Справа № 1-650/10
Провадження № 1-650/10
В И Р О К

іменем України

30.11.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Балійчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Бурятія, громадянина України, що має повну середню освіту, працюючого слюсарем котельні в Державному комунальному підприємтсві «Новосілки», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

31 липня 2010 близько 20 години на 18 км + 970 м автодороги Київ-Одеса ОСОБА_1, керуючи власним технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у лівій смузі в напрямку м. Києва, проявив неуважність та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Згідно висновку експерта № 307/Д від 23.09.2010 року у ОСОБА_2 виявлена політравма: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку; закритий перелом лонної та сідничної кісток тазу справа; відкритий перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків; перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки; закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; закритий перелом кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, садна грудної клітки, розрив лівого акроміально-ключичного зєднання. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, а саме у пішохода при зіткненні з ним легкового автомобіля, що рухався. В момент первинного контакту потерпіла займала вертикальне або близьке до нього положення на автодорозі та ймовірніше була повернута лівою боковою поверхнею тіла до транспортного засобу. Відкритий перелом середньої третини великогомілкової кістки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п. 1.3 (учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими), п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечно для інших учасників руху обїзду перешкоди) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002 року.

Вказані порушення п. 1.3, п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали отримання потерпілою ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що 31.07.2010 близько 20 години він, керуючи власним технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухався по автодорозі «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва. В цей час проїжджав поблизу повороту на с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області. Швидкість автомобіля становила близько 100 км/год. Він рухався по лівій смузі, приблизно посередині. Попереду нього по правій смузі рухався невеликий вантажний автомобіль, можливо марки «Газель» з тентом. Швидкість даного автомобіля була близько 90 км/год. Він випереджав даний автомобіль. Коли відстань між передніми частинами його автомобіля та вантажівки становила близько 15-20 м і продовжувала скорочуватись, він побачив як із-за передньої частини даного автомобіля на його смугу вийшла жінка. Побачивши жінку він відвернув кермо вправо та почав гальмувати. Коли жінка вийшла на його смугу руху, то побачила автомобіль, і задом почала відходити назад, у звязку з чим відбувся наїзд на неї. З місця ДТП він виклав швидку медичну допомогу та ДАІ. У вчиненому розкаявся, просив його суворо не карати, врахувати, що він повністю відшкодував потерпілій завданий його діями матеріальний та моральний збиток, вона до нього претензій не має, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота повязана з необхідність частих поїздок.

Крім визнання підсудним вини в інкримінованому діяння, винуватість ОСОБА_1 у вчиненому злочині за ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується письмовими доказами, які бцли досліджені в ході судового слідства, а саме: рапортом про обставини ДТП старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 9); протоколом огляду місця події від 31.07.2010 рок, яким оглянута ділянка дороги, де сталась ДТП (а.с. 10-13); схемою до протоколу огляду місця ДТП від 31.07.2010 року (а.с. 14); фототаблицею до протоколу огляду місця події від 31.07.2010 року (а.с. 15-17); протоколом огляду транспорту від 31.07.2010 року (а.с. 17); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31.07.2010 року (а.с. 18); довідкою № 4848 Києво-Святошинської районної лікарні від 31.07.2010 року про госпіталізацію невідомої особи (а.с. 27); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14.09.2010 року, під час якого ОСОБА_1 відтворив обставини ДТП (а.с. 48-50); висновком експерта № 307/Д від 23.09.2010 року, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлена політравма: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку; закритий перелом лонної та сідничної кісток тазу справа; відкритий перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків; перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки; закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; закритий перелом кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, садна грудної клітки, розрив лівого акроміально-ключичного зєднання. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, а саме у пішохода при зіткненні з ним легкового автомобіля, що рухався. В момент первинного контакту потерпіла займала вертикальне або близьке до нього положення на автодорозі та ймовірніше була повернута лівою боковою поверхнею тіла до транспортного засобу. Відкритий перелом середньої третини великогомілкової кістки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (а.с. 53-54); висновком експерта № 686 А від 27.09.2010 року, відповідно до якого швидкість руху автомобіля «Деу Ланос» перед початком гальмування, яка відповідає слідам, залишеним на місці пригоди, становила близько 86 км/год. За даних дорожніх обставин, з технічної точки зору воді автомобіля «Деу Ланос» повинен був діяти згідно вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху (а.с. 61-64); протоколом огляду автомобіля НОМЕР_1 від 17.09.2010 року (а.с. 66-68).

Суд визнає, що підсудний давав правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд визнає, що вина підсудного у вчинені злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудного.

Призначаючи покарання, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання та роботи має позитивні характеристики, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, та, враховуючи обставини, що помякшують покарання, даних про особу підсудного та його ставлення до вчиненого, вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати, в тому числі вартість лікування потерпілої в Києво-Святошинській ЦРЛ, підставі ст. ст. 93, 93-1 КПК України підлягають стягненню з підсудного.

Долю речових доказів суд вирішує згідно с. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 323 - 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 1393,20 грн. за експертні роботи (а.с. 60).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЦРЛ Києво-Святошинського району (код 01994669 ГУДКУ Київської області, МФО 821018, р/р 1262) 9852,57 грн. вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 73).

Речові докази у справі:

-автомобіль НОМЕР_2, який знаходиться на штрафмайданчику Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 21) повернути ОСОБА_1;

-взуття та сумку ОСОБА_2, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 25), - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області прокурором, потерпілою протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя М.М.Омельченко