АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 631/137/14 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/376/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6 обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника- ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргаю захисника ОСОБА_8 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року, -
Цим вироком районного суду,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Водолага, Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не одружений, не працюючий, зареестрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 10.07.2000 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.206 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
- 12.10.2006 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.
- 13.05.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, скоїв злочин в період відбування умовного терміну відбування покарання;
Засуджений:
за ч.1 ст.121 КК України з призначенням покарання у вигляді 5 років 6 ( шести) місяців позбавлення волі;
Згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбута частина покарання за попереднім вироком від 13.05.2014 року Нововодолазького районного суду Харківської області за ч.2 ст.125 КК України 2 роки обмеження волі і остаточно призначено покарання п`ять років і десять місяців позбавлення волі.
Згідно зі ст.72 КК України судом зараховано в строк попереднє ув`язнення з 20.08.2014 року по 13 листопада 2014 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувується з 20.08.2014 року, з моменту взяття його під варту згідно ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.08.2014 року.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як встановив районний суд, 18 серпня 2014 року, близько 18 години 45 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку ОСОБА_9 , розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , де вчинив з ОСОБА_9 сварку. В ході сварки у ОСОБА_7 виник намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 взяв кухонний ніж із шухляду кухонного столу в кімнаті кухні, та з ножем в руках направився до напрямку потерпілої. ОСОБА_9 побачивши це, вибігла з будинку на вулицю, та почала тікати від ОСОБА_7 , але останній наздогнав її біля будинку АДРЕСА_3 , де умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 удар ножем у бокову поверхню живота справа, внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення в черевну порожнину, а також наніс удар рукояткою ножа по голові, від якого ОСОБА_9 присіла на землю. Потім ОСОБА_7 намагався нанести удар ножем в тулуб , але ОСОБА_9 закрилась лівою рукою, в результаті чого отримала ножове поранення верхньої треті лівого передпліччя передньої поверхні. На крики потерпілої на вулицю вибігла зі свого будинку ОСОБА_10 і почала робити зауваження громадянину ОСОБА_7 , який в подальшому викинув ніж в кущі через дорогу.
По ступеню тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 335-КР від 21.08.2014 року, колото-різане , проникаюче поранення в черевну порожнину ОСОБА_9 ,згідно п.2.1.3.» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень,затверджених Наказом №6 МОЗ України» від 17.01.1995 року,відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечні для життя. Різана рана лівого передпліччя передньої поверхні по ступеню тяжкості згідно п.2.3.3. « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень,затверджених Наказом №6 МОЗ України» від 17.01.1995 року,відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткостроковий розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити, перекваліфікував дії обвинуваченого зі ст.121 ч.1 на ст.123 КК України з призначенням ОСОБА_11 мінімального покарання передбаченого ст.123 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник вказала,що судом не взято до уваги,що потерпіла та обвинувачений колишнє подружжя,разом проживали та вели спільне хазяйство. Між обвинуваченим і потерпілою виникли неприязні відношення,часто виникали скандали,які провокувала сама потерпіла.
Також 18 серпня 2014 року,на думку захисника, потерпіла сама спровокувала ОСОБА_11 на неправомірні дії і останній перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання наніс потерпілій тілесні ушкодження.
Захисник також вважає,що судом не добуто ніяких доказів того,що в момент правопорушення ОСОБА_11 знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційні скарги прокурора та самого обвинуваченого апелянтами отозвані.
Заслухав доповідача, захисника ОСОБА_8 яка підтримала свою апеляційну скаргу,обвинуваченого ОСОБА_11 просившего апеляційну скаргу свого захисника задовольнити,прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ,перевіривши матеріали кримінального провадження,та обсудивши доводи викладені в апеляційної скарзі, колегія суддів приходить до висновку,що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Так судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи та зроблений обгрунтований висновок про винуватисть ОСОБА_11 у скоєному правопорушенні.
Цей висновок ґрунтується на зібраних в установленому порядку доказах,перевірених судом.
Так, на думку захисника, дії ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати за ст.123 КК України,як умисне тяжке тілесне ушкодження ,заподіяне у стані сильного душевного хвилювання.
Але,на думку колегії суддів з такою позицією захисника погодитись не можна.
Для кваліфікації дій за ст.123 КК України необхідно щоб сильне душевне хвилювання у винного виникло в наслідок протизаконного насильства або тяжкої образи потерпілого.
Насильство може бути як фізичним,так і спихічним. Таке насильство повинно бути значним,тобто спроможним за своїм характером викликати сильне душевне хвилювання, а також реальним ,а не уявним.
Тяжкою образою є приниження честі і гідності особи,яке виражене в такій непристойній формі,яка вважається особливо образливою.
Аналізуючи матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів не знаходить ні одної обставини яка б свідчила,що в діях ОСОБА_11 мають бути признаки ст.123 КК України.
Сама захисник, в своїй апеляційній скарзі, не приводить ніяких доказів які б свідчили,що обвинувачений діяв у стані сильного душевного хвилювання,що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілої.
Більш того ніхто із учасників судового провадження не заперечував фактичних обставин справи,що ОСОБА_7 прийшов до будинку ОСОБА_9 де вчинив з потерпілою сварку і в ході сварки, кухонним ножем умисно наніс потерпілій удар у бокову поверхню живота.
Згідно з висновком судово- медичної експертизи від 21.08.2014 року,потерпілій від дій ОСОБА_7 було завдано, колото- різане ,проникаюче в черевну порожнину поранення і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечне для життя.
Крім того,колегія суддів звертає увагу,що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтримав пояснення свідків вказавши на їх повну відповідність подіям в яких від обвинувачується.
То,що обвинувачений на момент скоєння злочину знаходився у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 ,свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..
Таким чином, на думку колегії суддів, районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченому, районний суд, врахував вимоги ст.65 КК України при цьому враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані що характеризують обвинуваченого як особу, вимоги ст.ст.66,67 КК України і вказав все це в вироку.
Колегія суддів також звертає увагу,що обвинувачений скоїв тяжкий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, призначене покарання обвинуваченому необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів і не можна вважати його дуже суворим.
Керуючись ст..ст.404,405,407,418,419 КПК України,колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення,а вирок Нововодолазького районного суду Харківської област від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення,та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженому ОСОБА_7 з дня вручення копії ухвали.
Головуючий :
Судді :