АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1871/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/32/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 листопада 2014 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернополя, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, інвалід 2-ї групи, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 19 березня 1997 року Тернопільським міським судом за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 44, 46-1 КК України (в редакції 1960 року) звільненого від відбування покарання з випробуваним терміном на 2 роки;
· 11 грудня 1997 року Тернопільським районним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 229-2, ст.ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
· 30 вересня 1998 року Тернопільським міським судом за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, на підставі ст. 14 КК України (в редакції 1960 року) застосовано примусове лікування від наркоманії, звільненого 28 жовтня 2000 року умовно-достроково з невідбутим терміном 8 місяців 29 днів на підставі постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2000 року;
· 09 вересня 2002 року Тернопільським міським судом за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 липня 2005 року не відбутий термін замінено на 1 рік 7 місяців обмеження волі, звільненого 02 грудня 2005 року умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 1 місяць 25 днів обмеження волі на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2005 року;
· 28 квітня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 71,72 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, звільненого 14 серпня 2009 року по відбуттю строку покарання;
засуджений за ч.2 ст. 121 КК України на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання з 15 грудня 2013 року.

Судом постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_7 14 810 грн. матеріальної та 15 000 грн. моральної шкоди.

Скасовано накладений арешт на майно ОСОБА_8 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2013 року.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 13 грудня 2013 року упродовж дня обвинувачений ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 перебували за місцем проживання останнього в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де спільно розпивали алкогольні напої. Цього ж дня, близько 23 год. між вказаним обвинуваченим та потерпілим розпочався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, 13 грудня 2013 року близько 23 год. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_10 , маючи на меті спричинити йому тілесні ушкодження, почав наносити останньому численні удари руками, ногами та металевою ліктьовою милицею в різні частини тіла, в процесі чого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 один удар вказаною металевою милицею в праву половину передньої черевної стінки, внаслідок якого спричинив ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: закриту травму живота у вигляді поширеного синця, крововиливу в підлеглі м`які тканини верхньої та середньої третин правої половини передньої черевної стінки, відриву великого сальника від великої півкружності шлунка з повним розривом сальникових гілок правої шлунково-сальникової артерії, тріщини капсули та паренхіми вісцеральної поверхні правої долі печінки, що призвело до масивної внутрішньочеревної кровотечі та обумовило різке обезкровлювання організму та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_10 у подальшому в приміщенні лікувального закладу помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії на ст.124 КК України, винести новий вирок, яким призначити йому покарання в межах санкції ст. 124 КК України. Обґрунтовує свої вимоги тим, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи, суд дав невірну оцінку його діям, кваліфікувавши їх за ч.2 ст.121 КК України. Вважає, що його дії підпадають під кваліфікацію ст.124 КК України, оскільки він уникав конфлікту з потерпілим, а тілесні ушкодження завдав з метою самозахисту, бо потерпілий мав фізичну над ним перевагу. Припускає, що смерть потерпілого настала внаслідок несвоєчасного поступлення його до лікувального закладу. Посилається на неповноту судового слідства, вказуючи, що не були допитані працівники міліції, які прибули на виклик, зазначає, що суд призначив йому надто суворе покарання, не врахувавши всіх пом`якшуючих обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просять вирок суду скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.124 КК України, винести новий вирок, яким призначити йому покарання в межах санкції ст.124 КК України, в судових дебатах потерпілу ОСОБА_7 , яка просить врахувати, що від тяжких ушкоджень, які наніс обвинувачений, її батько помер, в судових дебатах прокурора, який вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

1)
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів та є правильними.
2) Зокрема, суд обґрунтовано взяв до уваги як докази у кримінальному провадженні показання свідків, потерпілої, висновки судово-медичних експертиз, дані, що містяться в протоколах огляду трупа, місця події, речей, проведення слідчих експериментів, які були здобуті в ході досудового слідства, а також показання обвинуваченого про обставини скоєння ним злочину.
3) Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 доводи перевірялися судом першої інстанції, вони не містять в собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються наступною сукупністю доказів.
Як пояснила потерпіла ОСОБА_7 13 грудня 2013 року близько 23 год. до неї на мобільний телефон зателефонувала сусідка її батька ОСОБА_11 , яка повідомила, що ОСОБА_8 побив її батька ОСОБА_10 і він лежить в коридорі на підлозі. Приїхавши по місцю проживання батька, вона побачила батька ОСОБА_10 , який лежав на підлозі в коридорі на спині, без свідомості із закривавленим обличчям. В квартирі були працівники міліції та квартирантка ОСОБА_12 з малолітньою дочкою. Незадовго приїхала швидка допомога, яка госпіталізувала батька у Тернопільську університетську лікарню, де близько 05 год. їй повідомили, що батько помер.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що станом на 13 грудня 2013 року вона орендувала кімнату в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_10 .. Близько 15 год. в квартиру ОСОБА_10 прийшов ОСОБА_8 і вони удвох в кімнаті протягом тривалого часу розпивали спиртні напої. В процесі цього, вона почула сварку, яка виникла між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час якої ОСОБА_8 кричав ОСОБА_10 , щоб останній повернув йому мобільний телефон, а ОСОБА_10 пояснював, що не знає, де його телефон. Приблизно через 15 хв., коли сварка ще тривала, вона зайшла в кімнату, в якій знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_10 і побачила, як ОСОБА_10 сидів на стільці, а ОСОБА_8 стояв біля нього та шарпав його, вхопивши руками за плечі, а ОСОБА_10 намагався відштовхнути його від себе. Зробивши ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зауваження, на які вони не зважили, вона пішла до своєї кімнати, звідки добре чула, що сварка між чоловіками перемістилася з кімнати в коридор. Вказує, що чула крики та звуки ударів. Тоді вона вийшла в коридор і побачила, як ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 близько трьох ударів палицею для ходьби в область правої ділянки лоба, від яких останній залишився стояти на ногах. Вона просила ОСОБА_8 та ОСОБА_10 припинити конфлікт, казала, що викличе працівників міліції, на що останні погодились. Повернувшись в свою кімнату, заспокоїти доньку, чула як з коридору продовжували лунати крики, було чути шарпанину і звуки ударів, по яких вона зрозуміла, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 .. Вона знову вийшла на коридор, де побачила ОСОБА_10 , який сидів на підлозі, закриваючи обличчя руками, в нього з правої брови текла кров, а ОСОБА_8 в цей час вийшов із квартири на сходову клітку. Приблизно через 30 хв. вона почула, що в квартиру знову зайшов ОСОБА_8 і в коридорі квартири знову розпочався конфлікт, лунали крики, було чути шарпанину і звуки ударів, по яких вона зрозуміла, що ОСОБА_10 впав на підлогу. Коли вона вийшла з кімнати в коридор побачила, що останній лежав на підлозі із закритими очима. Перевіривши йому пульс, він був живий.

Під час проведення слідчого експерименту, 15 грудня 2013 року, свідок ОСОБА_12 на місці вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення відтворила те, яким саме чином ОСОБА_8 13 грудня 2013 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 наносив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, в результаті отримання яких, останній помер.

З показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які є сусідами ОСОБА_10 вбачається, що 13 грудня 2013 рок близько 23 год. почули з його квартири крики. Вони почали стукати в квартиру, при цьому, з квартири продовжували лунати крики, зокрема, було чітко чути голос ОСОБА_8 , якого вони знали раніше, як товариша ОСОБА_10 , який до нього часто приходив у гості, та який кричав, щоб йому повернув телефон. Коли відкрили двері з квартири вийшов ОСОБА_8 із палицею для ходьби в руках та сказав, що ОСОБА_10 забрав його мобільний телефон. Жодних тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_8 вони не бачили. Вказали, що ОСОБА_8 зайшов в ліфт, а вони зайшли в квартиру сусіда та побачили, що ОСОБА_10 лежить спиною на підлозі в коридорі біля дверей із закривавленим обличчям, був в стані алкогольного сп`яніння. Інших тілесних ушкоджень вони не помітили, оскільки той був одягнутий. Однак, бачили на підлозі в коридорі квартири, на ручці дверей та на підлозі площадки коридору кров. В квартирі, в цей час, крім них, перебувала квартирантка ОСОБА_12 та її малолітня донька. Свідок ОСОБА_11 викликала працівників міліції, зателефонувала дочці ОСОБА_10 - ОСОБА_7 та невдовзі вони вийшли з квартири.

Свідок ОСОБА_14 , який є лікарем-ургентним, хірургом університетської лікарні пояснив, що 14 грудня 2013 року близько 00 год 15 хв. у приймальне відділення Тернопільської університетської лікарні поступив ОСОБА_10 у вкрай важкому стані. Він був без свідомості, в стані термінальної коми, з вираженою блідістю шкірних покривів, зіниці розширені, пульс 115 ударів на хвилину, при вимірюванні артеріального тиску констатовано дистонічний шок, частотою дихання 38-40 дихальних рухів на хвилину, що свідчило про неможливість його організму самостійно себе забезпечувати киснем, живіт здутий та запавший, приймав участь в актах дихання. Під час огляду тіла хворого, в районі печінки було виявлено гематому у вигляді синця шириною 2-3 см і довжиною 7-8 см, заподіяну від удару тупим предметом. Такі синці, садна були виявлені по всьому тілу хворого, довжиною 1-2 см і шириною 6-8 см без відкритих ран. При огляді живота хворого було виявлено вільну рідину в черевній порожнині, якою, в подальшому, як встановлено висновком судово-медичної експертизи була кров. За результатами проведеного медичного обстеження пацієнту було поставлено діагноз «Політравма» - ушкодження двох або більше анатомічних ділянок тіла, зокрема, закрита черепно-мозкова травма, закрита травма органів черевної порожнини, закрита травма грудної клітки, забій серця, а лікарем-терапевтом діагностовано гострий інфаркт-міокарда. У зв`язку з важким станом хворого, одразу були розпочаті не лікувальні, а реабілітаційні процедури. Зокрема, йому було підключено штучну вентиляцію легень, проведено консервативну терапію, спрямовану на підвищення артеріального тиску, проведено інкубацію трахеї, вжито заходів для зупинки внутрішньої кровотечі за допомогою засобів згортання та розгортання крові, поставлено сечовий та венний катетери і проведено переливання крові, а також вжито інших реанімаційних заходів для збереження йому життя та здоров`я, однак, стан хворого не покращився о 03 год. 40 хв. 14 грудня 2014 року було констатовано клінічну смерть ОСОБА_10 , у зв`язку з чим лікарями вживались відповідні реабілітаційні заходи, а о 04 год. 10 хв. було діагностовано біологічну смерть хворого.

Пояснення свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Поряд з тим, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в суді першої інстанції, зокрема:

· протоколом огляду місця події разом з таблицею ілюстрації до нього від 14 грудня 2013 року, відповідно до якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме, під`їзд будинку по АДРЕСА_3 , а також приміщення квартири АДРЕСА_4 в цьому ж будинку, де зафіксовано обстановку, вилучено змиви та зшкреби речовини темно-бурого кольору (т.2, а.м.к.п. 19-33);
· протоколом огляду речей від 14 січня 2014 року, відповідно до якого слідчим оглянуто одяг ОСОБА_8 , в якому він був одягнутий на момент вчинення кримінального правопорушення: куртку, штани та светер, де на куртці та светрі виявлено сліди бурого кольору, а також зафіксовано ознаки (т.2, а.м.к.п. 121-122);
· протоколом огляду речей від 15 січня 2014 року, згідно якого слідчим оглянуто металеву палицю сірого кольору для підтримання рівноваги під час ходьби, яка належить ОСОБА_8 , якою він спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 , зафіксовано її ознаки та виявлено нашарування речовини бурого кольору (т.2, а.м.к.п. 140);
· протоколом огляду речей від 23 січня 2014 року, згідно якого слідчим оглянуто бавовняний рушник, належний ОСОБА_10 , зафіксовано його ознаки та виявлено плями бурого кольору (т.2, а.м.к.п. 233);
· висновком судово-медичної експертизи №18 від 22 січня 2014 року, відповідно до якого в слідах на рушнику знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В, належність якої ОСОБА_10 не виключається, з виключенням її належності ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п. 236-238);
· висновком судово-медичної експертизи №805 від 18 грудня 2013 року, з якого слідує, що кров ОСОБА_8 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВ0 (т.2, а.м.к.п. 119-120);
· висновком судово-медичної експертизи №799 від 16 грудня 2013 року, відповідно до якого кров від трупа ОСОБА_10 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВ0 (т.3, а.м.к.п. 20-23);
· висновком судово-медичної експертизи № 806 від 26 грудня 2013 року, з якого вбачається, що в слідах на куртці та светрі ОСОБА_8 знайдена кров людини, при серелогічному дослідженні якої виявлений антиген В та ізогемаглютинін анти-А за ізосерелогічною системою АВ0, що не виключає можливості її належати ОСОБА_10 і не належить ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п. 125-128);
· висновком судово-медичної експертизи №218 від 25 грудня 2013 року, за яким в речовині бурого кольору, розташованій на поверхні милиці (палиці для підтримання рівноваги під час ходьби) знайдено кров особи, при встановленні групової належності якої виявлено антиген В системи АВ0, походження якої від ОСОБА_10 не виключається, з виключенням її походження від ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п. 143-145);
· висновком судово-медичної експертизи №222 від 27 грудня 2013 року, згідно якого в тампонах змивів з рук ОСОБА_8 знайдено епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлено антигени А і В системи АВ0, які можуть походити за рахунок змішування власних клітин ОСОБА_8 та клітин ОСОБА_10 (т.2, а.м.к.п. 150-153);
· висновком судово-медичної експертизи №219 від 27 грудня 2013 року, за яким в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_10 знайдена кров та епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статті, при серологічному дослідженні яких визначено антиген В системи АВ0, походження яких від самого ОСОБА_10 не виключається. При цьому, клітин, які б могли належати ОСОБА_8 - не знайдено (т.2, а.м.к.п. 156-159);
· висновком судово-медичної експертизи №220 від 27 грудня 2013 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 знайдено епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статті, при серологічному дослідженні яких визначено антигени А і В системи АВ0, які можуть походити за рахунок змішування власних клітин ОСОБА_8 та клітин ОСОБА_10 (т.2, а.м.к.п. 162-165);
· висновками судово-медичних експертиз №19 від 15 січня 2013 року та № 29 від 16 січня 2014 року, відповідно до яких у зішкрябах речовини, вилученої під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти-А, належність якої ОСОБА_10 не виключається, з виключенням її належності ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п.180-182, 229-231);
· висновками судово-медичних експертиз №20 від 20 січня 2014 року, №22 від 22 січня 2014 року, №23 від 16 січня 2014 року, №24 від 14 січня 2014 року, №25 від 15 січня 2014 року, №26 від 15 січня 2014 року, №27 від 17 січня 2014 року, №28 від 20 січня 2014 року, згідно яких в слідах на марлевих тампонах зі змивами, вилученим під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В, належність якої ОСОБА_10 не виключається, з виключенням її належності ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п. 185-187, 190-191, 194-196, 199-201, 204-206, 209-211, 214-216, 219-221, 224-226);
· висновком судово-медичної експертизи №1497 від 19 грудня 2013 року, згідно якого при газохроматографічному дослідженні взірця крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,42% (проміллє) (т.3, а.м.к.п. 19);
· протоколом огляду трупа з таблицею ілюстрації до нього від 15 грудня 2013 року, за яким слідчим в присутності судово-медичного експерта оглянуто труп ОСОБА_10 , зафіксовано тілесні ушкодження на ньому (т.2, а.м.к.п. 34-39).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №851 від 13 січня 2014 року, у ОСОБА_10 встановлено такі зовнішні та внутрішні травматичні зміни: голови синець, садно та крововилив у м`які тканини волосистої частини правої скроневої ділянки; два садна та крововилив у м`які тканини правої половини чола; синець, садно та крововилив у м`які тканини лівої половини чола; синець та глибоке садно зовнішнього кінця лівої брови; синці повік правого ока та крововилив у зовнішній сегмент білкової оболонки правого ока; садно і синець спинки носа; синець основи носа; три крововиливи у слизову оболонку верхньої губи; синець і садно центру підборіддя та підборідочної ділянки; шиї синець і крововилив у підлеглі м`які тканини верхньої третини правої бокової поверхні шиї, розрив зчленування (перелом) правого ріжка під`язикової кістки з її тілом; грудей поширений синець правої бокової поверхні грудей, в проекції реберної дуги по середній пахвовій лінії, у його проекції повні поперечні переломи 7,8,9-го правих ребер; три синці ходу лівої реберної дуги у їх проекції повний поперечний перелом 9-го лівого ребра на межі кісткової та хрящової частин; поширений синець лівої бокової поверхні грудей по задній пахвовій лінії (на рівні 6-8-го ребер); живота поширений синець, крововилив у підлеглі м`які тканини верхньої та середньої третин правої половини передньої черевної стінки; відрив великого сальника від великої півкружності шлунка з повним розривом сальникових гілок правої шлунково-сальникової артерії; тріщина капсули та паренхіми вісцеральної поверхні правої долі печінки; кінцівок верхніх поширений синець з ділянкою просвітлення у верхній та середній третинах зовнішньої з поширенням на передню поверхню правого плеча; синець та садно нижньої третини зовнішньої поверхні правого плеча з поширенням на зовнішню поверхню правого ліктя; синець середньої та нижньої третин внутрішньої поверхні правого передпліччя; два садна тильної поверхні 4,5-го пальців правої кисті, в проекції дистальних між фалангових зчленувань; синець середньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча; садно нижньої третини задньої поверхні лівого плеча; синець задньої з поширенням на внутрішню поверхню лівого ліктя; садно задньої поверхні лівого ліктя; синець середньої третини задньої поверхні лівого плеча; синець та садно нижньої третини внутрішньої поверхні лівого передпліччя; синець тильної поверхні лівої кисті, в проекції дистальної головки 5-ї п`ясткової кістки; синець тильної поверхні лівої кисті, в проекції п`ястково-фалангового зчленування 3-го пальця з поширенням на його основну фалангу; рана долонної поверхні лівої кисті; - правої нижньої кінцівки- синець середньої третини зовнішньої поверхні правого стегна; синець нижньої третини зовнішньої поверхні правого стегна.

