АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/1244/15-к
Провадження №11кп/791/498/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
з секретарем ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в та мешкав в АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 18.03.2011 року за ч.1 ст. 190 КК України до 01 року обмеження волі, засуджений вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 22.04.2013 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 08.04.2014 року скорочено наполовину невідбуту частину покарання.

Початок строку 06.06.2013 року, кінець строку 13.11.2015 року.

В с т а н о в и л а:
Зазначеною ухвалою задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання на строк, що залишився 06 місяців 23 дні.
Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка та ставлення до праці засудженого свідчать про його виправлення, засуджений відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.
Зазначає, що характеристика ОСОБА_6 за весь період відбування покарання свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, небажання стати на шлях виправлення і перевиховання. Також ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 08.03.2014 року покарання за вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 22.04.2013 було скорочено наполовину. Вважає, що строк відбутого покарання не може свідчити про рівнозначність понесеного покарання суспільній небезпечності вчинених ним діянь.

На думку прокурора до засудженого ОСОБА_6 неможливо застосувати УДОще й тому , оскільки відомості щодо його участі у диференційованих програмах виховного характеру в матеріалах особової справи та в картці соціально-психологічної роботи відсутні.

Вказує на те, що порушення судом вимог кримінального процесуального закону та істотне порушення кримінального процесуального законодавства призвело до винесення незаконного судового рішення , яке просить скасувати та ухвалити нову ухвалу , якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційних вимог прокурора, в дебатах прокурор просив про скасування оскаржуваної ухвали, ОСОБА_6 - про залишення її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд, задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного судом покарання, врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення відповідно до вимог ст.81 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки засуджений ОСОБА_6 станом на 21.01.2015 фактично відбув 2/3 строку покарання, за весь період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, 1 раз порушував режим утримання , оскільки не вийшов на перевірку, проте це стягнення погашене згідно чинного законодавства, має 19.11.2014 р. та 17.03.2015 р. 2 заохочення від адміністрації установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці, залучався поза графіком до робіт по благоустрою відділення, виконував ремонтні роботи в житловій секції, приймає участь в роботах по благоустрою відділення та прилеглої території. Вимог режиму відбування покарання дотримується.

Таким чином, суд в оскаржуваній ухвалі навів переконливі підстави для задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та не вбачає підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для скасування оскаржуваної ухвали суду, як того просив апелянт.
Щодо доводів прокурора, що ОСОБА_6 на підставі ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Херсона від 22.04.2013 вже було скорочено наполовину, та в його особовій справі відсутні відомості щодо участі у програмах диференційного виховного впливу , то зазначені обставини не впливають на вирішення питання про умовно- дострокове звільненні особи від подальшого відбування покарання відповідно вимогам ст. 81 КК України, оскільки умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доводи прокурора , що характеристика засудженого свідчить про його суспільну небезпечність та небажання стати на щлях виправлення суперечать змісту цієї характеристики (а.п.7-8), відповідно якій ОСОБА_6 характеризується посередньо, приймає участь в роботах по благоустрою відділення та прилеглої зони, виконував ремонтні роботи в житловій секції дотримується вимог режиму відбування покарання, ввічливий, тактовний, має два заохочення за сумлінне ставлення до праці та не має непогашених стягнень, тощо.
Що стосується доводів прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та істотне порушення кримінального процесуального законодавства, які на думку прокурора призвели до винесення незаконної, ухвали , вони не підтверджені належними доказами .
Таким чином, висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо ОСОБА_6 , є правильним. Суд першої інстанції навів переконливі підстави для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Тому доводи апелянта, що суд не вірно застосував закон про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального законодавства , не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не є слушними.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінально-процесуальним законом, для скасування ухвали суду та постановлення нової, як того просив апелянт.
Тому апеляційні доводи прокурора слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 20.04.2015, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_2