26.05.2015 Справа № 756/3702/15-к
Провадження № 1-кп/756/328/15
Унікальний № 756/3702/15-к
У Х В А Л А
26 травня 2015 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , проводячи в приміщенні суду судове засідання по розгляду кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в м. Мінгечаур, республіка Азербайджан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такого, що народився у м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.3 ст.146 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.3 ст.146 КК України.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_11 до 31.05.2015 р.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити кожному з обвинувачених строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, вважаючи при цьому, що з врахуванням характеру їх протиправної поведінки, інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть перешкодити їм у вчиненні нового злочину або забезпечити їх явку в судове засідання, виконання ними інших процесуальних обов`язків, оскільки ризики, на перешкоджання яким застосовано запобіжний захід не зникли. Прокурор вважав, що при застосуванні більш м`якої міри запобіжного заходу у обвинувачених з`явиться реальна можливість впливати на свідків. Також обвинуваченими щодо потерпілих заподіяно фізичне насильство. Також медичних протипоказань утримання під вартою обвинувачених немає.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ЛІ категорично заперечувала проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи таке клопотання не обґрунтованим, безпідставним, наявність ризиків відсутньою. Також захисник зазначила, що твердження прокурора про начебто тиск на потерпілих є нічим не підтвердженим, такого не було і не буде. Її підзахисний не збирається ухилятися від явки до суду, має родину, дитину, постійне місце проживання. Внаслідок цього просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник обвинувачених ЛІ, АРУТЮНЯНА також категорично заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисним, вважаючи таке клопотання не обґрунтованим, безпідставним. Твердження потерпілого про підозри нічим не підтвердженими припущеннями. Уточнив, що його підзахисні є соціально інтегрованими особами, мають постійне місце проживання, та теж просив обрати їм запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачені, кожен окремо, поклалися у вирішенні даного питання на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого, думку обвинувачених, захисників, вивчивши матеріали провадження в межах, достатніх для вирішення питання щодо запобіжного заходу, суд вважає доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці кожному з обвинувачених, виходячи з такого.
Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно ЛІ, АРУТЮНЯНА спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих їм злочинів, даних, що характеризують особу останніх, суд не вбачає на час розгляду цього питання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.
Також, матеріали обвинувального акту дають суду достатньо підстав для продовження ЛІ, АРУТЮНЯНУ запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що на даний час інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, та їх належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що ЛІ та АРУТЮНЯН, враховуючи спосіб вчинення злочинів, що їм інкримінуються, їх наслідки, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких вони обвинувачуються і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; (ризик перешкоджання здійсненню правосуддя). У останніх на час розгляду клопотання наявні особисті зв`язки з іншими особами, які є у тому числі можливими очевидцями або свідками вказаних дій, та можуть внаслідок таких дій переховуватись від органів правосуддя, і які можуть на їх прохання свідомо завадити встановленню істині у справі (ризик змови). Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачені, з огляду на їх моральні якості, зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), а відповідно, суд, на час розгляду клопотання вважає за необхідне доцільним тримання обвинувачених під вартою, оскільки на думку суду більш м`яка міра запобіжного заходу не може забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків, що випливають із ст.177 КПК України та їх належної поведінки.
Твердження захисту про соціальну адаптацію підзахисних такий висновок суду не спростовує.
Також при цьому суд враховує, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду «Марченко проти України» від 10.02.2011 р., яке є частиною національного законодавства, продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.
Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, спосіб вчинення правопорушень, їх наслідки та перебіг.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність тримання кожного з обвинувачених під вартою.
Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає необхідним не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_12 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 314 317, 331 КПК України, суд, -
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в м. Мінгечаур, республіка Азербайджан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такого, що народився у м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області, строком на 60 днів, тобто до 24.07.2015 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_15