Провадження 1-в/127/61/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

представника ВУВП УДПтС України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №32 в м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_4 про незаконне тримання під ватрою та звільнення його від подальшого відбування покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про незаконне тримання під ватрою та звільнення його від подальшого відбування покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

ОСОБА_4 засуджений за вироком Київського міського суду від 02.06.1997 року за ст.ст. 19-93, п."а", 93 п. "г", "ж", 222 ч.3, 140 ч.2, 17-215-3 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою ВСУ від 31.07.1997р. вирок від 02.06.1997 року було змінено, виключено із вироку кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_4 за ст.ст.19-93 п. «а» КК України. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Київського міського суду від 22.08.2000 року вирок від 02.06.1997 року приведено у відповідність із Законом України від 22.02.2000 року та ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ст.ст. 93 п."г", "ж", 222 ч.3, 140 ч.2, 17, 215-3 ч.2, 42, 43 КК України до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Розпорядженням Київського міського суду від 11.12.1997 року №2-70 вирок від 02.06.1997 року, який вступив в законну силу 31.08.1997 року направлено начальнику слідчого ізолятора УВД Київської області для негайного виконання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свою заяву, просив її задовольнити з мотивів, викладених в ній, а саме у зв`язку із тим, що його позбавили волі без належних на те причин з порушенням порядку процедури встановленої законом і перевищенням граничного строку утримування людини під вартою, оскільки його утримують в Вінницькій УВП УДПтС України у Вінницькій області (№1) та виконують покарання у вигляді довічного позбавлення волі без розпорядження суду про виконання судового рішення. А саме розпорядження на ухвалу судової колегії в кримінальних справах Київського міського суду що стосується виконання вироку відсутнє. А так як з часу набрання законної сили вироку від 02.06.1997 року відносно нього пройшло більше 10 років то вже закінчився строк давності виконання вироку на підставі ст. 49 КК України.

Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор висловилась про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , оскільки вирок відносно нього вчасно звернутий до виконання, а заява засудженого необґрунтована та відсутні законні підстави для її задоволення.

Представник ВУВП УДПтС України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_6 підтримала думку прокурора та доповнила, що ОСОБА_4 перебуває в установі та відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідно до розпорядження Київського міського суду про виконання вироку, який набрав законної сили 31.07.1997р., щодо заяви засудженого поклалася на думку суду.

Заслухавши думку засудженого, його захисника, прокурора, представника ВУВП УДПтС України у Вінницькій області (№1) дослідивши заяву засудженого ОСОБА_4 та матеріали його особової справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом, якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Так, ухвалою Київського міського суду від 22.08.2000 року вирок від 02.06.1997 року приведено у відповідність із Законом України від 22.02.2000 року та ухвалив вважати ОСОБА_4 засудженим до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна яке є його особистою власністю.

Згідно ст. 402 КПК України (в ред. 1960 р.) ухвали і постанови апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили негайно після їх оголошення, тобто після винесення ухвали судової колегії в кримінальних справах Київського міського суду від 22.08.2000 р., остання набрала сили негайно і немає потреби у видачі розпорядження на її виконання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви засудженого.

Керуючись ст.ст. 49, 80 КК України, ст. 402 КПК України (в ред. 1960 р.) суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 засудженого до довічного позбавлення волі про незаконне тримання під вартою та звільнення його від подальшого відбування покарання, в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: