АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження: № 1-кп/610/109/2015 Головуючий 1-ї інст.: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/790/1164/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченої ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/1164/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 10 квітня 2015 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Джезказган Республіка Казахстан, громадянку України, проживаючу: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -
засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 680 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 159 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Як установив суд, 10 червня 2014 року приблизно о 15 годині ОСОБА_7 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході сварки, умисно нанесла ОСОБА_10 дерев`яною палицею п`ять ударів по голові в область лобно-вискової ділянки зліва та два удари по правому плечу, спричинивши їй два садна та синець на правому плечі, 7 саден в лобно-висковій ділянці голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій, просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України. Зазначив, що у порушення вимог ст.374 КПК України суд не вмотивував своє рішення про часткове задоволення позовних вимог потерпілої.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_11 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначила, що стороною обвинувачення не надано суду достовірних, об`єктивних та достатніх доказів її винуватості у вчинені кримінального правопорушення, за яке вона засуджена. Вважає, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 суперечливі і він не міг через паркан бачити хід конфлікту, який відбувався між нею та потерпілою на подвір`ї домоволодіння. Вважає, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 про те, що потерпіла першою вчинила насильницькі дії щодо неї, в результаті чого їй, ОСОБА_11 , також були спричинені тілесні ушкодження. Суд не в повній мірі дав оцінку показанням свідка ОСОБА_14 , яка бачила, як в ході конфлікту потерпіла зірвала з її голови хустину, що свідчить про знаходження її, ОСОБА_11 , у стані необхідної оборони. Указала, що судом не дано належної оцінки тому факту, що кількість встановлених судово-медичним експертом тілесних ушкоджень у потерпілої не відповідає показанням потерпілої та свідка ОСОБА_15 про більшу кількість нанесених потерпілій ударів. Просить вирок скасувати і виправдати її за недоведеністю вчинення нею цього кримінального правопорушення та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої, оскільки його не обґрунтовано належними доказами.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і вважав апеляційну скаргу обвинуваченої необґрунтованою, обвинувачену ОСОБА_11 та її захисника, які просили вирок скасувати, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченої - частковому задоволенню.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчинені нею кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 підтвердила обставини застосування до неї обвинуваченою ОСОБА_11 фізичного насильства та спричинення тілесних ушкоджень, як про це зазначено у вироку, відзначивши, що після зробленого нею зауваження обвинуваченій ОСОБА_11 , яка штовхнула її сина, остання завдала їй удари палицею по голові та руці, а вона відібрала у обвинуваченої палицю, поламала її та викинула на подвір`ї.
Обставини вчинення ОСОБА_11 протиправних дій із застосуванням до потерпілої ОСОБА_10 фізичного насильства, як про це зазначила остання, підтвердив у суді свідок ОСОБА_12 , указавши, що 10 червня 2014 року, вийшовши на вулицю, він бачив, як під час сварки, що відбувалась на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_10 , ОСОБА_11 нанесла останній дерев`яною палкою декілька ударів по голові та по руці, після чого потерпіла відібрала у ОСОБА_11 палицю, зламала її і викинула.
Свідок ОСОБА_14 показала, що 10 червня 2014 року, вийшовши на вулицю із домоволодіння ОСОБА_10 , у якої вона гостила, вона побачила, як в ході сварки потерпіла вихопила із рук ОСОБА_11 дерев`яну палицю, зламала її та викинула. При цьому на голові та руці ОСОБА_10 були видні тілесні ушкодження.
За даними протоколу слідчого експерименту, в ході його проведення потерпіла ОСОБА_16 детально розповіла про обставини, за яких ОСОБА_11 нанесла їй удари дерев`яною палицею і продемонструвала механізм спричинення їй обвинуваченою тілесних ушкоджень (т.1 а.с.39-41).
Об`єктивність показань потерпілої про вчинення щодо неї протиправних насильницьких дій ОСОБА_11 , підтверджена даними протоколу огляду місця події та висновками судово-медичних експертиз №416-БЛ/14, №472-БЛ/14, №792-БЛ/14, №3879-ая/14, №74-БЛ/15, згідно з якими виявлені у потерпілої вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися в строк і за обставин, як про це зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , від дії тупого предмету, можливо наданою на експертизу дерев`яною палицею, яка була вилучена в ході досудового слідства з місця вчинення злочину (т.1 а.с.27-29, 15, 38, 43, 57-59, 86-87).
Виходячи із вищезазначених доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності та, навівши у вироку відповідні мотиви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що показання обвинуваченої про її непричетність до злочину, є спробою уникнути відповідальності за вчинене.
Показання свідка ОСОБА_15 про обставини вчинення злочину ОСОБА_11 , за своїм змістом узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_10 , істотних суперечностей не містять, а тому доводи апеляційної скарги про наявність в цих показаннях суперечностей, безпідставні.
Доводи скарги обвинуваченої про те, що ОСОБА_12 не міг через паркан бачити хід сварки, яка відбулася між нею та потерпілою на подвір`ї домоволодіння, нічим не підтвердженні, а тому є необґрунтованими.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_11 в апеляційній скарзі на те, що в результаті конфлікту їй були спричинені тілесні ушкодження, є також необґрунтованими, оскільки таких даних матеріали не містять.
Твердження в скарзі обвинуваченої, з посиланням на нібито показання свідка ОСОБА_14 , про те, що вона знаходилася у стані необхідної оборони, є безпідставними, так як спростовуються наведеними вище показаннями свідка ОСОБА_14 та суперечать власним показанням обвинуваченої у суді першої інстанції про незастосування нею фізичного насильства до ОСОБА_10 .
За показаннями свідка ОСОБА_13 , він був очевидцем конфлікту, який продовжувався уже за межами домоволодіння, тобто після того, як ОСОБА_11 нанесла палицею удари потерпілій.
Тому, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої на те, що за показаннями свідка ОСОБА_13 потерпіла першою вчинила насильницькі дії щодо неї, є необґрунтованими.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про ненадання судом належної оцінки тому факту, що кількість встановлених судово-медичними експертизами тілесних ушкоджень у потерпілої не відповідає показанням потерпілої та свідка ОСОБА_15 про більшу кількість нанесених потерпілій ударів, то це не свідчить про неправдивість показань потерпілої та свідка, так як не від усіх нанесених ударів могли утворитися тілесні ушкодження.
Таки чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, які безумовно викривали ОСОБА_11 у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення обвинуваченою цього кримінального правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.125 КК України.
Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі, підстав не вбачається.
Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.
Разом з тим, доводи відповідних апеляційних скарг про неправильне вирішення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , є обґрунтованими.
Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно вимог ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Як слідує із матеріалів провадження суд, у порушення вимог ч.1 ст.129, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не навів доказів і відповідних розрахунків на підтвердження доведеності розміру позову в частині відшкодування грошових витрат, понесених потерпілою на придбання бензину для доставки свідка на допит до слідчого. При цьому суд залишив поза увагою, що ці витрати, згідно п.2 ч.1 ст.118 КПК України, відносяться до процесуальних витрат і відшкодовуються в порядку, передбаченому ст.121 того ж КПК, а не в позовному порядку. Крім того визначаючи розмір моральної шкоди суд не навів відповідних мотивів для цього та не послався на норми цивільного законодавства, що регулюють майнову відповідальність за спричинену громадянам матеріальну та моральну шкоду.
Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілої з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 10 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 - скасувати і призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді, в іншому складі суду.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: