Справа №574/406/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції -
ОСОБА_1 провадження 11-кп/788/5/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Вбивство через необережність
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження № 0000594 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Буринського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 і ч.1 ст.119 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , який порушує питання про необхідність зміни вироку суду в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, та апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про скасування вироку суду з направленням кримінального провадження прокурору.

За судовим рішенням ОСОБА_7 було визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 і ч.1 ст.119 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Від призначеного покарання ОСОБА_7 звільнений на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 100000 грн. моральної шкоди, та 6900 грн. матеріальних збитків .

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 391 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду в частині стягненої матеріальної шкоди та зменшити суму моральної, оскільки суд безпідставно визначив саме такий розмір моральної школи, який не в повній мірі врахував всі обставини справи, зокрема те, що він не був ініціатором бійки та відсутність прямого причинного зв`язку між діями та наступившими наслідками, що призвели до смерті потерпілого. Крім того, зазначає, що він має похилий вік, великі вади здоров`я та страждає захворюванням серця.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зазначають, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що висновки судово-медичних експертиз не узгоджуються з об`єктивною стороною даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя, що спричинили смерть потерпілому. Просять призначити по даному кримінальному провадженні судову-медичну експертизу і у разі наявності підстав за результатами експертизи вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити прокурору.

Від потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надійшло заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 в якій вони вважають, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення повинно залишитись без змін.

Інші учасники кримінального провадження законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

За рішенням Буринського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 30 грудня 2013 близько 19-00 години вживаючи спиртні напої разом ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклих у словесній сварці неприязних відносин, не маючи умислу на вбивство, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 близько 16 ударів дерев`яною палкою (дровиною) і руками в область голови та тулуба, чим спричинив останньому численні тілесні ушкодження різної в тому числі і середньої тяжкості. Після цього, ОСОБА_7 зв`язав потерпілому руки за допомогою мотузки та дровини і залишив його в положенні лежачи на спині, тим самим допустив злочинну недбалість, так як не передбачав смерті ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг передбачати. Внаслідок чого ОСОБА_8 перебуваючи в стані тяжкого алкогольного сп`яніння і будучи позбавленим можливості самостійно рухатись, помер внаслідок механічної асфіксії.

Дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , і його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу і заперечували проти апеляційної скарги потерпілих, потерпілого ОСОБА_6 який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_10 , яка вважала вирок суду обгрунтованим і законним а апеляції такими що не підлягають до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не підлягають до задоволення, за таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.122 і ч.1 ст.119 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів потерпілих про неузгодженість висновків судово-медичних експертиз, а також доручення експертній установі проведення додаткової експертизи, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з метою встановлення причин смерті потерпілого ОСОБА_8 , за зверненням слідчого була проведена судово-медична експертиза та складений відповідний висновок № 189 від 04.03.2014 р., згідно якого причиною смерті останнього є механічна асфіксія від закриття дихальних шляхів кров`ю.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 підтвердив зазначений вище висновок судово-медичної експертизи.

Не погоджуючись з висновком вказаної судово-медичної експертизи, прокурором та потерпілою були заявлені клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертиз.

Своєю ухвалою суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання, включив до неї поставлені перед експертом учасниками судового провадження всі питання які заявили учасники судового розгляду в тому числі і ті на які вони посилаються в апеляційні скарзі, та доручив проведення комісійної судово-медичної експертизи комунальному закладу «Сумське обласне бюро судово-медичних експертиз».

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 35/2014 від 21.08.2014 р. причиною смерті ОСОБА_8 стала механічна асфіксія внаслідок закриття просвіту дихальних шляхів кров`ю. При цьому, в даному висновку містяться обґрунтовані відповіді на всі поставлені питання, які прокурор та потерпіла заявляли у своїх клопотаннях, та які ставлять потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, а тому будь-які підстави для доручення проведення додаткової експертизи відсутні.

Відповідно до ст. 404 ч. 3 КПК України визначені межі перегляду справи апеляційним судом, які не дають підстав до задоволення апеляційної скарги потерпілих в частині повторного дослідження обставин справи.

Не може колегія суддів прийняти до уваги і твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування вироку суду в частині стягнення матеріальих збитків та зменшення розміру моральної шкоди до 15000 грн., оскільки суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків.

Так, внаслідок смерті ОСОБА_8 , що стало наслідком злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 була заподіяна моральна шкода, оскільки вона зазнала трагічної втрати свого чоловіка, що негативно позначилося на їх душевному стані, повсякденному житті, а тому суд обґрунтовано задовольнив вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Крім цього, при вирішенні питання про стягнення матеріальних збитків, суд виходив з того, що обвинувачений визнав її в заявленому розмірі, а також, що сума матеріальних витрат повністю підтверджується картою виїзду швидкої допомоги, довідкою Черепівської сільської ради від 13 січня 2014 року, товарним чеком від 31.12.2014 р. на поминальний обід, випискою єдиного реєстру юридичних осіб.

Суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, і відповідно до вимог ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу обвинуваченого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також всі інші вимоги, з якими кримінальний закон пов`язує визначення виду і розміру покарання, що знайшло своє відображення у вироку суду з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, і на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнив його від призначеного покарання так як він на день винесення вироку досяг пенсійного віку.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни чи скасування вироку суду та відповідно і до задоволення апеляційних скарг як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Буринського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу і потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4