Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_7,
суддів:ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
за участю прокурора ОСОБА_10,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 26 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Яготинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суд Київської області від 17 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за:

· ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки;

· за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_5 протягом іспитового строку покладено обов'язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтись для реєстрації в цей орган.

На відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 постановлено стягнути 50 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння, 27 липня 2012 року приблизно о 2 годині, на автомобілі ВАЗ-2110 перебуваючи в с. Черняхівка Яготинського району Київської області, побачивши ОСОБА_6, та допускаючи можливість участі останнього до заподіяння йому тілесних ушкоджень напередодні, однак не будучи в цьому впевненим, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, безпричинно, завдав потерпілому металевою трубою один удар у голову та, після того, як той упав - численні удари ногами в голову й тулуб, і таким чином заподіяв ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та правильності кваліфікації цих його дій, вважає судові рішення незаконними та необґрунтованими в частині кваліфікації дій засудженого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Обґрунтовуючи касаційну скаргу прокурор вказує на те, що в судових рішеннях не доведено хуліганський мотив інкримінованих ОСОБА_5 діянь, а тому вчинення ним хуліганства є припущенням, яке не може бути покладене в основу обвинувачення і підлягає виключенню з нього. Посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, прокурор просить змінити судові рішення, виключити із них кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 296 КК України. Прокурор також зазначає про те, що апеляційний суд, залишаючи вирок без зміни, не надав належної уваги доводам апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду підлягає скасування в порядку ст. 395 КПК України 1960 року.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 17 КПК України 1960 року суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретної справи визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 162 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи автоматизованою системою документообігу Апеляційного суду Київської області для розгляду справи щодо ОСОБА_5 були визначені судді ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 72).

Однак, оскільки з підстав, передбачених ст. 55 КПК України 1960 року, суддя ОСОБА_11 не могла приймати участь у розгляді справи, розпорядженням секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області №136 від 17 липня 2014 року замість неї до складу колегії був включений суддя ОСОБА_14

Проте, справу щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку було розглянуто колегією суддів за участі судді ОСОБА_11, тобто незаконними складом суду, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, та відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року - безумовною підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала апеляційного суду в порядку ст. 395 КПК України 1960 року підлягає скасуванню, з направленням справи на новий апеляційний розгляд, який слід провести з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, під час якого слід перевірити й доводи касаційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 394, 395, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 в порядку ст. 395 КПК України 1960 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9