню бізнесу
ОСОБА_9 і ОСОБА_3.

Як визнав суд, з метою приготування до
вбивства двох осіб і підшукання для цього знаряддя злочину, діючи умисно,
ОСОБА_5 придбав у невстановленої слідством особи пістолет системи Токарєва
«ТТ», калібру 7,62 мм, 1954 року випуску і боєприпаси до нього, в кількості 16
патронів. Цю зброю і боєприпаси до неї з метою послідуючого вбивства ОСОБА_3 і
ОСОБА_9 ОСОБА_5 носив при собі, зберігав під контейнером, розміщеним за ринком
будівельних матеріалів по вул. Генерала Васильєва 44б, не маючи на
те передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5
з метою організації умисного вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_9, маючи намір покласти
безпосереднє його виконання на інших осіб, він доручив раніше знайомому
ОСОБА_10. (засуджений за вчинення даного злочину вироком апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 6 липня 2006 року) підшукати за грошову
винагороду в сумі 15 тисяч доларів США виконавців цього злочину.

ОСОБА_10, виконуючи доручення ОСОБА_2
про умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9, з метою приготування до цього злочину і
підшукання співучасників, 15 лютого 2006 року о 16 годині, знаходячись у
ресторані «Ілюзіон» по бульвару Франка-30 у м. Сімферополі, запропонував
знайомому ОСОБА_11 вчинити на замовлення умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9.

Одержавши згоду ОСОБА_11, ОСОБА_10
повідомив про це ОСОБА_5 - замовнику вбивства і одержав від нього завдаток в
сумі 7 300 доларів США. Крім того, як визнав суд, ОСОБА_5 передав ОСОБА_10
вогнепальну зброю - пістолет «ТТ» і 16 бойових патронів до нього, поклавши їх в
обумовленому ОСОБА_10 місці: під металевий контейнер за ринком будівельних
матеріалів по вулиці Генерала Васильєва 44б у м. Сімферополі.

17 лютого 2006 року о 19 годині
ОСОБА_10, реалізуючи спільний зі Степановим умисел, знаходячись у кафе «Дружба»
по вул. Толстого у
м. Сімферополі, після того
як ОСОБА_11 погодився з пропозицією вчинити умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9
за 15 тисяч доларів США, створюючи умови для вчинення злочину, передав ОСОБА_11
аванс у сумі 2 500 доларів США, одержані раніше від ОСОБА_2, а також відомості
про місця проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_9, автомобілях, на яких вони пересуваються
і місцях де вони бувають.

18 лютого 2006 року ОСОБА_10,
продовжуючи реалізацію спільного зі ОСОБА_5 злочинного умислу спрямованого на
умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9, передав ОСОБА_11 через ОСОБА_12,
непричетного до злочину, додаткові кошти в якості авансу за вбивство ОСОБА_3 і
ОСОБА_9 в сумі 700 доларів США і повідомив, що пістолет «ТТ» з 16 патронами до
нього знаходиться під металевим контейнером за ринком будматеріалів по вул.
Генерала Васильєва 44 б, та дав вказівку ОСОБА_11 вчинити їх умисне вбивство до
8 березня 2006 року.

З незалежних від ОСОБА_2 і ОСОБА_10
обставин, внаслідок того, що ОСОБА_11 своєчасно звернувся у Головне управління
Служби безпеки України в АР Крим з заявою про замовлення вбивства двох осіб, -
умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9 не було вчинене, а ОСОБА_10 18 лютого 2006
року о 22 год. був затриманий співробітниками СБУ біля будинку, де проживав
ОСОБА_9 по АДРЕСА_1,
коли показував ОСОБА_11 розташування дверей у під'їзді будинку і самої квартири
ОСОБА_9.

У касаційних скаргах:

- захисник засудженого ОСОБА_5 -
адвокат ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість його засудження, оскільки, на
її думку в мотивацію винності ОСОБА_2 покладені недостовірні і суперечливі
докази. Висновки у вироку щодо ОСОБА_2 знаходяться у суперечності з висновками
у вироку щодо ОСОБА_10 відносно одних і тих же обставин, пов'язаних з
організацією вчинення злочину.

У справі, на переконання захисника,
відсутні безспірні докази винності ОСОБА_2 у вчиненні якого-небудь злочину, у
зв'язку з чим захисник просить скасувати вирок, а справу закрити за відсутністю
в діях ОСОБА_2 будь-якого складу злочину;

- доводи скарги захисника ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 фактично аналогічні доводам скарги адвоката ОСОБА_1. Але ОСОБА_2
просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

- засуджений ОСОБА_5 покликається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Він не визнає себе винним у вчиненні будь-якого
злочину і вважає, що є жертвою обмови з боку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10.

Про необ'єктивність і упередженість
суду, на думку ОСОБА_2, свідчить той факт, що суд допустився суперечливих
висновків у вироках щодо того, ким була придбана зброя, призначена для
виконання замовного вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_9.

При цьому суд не вжив належних заходів
до повноти перевірки його, ОСОБА_2, доводів про відсутність у нього мотиву
вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_9, тоді як Аксьонов у зв'язку з цивільними спорами в
судах, які раніше мали місце, був зацікавлений у обвинувальному вироку.

ОСОБА_5 просить скасувати вирок, і, як
випливає зі змісту скарги, справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях
складу злочину.

У касаційному поданні прокурор, який
затвердив обвинувальний висновок, просить виключити з обвинувачення ОСОБА_2,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ст. 145 ч. 2 КК України (в ред. Закону 1960 року)
кваліфікуючу ознаку - «заподіяння значної шкоди потерпілому».

У запереченнях на касаційні скарги прокурор
та потерпілий Аксьонов просять залишити касаційні скарги без задоволення.

Засуджені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 вирок не
оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_5, виступи захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора
підлягає задоволенню, касаційні скарги - частковому задоволенню, а вирок -
зміні.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_2 в
організації вбивства двох осіб, не доведеного до кінця з причин, незалежних від
його волі, та в організації умисного знищення і пошкодження індивідуального
майна громадян шляхом підпалу ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у
судовому засіданні доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 323 КПК
України. Ці докази є достатні, достовірні і допустимі.

В обґрунтування винності ОСОБА_2 в
організації умисного знищення і пошкодження індивідуального майна гр. ОСОБА_8
судом першої інстанції законно покладені показання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 -
виконавців злочину, які, як на досудовому слідстві, так і в суді, послідовно
ствердили, що ОСОБА_5 поклав на них обов'язок підпалити автомагазин ОСОБА_8.

Ці показання ґрунтовні і послідовні,
містять такі деталі, які могли бути відомі лише особам, які вчинили цей злочин.
З них випливає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 особисто постраждали в процесі вчинення
злочину і ці обставини об'єктивно підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_7, ОСОБА_13, даними відтворення обстановки і обставин події, даними
висновків судово-медичної експертизи, з якої видно, що у ОСОБА_7 виявлені сліди
опіків, що підтверджує об'єктивність його показань.

Викриваючи ОСОБА_2 у організації цього
злочину, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, таким чином, викривали себе у його виконанні,
усвідомлюючи невідворотність особистої відповідальності за цей злочин,
включаючи відшкодування матеріальної шкоди, яка дійсно з них стягнута за
вироком суду.

За показаннями ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
обидва вони перебували у матеріальній залежності від ОСОБА_2 і останній це
підтвердив, а тому не могли відмовити у пропозиції останнього.

Доводи скарги ОСОБА_2, що ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 обмовили його, - позбавлені сенсу у зв'язку з вищенаведеним.

Дії ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в цій
частині правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 145 КК України, як вчинені шляхом
підпалу, проте з них належить виключити кваліфікуючу ознаку - заподіяння
значної матеріальної шкоди, оскільки така не передбачена новою редакцією ст.
145 ч. 2 - ст. 194 ч. 2 КК України в редакції Закону від 1.04.2001 року. Тому
касаційне подання прокурора підлягає задоволенню.

Матеріалами справи спростовуються
доводи скарг про необґрунтованість засудження ОСОБА_2 за організацію умисного
вбивства двох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Викладені у скаргах доводи з цього
приводу не спростовують наведені у вироку докази і висновки суду.

Особисто ОСОБА_5 як на досудовому
слідстві, так і в суді, не заперечував, що був знайомий з потерпілими ОСОБА_3 і
ОСОБА_9, з якими у нього склалися неприязні стосунки на ґрунті спільного
бізнесу.

Він же визнав, що ще в грудні 2004 року
хотів знищити ОСОБА_3 і ОСОБА_9 і з цього приводу звертався до ОСОБА_6, щоб той
знайшов людей, які б усунули цих осіб; передав йому 7 000 доларів США, але
потім передумав і попросив, щоб «замовлення» не виконувалося.

Як на досудовому слідстві, так і в
суді, ОСОБА_5 не заперечував, що, будучи знайомим з ОСОБА_10, ділився з ним
неприємностями з приводу перерозподілу бізнесу з ОСОБА_3 і ОСОБА_9, яких, на
його думку, непогано було б покарати. Йому, як визнав ОСОБА_5, ОСОБА_10
повідомив, що знайшов потрібних людей, яким треба дати гроші та фотографії
ОСОБА_3 і ОСОБА_9, у зв'язку з чим він передав ОСОБА_10 8 000 доларів США.

Об'єктивність цих показань
підтверджується дослідженими у судовому засіданні показаннями ОСОБА_10, котрий
засуджений вироком апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 6 липня
2006 року, який вступив у законну силу і згідно ст. 65 КПК України є доказовим
документом преюдиціального характеру.

У явці з повинною ОСОБА_10 також
визнав, що підшукав виконавця умисного вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_9 по замовленню
іншої особи.

Об'єктивність наведених доказів
підтверджується відповідно показаннями засудженого ОСОБА_6, потерпілого ОСОБА_3
та свідка ОСОБА_11.

Зокрема, ОСОБА_6 підтвердив, що до
нього у 2004 році звертався ОСОБА_5 з приводу вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_9, а
потім відмовився. Ці показання, як зазначив суд, узгоджуються з показаннями
ОСОБА_10, що пізніше у часовому вимірі до нього з такою ж пропозицією звернувся
ОСОБА_5, що свідчить про достовірність показань як ОСОБА_2, так і ОСОБА_6 та
ОСОБА_10.

За показаннями свідка ОСОБА_11, він був
представлений ОСОБА_10 при першій зустрічі як найманий вбивця, якому буде
виплачено за вбивство двох осіб 15 000 доларів США.

За показаннями ОСОБА_11 він не мав
жодних даних про цих осіб, не знав їх прізвищ. Це ж випливає і з показань
ОСОБА_10, що він не був знайомий з ОСОБА_3 і ОСОБА_9 на момент звернення до
нього ОСОБА_2, інформацію про яких він отримав від останнього.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що
вилучені у ОСОБА_11 гроші в іноземній валюті, «Notebook» з інформацією про автомобілі, з
помітками про дислокацію офісів та помешкань потерпілих, про місце знаходження
зброї були надані ОСОБА_5 ОСОБА_10, а останнім - ОСОБА_11, про що обидва
ствердили. Про це ж свідчать і дані протоколів прослуховування легалізованих
матеріалів оперативно-технічних заходів, з яких випливає, що саме ОСОБА_5
замовив через ОСОБА_10 умисне вбивство ОСОБА_3 і ОСОБА_9. Ці докази є
достовірні, добуті з дотриманням вимог КПК України.

Доводи ОСОБА_2, що в цій частині
обвинувачення його обмовив ОСОБА_10, - голослівні, оскільки останній,
викриваючи ОСОБА_2, викривав і себе у вчиненні злочину, який не був доведений
до кінця з причин, незалежних від його волі, але за який ОСОБА_10 поніс
покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Безпідставними є доводи скарг, що
висновок суду щодо винності ОСОБА_2 у організації вбивства двох осіб за
попередньою змовою групою осіб знаходиться у суперечності з висновком суду,
зробленим у вироку по справі відносно ОСОБА_10 від 6 липня 2006 року.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 30 листопада 2006 року
виключено з вироку щодо ОСОБА_10 рішення суду про непричетність до скоєного
ОСОБА_10 злочину ОСОБА_5, оскільки такий висновок був передчасним у справі, в
якій ОСОБА_5 не пред'являлось будь-яке обвинувачення.

Разом з тим підлягають частковому
задоволенню доводи скарг щодо необґрунтованості висновків суду про винність ОСОБА_2
у незаконному придбанні, носінні і зберіганні вогнепальної зброї та боєприпасів
до неї.

З мотивувальної частини вироку щодо
ОСОБА_2 вбачається, що останній у грудні 2005 року придбав у невстановленої
слідством особи бойовий пістолет конструкції Токарєва ТТ, калібру 7,62 мм, 1954
р. випуску, і 16 патронів до нього, які носив та зберігав під контейнером за
ринком будівельних матеріалів.

Винним себе у вчиненні цього злочину
ОСОБА_5 не визнав. З вироку у справі ОСОБА_10 вбачається, що суд визнав доведеним
незаконне придбання та зберігання ОСОБА_10 такого ж виду зброї, з тими ж
ідентичними номерами стволу і рамки -
НОМЕР_1 та кожуха-затвора - НОМЕР_2 та 16 патронів, що і у ОСОБА_2. При
цьому, як зазначено у вироку щодо ОСОБА_10, він придбав їх в районі
Центрального ринку м. Сімферополя у невстановленої слідством особи, а не в
особи, справа щодо якої виділена в окреме провадження, якщо б малась на увазі
передача зброї і боєприпасів ОСОБА_5.

Оскільки в цій частині вирок суду щодо
ОСОБА_2 знаходиться у суперечності з вироком суду в цій частині щодо ОСОБА_10,
який раніше набрав законної сили, - він підлягає скасуванню за недоведеністю
участі ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Дії ОСОБА_2 за ст.ст. 19, 145 ч. 2, ч.
1 ст. 14, ч. 3 ст. 27 п.п. 1, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
кваліфіковані правильно.

Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає
вимогам ст. 65 КК України, оскільки враховує як ступінь тяжкості вчиненого
злочину, так і особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують
покарання.

З урахуванням наведеного це покарання є
мінімальним, з передбаченого статтею, яка визначає покарання за найбільш тяжкий
злочин.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України,
колегія судів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора
задовольнити:

- вирок колегії суддів Судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 грудня
2006 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити:

- виключити з кваліфікації їх дій за ст. 145 ч. 2 КК України кваліфікуючу
ознаку - заподіяння значної шкоди потерпілому.

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 і
в його інтересах захисників - адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково:

- вирок в частині засудження ОСОБА_5 за
ст. 263 ч. 1 КК України скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ст. 213 КК
України за недоведеністю його участі у цьому злочині.

В решті касаційні скарги залишити без
задоволення, а зазначений вирок щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Судді:

Верещак В.М. Мороз
М.А. Гошовська Т.В.