Всі вищевказані ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до поступлення ОСОБА_10 на стаціонарне лікування, що підтверджується забарвленням синців, крововиливів, станом поверхонь саден, відсутністю ознак заживлення у рані, тріщинах та надривах внутрішніх органів та зрощення переломів кісток, вираженими крововиливами у м`які тканини, в місцях ушкоджень, проявами масивної крововтрати малокрів`я внутрішніх органів (підтверджено і мікроскопічним дослідженням).

Весь комплекс травматичних змін м`яких тканин правої половини передньої черевної стінки та органів черевної порожнини, супроводжувався масивною внутрішньочеревною кровотечею і за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, стосовно живих осіб, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Такі ушкодження властиві для побиття - нанесення численних ударів у зазначені ділянки тіла руками (кулаком, ліктем), коліном, взутою ногою тощо. Разом з тим, окремі синці правих верхньої та нижньої кінцівок, з огляду, на їх форму та наявність смугастих ділянок просвітлення, спричинені дією тупих предметів з обмеженою подовгуватою поверхнею.

Вищеописаний механізм спричинення тілесних ушкоджень, встановлених у ході проведення експертизи трупа ОСОБА_10 , виключає можливість утворення всього комплексу травматичних змін за умов падіння потерпілого на площині, з висоти власного зросту.

Під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілий захищався, закриваючись від ударів руками, що підтверджується наявністю властивих для самозахисту ушкоджень в ділянках обох передпліч та кистей рук, тобто потерпілий в цей проміжок часу міг виконувати і виконував активні самостійні дії у обсязі, що дозволяли його стан та обставини.

Масивна крововтрата супроводжувалася порушенням функції органів кровообігу із зниженням артеріального тиску та кровопостачання головного мозку, що, як правило, призводить до втрати свідомості. Тобто, після нанесеної травми живота і розвитку масивного знекровлювання організму, потерпілий не міг здійснювати якісь самостійні рухи. Локалізація тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_10 свідчить про те, що взаєморозташування потерпілого та особи (осіб), що наносила (наносили) удари, в ході подій істотно змінювалось і потерпілий був обернений до напрямку дії травмуючих предметів, в один момент подій передньою, в інший правою та лівою боковими поверхнями тіла.

Смерть ОСОБА_10 настала від закритої травми живота з ушкодженням паренхіми печінки та судин великого сальника, що призвело до масивної внутрішньочеревної (близько 2900 мл) кровотечі та обумовило різке обезкровлювання організму, котре і послужило безпосередньою причиною смерті потерпілого.

Таким чином, між спричиненням потерпілому ушкоджень ділянки живота і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №53/851 від 27 січня 2014 року, найхарактернішим механізмом спричинення травми живота, що стала причиною смерті ОСОБА_10 є одноразовий травматичний вплив (удар) тупого предмета у праву половину передньої черевної стінки. Останній, з огляду на смугасту форму просвітлення та розміри ушкоджень передньої черевної стінки мав подовгувату форму. Спричинення таких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 металевою милицею наданою на експертизу, не виключається. На це вказують її конструкційні особливості (циліндрична форма, довжина та діаметр складових частин тощо), а також виявлені при судово-цитологічній експертизі, на поверхні миліці слідів крові від особи, для якої властивий антиген В системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 ..

