БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1/2503/49/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2011 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Луговця О.А.

при секретарі Чорнуха Н.О.

з участю прокурора Мозгової Т.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 23 жовтня 2008 року Ніжинським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого з місць позбавлення волі 17 грудня 2010 року умовно-достроково на 10 місяців 15 днів, -

в скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 18 січня 2011 року близько 19-00 год. прибув до господарства мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, де шляхом відкриття вхідних дверей, проник до житлового будинку останнього, звідки повторно відкрито викрав мобільний телефон «Нокіа 3230»вартістю 280 грн. з карткою оператора мобільного звязку «Утел»вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилось 43 грн., мобільний телефон «Нокіа 6600» вартістю 274,50 грн. з карткою оператора мобільного звязку «МТС»вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 40 грн., мобільний телефон «Сіменс С75»вартістю 150 грн. з карткою оператора мобільного звязку «Київстар»вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходилось 30 грн., дві картки оператора мобільного звязку «Утел»загальною вартістю 100 грн., картку оператора мобільного звязку «Лайф»вартістю 15 грн. та картку оператора мобільного звязку «Київстар»вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 1057,50 грн. Після відкритого викрадення вищевказаних речей ОСОБА_4, намагаючись звільнитися від затримання потерпілим ОСОБА_2 та покинути місце скоєного злочину (житловий будинок ОСОБА_2М.), з метою залишення при собі викраденого майна, тримав вхідні двері будинку поки ОСОБА_2 не відпустив двері та пішов з будинку. Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном залишив будинок ОСОБА_2, заподіявши йому матеріальну шкоду на суму 1057,50 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 13 лютого 2011 року близько 23-00 год., перебуваючи на вул. П. Куліша поблизу гімназії ім. П. Куліша м. Борзна Чернігівської області, підійшов до ОСОБА_3 та повторно відкрито вихопив (викрав) з її рук жіночу сумку із шкірозамінника вартістю 91 грн., в якій знаходилися жіночий гаманець із шкірозамінника вартістю 28 грн., гроші в сумі 117 грн., банка кави «Московська»50г вартістю 13 грн., медична книжка вартістю 3 грн., дві паперові ламіновані іконки загальною вартістю 4 грн., гігієнічна помада вартістю 8 грн., дві туші для вій загальною вартістю 50 грн., два тюбики блиску для губ загальною вартістю 54 грн., набор тіней вартістю 14 грн., пудра вартістю 20 грн., гребінець вартістю 15 грн., заколка вартістю 13 грн. та туалетна вода «Ейвон»30мл вартістю 75 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 505 грн.

Підсудний ОСОБА_4 винним себе в пред'явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що 18 січня 2011 року близько 19-00 год. він приходив у господарство ОСОБА_2, так як сюди привели сліди від викраденого в нього велосипеда. Перелізши через хвіртку, він підійшов до будинку й постукав у двері, але йому ніхто не відповів, хоча в кімнаті горіло світло. Свій велосипед він побачив, підвішеним до стелі сараю, забрав його і хотів залишити подвір'я ОСОБА_2, але останній в цей час вийшов з будинку і між ними виникла невелика сутичка. Після цього, він з пошкодженим велосипедом пішов з господарства ОСОБА_2, на вулиці знайшов мобільний телефон марки «Сіменс»і забрав з собою, вважаючи, що ОСОБА_2 міг його впустити в ході конфлікту. На наступний день вранці даний телефон він повернув ОСОБА_2 Стверджує, що всередину будинку ОСОБА_2 не заходив і мобільних телефонів не викрадав; раніше один раз був вдома у ОСОБА_2 13 лютого 2011 року близько 23-00 год. він ОСОБА_3 не грабував, а її візитні, дисконтні, пенсійну картки та банку кави знайшов біля мосту через р. Борзенка, коли повертався додому. Із цими речами він пішов до господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_6, де дав останній власні кошти в сумі 100 грн. однією купюрою для придбання спиртного. Визнання своєї вини в ході досудового слідства пояснює застосуванням до нього фізичного та психологічного насильства з боку працівників Борзнянського РВ УМВС, проте з даного приводу не скаржився. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 також не визнає.

Заслухавши підсудного, допитавши потерпілих, свідків, дослідивши матеріали справи, суд находить, що незважаючи на невизнання ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї вини в пред'явленому йому обвинуваченні, його винність підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 18 січня 2011 року близько 19-00 год. він знаходився у власному будинку, коли з вулиці почув якісь рухи людини. Вирішивши перевірити, ввімкнув світло, не замикаючи дверей вийшов на вулицю і біля будинку побачив свіжі сліди, які вели від паркана. Повернувшись до будинку, не зміг зайти всередину, так як двері були зачинені й хтось їх тримав. Застосувавши певні зусилля, йому вдалося зайти в будинок, де він побачив ОСОБА_4, який раніше вже бував у нього в гостях, і відразу виявив пропажу трьох мобільних телефонів. Вийшовши за ОСОБА_4 для повернення своїх телефонів з будинку, побачив, як ОСОБА_4 розбив сокирою ліхтар біля гаража, кинув у його сторону сокиру, взяв підвішений до стелі сарая велосипед, який невідомо звідки опинився в його господарстві, та втік. Після цього, він знайшов два мобільних телефона «Нокіа»в своєму господарстві (один біля хвіртки, а другий на даху навісу) та повідомив про даний випадок до Борзнянського РВ УМВС. На наступний день ОСОБА_4 прийшов до нього додому і приніс мобільний телефон «Сіменс».

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 13 лютого 2011 року близько 23-00 год. вона поверталася з роботи. Проходячи по вул ОСОБА_7 м. Борзни поблизу гімназії, до неї ззаду підбіг чоловік (як пізніше дізналася ОСОБА_4Ф.) й почав виривати з рук сумку, при цьому фізичного насильства не застосовував і не погрожував. Незважаючи на її протести проти таких дій, ОСОБА_4 вирвав з рук сумку та почав втікати в сторону мосту на р. Борзенка. Вона трохи пробігла за ним, але потім зупинилась. У викраденій сумці знаходилися гаманець з 117 грн. (була одна купюра номіналом 100 грн.), візитні та дисконтні картки, пенсійна картка на ім'я ОСОБА_8, дві церковні іконки, банка кави, предмети жіночої косметики, медична книжка. Про даний інцидент вона відразу повідомила свого чоловіка ОСОБА_9 та Борзнянський РВ УМВС, з якими прослідкували шлях ОСОБА_4 до мосту через р. Борзенка, де були виявлені рештки продуктів з кафе, які вона несла додому в сумці на корм кролям, а далі до одного з будинків по 1-му провул. О. Десняка м. Борзни. З впевненістю стверджує, що її пограбування здійснив саме ОСОБА_4, якого вона впізнала по голосу та обличчю. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 455 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн. підтримує в повному обсязі, так як їй не повернута частина речей: сумка та косметика.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 13 лютого 2011 року близько 23-00 год. йому зателефонувала дружина ОСОБА_3 й повідомила, що її поблизу гімназії на вул. П. Куліша м. Борзни пограбував невідомий чоловік, викравши сумку з речами. Він прибув на місце події, куди також з'явились і працівники міліції, по слідах цього чоловіка на снігу прийшли до мосту через р. Борзенка, де виявили рештки продуктів, які його дружина в сумці несла додому. Потім ті ж самі відбитки слідів привели до одного з господарств по 1-му провул. О. Десняка м. Борзни. Зайшовши з працівниками міліції в даний будинок, побачили ОСОБА_4 та на столі банку кави, яка належала його дружині. ОСОБА_4 вів себе агресивно, заперечував свою причетність до пограбування дружини, хоча в нього працівники міліції знайшли візитні, дисконтні та пенсійну картки, які були в сумці дружини, а також намагався порвати та викинути гроші. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 доставили до Борзнянського РВ УМВС, де ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_4 давав їй купюру номіналом 100 грн. для придбання спиртного.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 19 січня 2011 року вона бачила у ОСОБА_4 мобільний телефон «Сіменс»сіро-чорного кольору, якого до цього в нього не було; про походження даного телефона ОСОБА_4 їй не повідомив, але в подальшому вона його більше не бачила.

З оголошених в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, даних ними в ході досудового слідства, слідує, що 13 лютого 2011 року близько 23-00 год. до них додому прийшов ОСОБА_4, принісши з собою банку кави «Московська», та дав купюру номіналом 100 грн. для придбання спиртного. Через деякий час прибули працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_4 підозрюється у пограбуванні жінки, при цьому у ОСОБА_4 були вилучені візитні, дисконтні та пенсійна картки, що належали тій жінці (а.с.53, 54).

Показання потерпілих повністю узгоджуються з показаннями зазначених свідків та з нижченаведеними матеріалами справи й повністю викривають винність ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому злочинів:

- протоколом огляду місця події від 21 січня 2011 року, згідно якого в господарстві ОСОБА_2 на гаражі мається розбитий ліхтар, а біля веранди в снігу лежить сокира (а.с.14-18);

- протоколом огляду місця події від 14 лютого 2011 року, згідно якого з вул. П. Куліша м. Борзна Чернігівської області, що поблизу гімназії, в напрямку вул. Г. Крут маються відбитки чоловічих та жіночих слідів, жіночі сліди обриваються, а чоловічі ведуть під міст на р. Борзенка, а потім до господарства №11 по 1-му провул. ОСОБА_11, де було виявлено та вилучено викрадені ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_3 речі (а.с.19-20);

- протоколом виїмки від 16 березня 2011 року, згідно якого в мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, 1-й провул ОСОБА_11 ОСОБА_6 були вилучені речі (гаманець, дисконтна картка, іконки), викрадені ОСОБА_4 у ОСОБА_3 та залишені в її господарстві (а.с.70);

- протоколом огляду, виявлення та вилучення від 21 січня 2011 року, згідно якого в господарстві ОСОБА_2 було виявлено мобільні телефони «Нокіа 3230», «Нокіа 6600», «Сіменс С75» з картками операторів мобільного зв'язку і як поясняв ОСОБА_2, дані речі були викрадені з його будинку у вечірній час 18 січня 2011 року ОСОБА_4 та в подальшому повернуті (а.с.30);

- протоколом огляду, виявлення та вилучення від 14 лютого 2011 року, згідно якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено частину речей, які були викрадені ним у ОСОБА_3 (візитні та дисконтні картки, пенсійна картка ПАТ «ОСОБА_12 Аваль»на ім'я ОСОБА_8М.), (а.с.33);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08 квітня 2011 року, в якому відображені обставини відкритого викрадення ОСОБА_4 майна з будинку ОСОБА_2 і де ОСОБА_4 в присутності понятих розказував і показував про обставини вчинення ним злочину (а.с.64-68);

- висновками судово-товарознавчих експертиз №717к від 30 березня 2011 року та від 07 квітня 2011 року, згідно яких вартість викрадених ОСОБА_4 речей становить: мобільного телефона «Нокіа 3230»- 280 грн., мобільного телефона «Нокіа 6600»- 274,50 грн., мобільного телефона «Сіменс С75»- 150 грн., жіночої сумки з шкірозамінника - 91 грн., жіночого гаманця з шкірозамінника - 28 грн. (а.с.76-77, 82-83);

- довідками про вартість (а.с.40-44).

Дії ОСОБА_4, пов'язані з викраденням мобільних телефонів з будинку ОСОБА_2, на думку суду правильно кваліфіковані органом досудового слідства як грабіж, оскільки, хоча ОСОБА_4 й заволодів зазначеними речами непомітно для потерпілого ОСОБА_2, але відразу був викритий останнім і, незважаючи на це, продовжив свої злочинні дії з метою заволодіння цим майном та його утриманням (тримав вхідні двері, перешкоджаючи потерпілому зайти в будинок; втікав з викраденим від потерпілого з його господарства).

Доводи ОСОБА_4 про застосування відносно нього працівниками Борзнянського РВ УМВС незаконних методів дізнання та слідства (фізичного та психічного насильства), під впливом яких він вимушений був себе в ході досудового слідства оговорити, даючи зізнавальні показання, суд не приймає до уваги, оскільки така заява підсудного була предметом ретельної перевірки з боку прокуратури Борзнянського району, за наслідками якої винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутності в діях працівників Борзнянського РВ УМВС події злочину; дане процесуальне рішення узгоджується з усіма матеріалами кримінальної справи, є обгрунтованим і суд вважає за можливе покласти його в основу вироку.