Висновки експертиз з наукової точки належно вмотивовані, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та зібраним у справі доказам, тому не викликають сумнівів в їх достовірності.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує, що наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками та металевою палицею. Вказав, що фізичний конфлікт між ними розпочався тому, що ОСОБА_15 забрав у нього мобільний телефон, при цьому, крім них більше ніхто участі в цьому конфлікті не брав.

15 грудня 2013 року при проведенні слідчого експерименту, на місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 відтворив те, яким саме чином він 13 грудня 2013 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та в загальному коридорі наносив ОСОБА_10 тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п. 98-106).

Разом з тим, апелянт доводить, що умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не мав, а тілесні ушкодження йому завдав з метою самозахисту, так як потерпілий мав фізичну над ним перевагу.

Однак, проаналізувавши докази у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає такі твердження обвинуваченого надуманими, неспроможними, такими, що спрямовані на уникнення від суворого покарання, оскільки потерпілий ОСОБА_10 під час фізичного конфлікту був у стані важкого отруєння етиловим алкоголем (3,42% промілле), неспроможений був виконувати активні дії щодо обвинуваченого, про що свідчить відсутність у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень та лише захищався, під час нанесення йому тілесних ушкоджень, закриваючись від ударів руками.

Колегія суддів, враховуючи обстановку, яка передувала конфлікту, тривалість та велика кількість нанесення обвинуваченим, в тому числі і палицею, тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, внаслідок малозначимого приводу, а саме, втрати обвинуваченим мобільного телефону, виявлення на місці події слідів крові потерпілого, в тому числі на одязі та палиці обвинуваченого, з врахуванням, на цей момент, стану здоров`я обвинуваченого і потерпілого, свідчить про відсутність будь-якого суспільно-небезпечного посягання чи загрози посягання з боку потерпілого ОСОБА_10 , щоб змушувало ОСОБА_8 вчиняти дії на свій захист та приходить до переконання, що наявної необхідної оборони та перевищення її меж в умисних діях ОСОБА_8 не існувало.

Будучи розгніваний поведінкою ОСОБА_10 , внаслідок суперечки, що виникла між ними за мобільний телефон, з метою його повернення ОСОБА_8 умисно спрямував свої дії на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілий помер.

Висновками судово-медичних експертиз встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від закритої травми живота з ушкодженням паренхіми печінки та судин великого сальника, що призвело до масивної внутрішньочеревної (близько 2900 мл) кровотечі та обумовило різке обезкровлювання організму, незважаючи на вжиті медпрацівниками заходи для врятування життя потерпілого.

Жодних даних, що виявлені у ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала його смерть, були заподіяні останньому за інших обставин, ніж ті, які вказав суд у вироку, не встановлено та спростовує посилання обвинуваченого, що потерпілий помер внаслідок невчасного поступлення його в лікувальний заклад.

Також, обвинувачений посилається на те, що суд не допитав працівників міліції, однак не вказує яких саме, тому такі його твердження не можуть бути взяті до уваги.

Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин кримінального провадження. Його матеріали не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною та підстав для перекваліфікації його дій на ст. 124 КК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального законів, які перешкодили чи могли перешкодити постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання. Зокрема, було надано значення тому, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Щодо особи обвинуваченого, суд врахував, що він є інвалідом другої групи, хворіє на туберкульозний артрит, по місцю проживання характеризується негативно, зловживає алкоголем та вживає наркотичні засоби в зв`язку з чим з 1997 року перебуває на обліку в лікаря нарколога, раніше судимий, вини не визнав та думку потерпілої, яка просила позбавити його волі.

З урахуванням наведеного вище, з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо обрання йому надто суворого покарання теж є необґрунтованими.

Щодо вирішення питання заявленого потерпілою цивільного позову, суд вірно задовольнив його повністю, врахувавши понесені ОСОБА_7 матеріальні витрати, підтверджені відповідними документами та спричиненої їй, втратою батька, моральної шкоди.

Усе зазначене дає підстави вважати, що суд постановив законний та обґрунтований вирок, тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 листопада 2014 року щодо нього без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2