При таких обставинах справи, суд находить правдивими й достовірними саме первісні показання підсудного, які він давав в ході досудового слідства в якості підозрюваного (а.с.98), обвинуваченого (а.с.105, 129-130), при відтворенні обстановки та обставин події (а.с.64-68), на очній ставці з ОСОБА_2 (а.с.58-60), і які є логічними та послідовними, повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи, а тому подальше невизнання ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює, як вибраний ним спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності за вчинені діяння.

Яких-небудь істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, що могли б вплинути на належність та допустимість доказів, неповноти чи неправильності досудового слідства, яка б не могла бути усунута в судовому засіданні, по справі не встановлено, а тому висловлена в судових дебатах пропозиція підсудного та його захисника про необхідність повернення кримінальної справи на додаткове розслідування не заслуговує на увагу й відхиляється судом як безпідставна.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_2, з урахуванням ознак повторності та проникнення у житло, скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України, а своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_3, з урахуванням ознаки повторності, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України. За сукупністю ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, і його дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно.

Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити з об'єму звинувачення підсудному кваліфікуючу ознаку «відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з фізичним насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілих», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 під час грабежу не вдавався до насильницького впливу на потерпілих, а обмежувався прикладенням певних зусиль лише безпосередньо до вилучення майна, тобто такі протиправні дії винного являють собою «простий грабіж».

Вирішуючи питання за вид та міру покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які законом віднесено до категорії тяжких злочинів, пом'якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, скоїв злочин в період умовного-дострокового звільнення від відбування покарання за попередній злочин.

Обставин, які б пом'якшували чи обтяжували покарання підсудного, по справі не встановлено.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.32, 34, 67 КК України, суд вважає за необхідне виключити з об'єму звинувачення підсудному обтяжуючу обставину «рецидив злочину», як-то зазначено в обвинувальному висновку, оскільки «рецидив злочину»в даному випадку охоплюється поняттям «повторність», яка є кваліфікуючою ознакою вчинених ОСОБА_4 злочинів.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, особу винного, його ставлення до вчинених ним діянь, а також, що злочини скоєні ним в період умовно-дострокового звільнення від попереднього покарання, що свідчить про небажання підсудного стати на шлях виправлення, суд вважає за необхідне виправлення та перевиховання ОСОБА_4 тільки в умовах ізоляції від суспільства, застосувавши до нього такий вид покарання, як позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки викрадення майна у потерпілої ОСОБА_3 сталося внаслідок злочинних дій підсудного ОСОБА_4, то виходячи з наявної в матеріалах справи позовної заяви (а.с.86), з урахуванням вартості викрадених речей та можливості їх повернення в якості речових доказів, понесення потерпілою душевних, нервових страждань, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_3, стягнувши з ОСОБА_4 на її користь 291 грн. матеріальної шкоди (вартість сумки та косметики) та 500 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

Накладений слідчим згідно постанови від 09 квітня 2011 року з метою забезпечення цивільного позову арешт на мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Нокіа-1280», який знаходиться в Борзнянському РВ УМВС (а.с.88), необхідно залишити для вирішення питання про відшкодування потерпілій ОСОБА_3 заподіяної шкоди за рахунок даного майна підсудного.

Відповідно до ст.93 КПК України понесені по справі судові витрати за проведення судово-товарознавчих дослідження та експертизи (а.с.38, 74) в сумі 333 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно зі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 9 (дев'яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2008 року й остаточно визначити засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою в Новгород-Сіверській установі виконання покарань №31 Управління ДДУПВП у Чернігівській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання - з 14 лютого 2011 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 291 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави за проведення судово-товарознавчих дослідження та експертизи судові витрати в сумі 333 грн.

Речові докази по справі, які знаходяться на відповідальному зберіганні в потерпілих: мобільні телефони «Нокіа 3230», «Нокіа 6600», «Сіменс С75»з стартовими пакетами мобільних операторів «Київстар», «МТС», «Утел», «Лайф» - залишити в ОСОБА_2; гроші в сумі 77 грн., дисконтні картки магазинів «Фора», «Фуршет», «Космо», «ОСОБА_9 кишеня», «Пані аптека», «Крокус», пенсійну картку ПАТ «ОСОБА_12 Аваль» на ім'я ОСОБА_8, 6 візитних карток «Старий замок», візитку таксі «Престиж», візитку лікарні «Медінфо», банку кави «Московська»50г, гаманець, дві іконки- залишити ОСОБА_3

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець