Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 11-527 Категорія: ч.2 ст.364 Т.З.Головуючий у 1-й інстанції Ординська Т.В. Доповідач: Гонтар А.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Гонтар А.А.

Суддів Гавриша В.М., Костенко В.Г.

з участю прокурора - Расюка В.В.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілих та їх представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляцією прокурора у справі заступника начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 04.04. 2011 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст. 175, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365 КК України в порядку ст.249-1 КПК України повернуто прокурору Полтавської області для усунення виявлених суттєвих порушень ст.ст.228-232 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суддя вказала, що при підготовці до попереднього розгляду справи було встановлено, що прокурором затверджений обвинувальний висновок по справі, який не відповідає вимогам ст.223 КПК України.

Так, з обвинувального висновку не вбачається в якому розмірі виникла заборгованість перед працівниками ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» і коли вона була виплачена; хто на той час був директором. В описовій частині не вказано, які мотиви переслідував обвинувачений вчиняючи злочин, передбачений ч.1 ст.175 КК України, а також яка сума заподіяних збитків і за який період. Відповідно до обвинувального висновку, зазначено, що упродовж липня-листопада 2009 р. на рахунки підприємства надійшли грошові кошти в сумі 1 443 218,92 грн., але при цьому не зазначено в звязку з чим надійшли ці кошти, їх цільове призначення та можливість спрямування їх на виплату саме заборгованості по заробітній платі.

В обвинувальному висновку лише перераховані докази по справі. Так, як докази, слідчий приводить показання свідків, але при цьому в обвинувальному висновку відсутні висновки слідчого про те, що ці показання свідків встановлюють чи спростовують; чи доводять вони винуватість обвинуваченого. Інші докази взагалі не розкриті, а лише перераховані в обвинувальному висновку і з них незрозуміло у вчиненні якого злочину вони спростовують чи доводять вину обвинуваченого.

З обвинувального висновку не зрозуміло чому слідчий дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, повязаного з перевищенням своїх службових повноважень з використанням завідомо підробленого документу та не зрозуміло чи перевірялось слідчим ким підроблено постанову про зняття арешту з автомобіля і наслідки такої перевірки. Не зрозуміло за якими ознаками та яким чином було встановлено, що даний документ підроблено.

Посилаючись на вище викладеного, суддя прийшла до висновку, що прокурором суттєво порушені вимоги ст.228 КПК України , а тому дану справу слід повернути прокурору Полтавської області для усунення виявлених порушень.

Пославшись в мотивувальній частині постанови на те, що клопотання потерпілих про направлення справи на додаткове розслідування не підлягає задоволенню в звязку з поверненням справи прокурору в резолютивній частині постанови попереднього розгляду не міститься будь якого висновку з приводу цього клопотання.

В апеляції прокурор ставить питання про скасування постанови судді. При цьому апелянт наголошує на тому, що висновки судді необґрунтовані або ж суперечать фактичному змісту предявленого обвинувачення та обвинувального висновку у справі, а тому перешкодили суду повно, всебічно та обєктивно оцінити додержання органами досудового слідства та прокурором вимог ст.ст.228-232 КПК України та винести законну і обґрунтовану постанову про можливість призначити справу до розгляду.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що у вступній частині обвинувачення за ч.2 ст.364 КК України наведені обставини, які характеризують загальний стан фінансово-господарської діяльності ДП «ПНГГ» і зміни, що відбулись унаслідок цього у структурі підприємства з 2008 р. до моменту призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обовязки його директора згідно до наказу від 11.06.2009 р.. ОСОБА_1 же обвинувачується за ч.1 ст.175 КК України в умисній безпідставній невиплаті заробітної плати в повному обсязі більш ніж за один місяць упродовж липня-листопада 2099 року, тобто за період коли саме він очолював підприємство. При цьому при заборгованості 179 працівникам заробітної плати на суму 771861,65 грн. на рахунках ДП ПНГГ в цей період були грошові кошти в сумі 1443218,92 грн.. В обвинуваченні слідчим визначені час, місце та інші обставини, доказування яких є обовязковим для цього складу злочину. Мотив вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України не є обовязковою ознакою субєктивної сторони, а диспозиція цієї статті не містить посилань на необхідність настання будь-яких наслідків, як умови притягнення до кримінальної відповідальності, а тому вимоги судді про обовязковість зазначення їх слідчим у викладеному обвинуваченні є безпідставними.

За змістом тексту обвинувального висновку, всі наведені докази, у т.ч. показання свідків, є такими що підтверджують предявлене ОСОБА_1 обвинувачення, логічно повязані між собою, доводять існування певних подій та фактів, які дають підстави для висновку про протиправність діянь ОСОБА_1. В той же час, суддя, окремо від змісту предявленого обвинувачення намагався витлумачити зміст наведених досудовим слідством доказів, внаслідок чого дійшов до хибних висновків про те, що вони незрозумілі, невідомо що спростовують чи встановлюють.

Слідчим обґрунтоване посилання, як на доказ, на постанову ДВС у Карлівському районі від 24.08.2010 року про зняття арешту з автомобіля Опель-Вектра, яка дозволило здійснити не законне відчудження транспортного засобу за обставин викладених в обвинувальному висновку. Підроблення цього документу доводиться наведеними слідчим в обвинувальному висновку доказами, а тому висновки суду про ненадання правової оцінки цьому документу не відповідають дійсності. Досудовим слідством не здобуто доказів причетності ОСОБА_1 до підроблення цієї постанови, у звязку з цим при формулюванні обвинувачення за ч.3 ст.358, ч.1 ст.365 КК України слідчий вказав, що ОСОБА_1 надав 09.09.2010 р. до Чутівського ВРЕР УДАІ УМВС України в Полтавській області завідомо підроблений документ, виготовлений невстановленою слідством особою. Матеріали по факту виготовлення підробленого документу виділені в окреме провадження.

Просить скасувати постанову судді та направити справу на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду.

В запереченнях на апеляцію, потерпілі та їх представники ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 посилаючись на те, що постанова суду є законною та обґрунтованою, просять відмовити в задоволенні апеляції. При цьому наголошують на тому, що слідчий не повідомив їм про закінчення досудового слідства і не розяснив права ознайомлення з матеріалами справи. Вказують на те, що досудове слідство проведено неякісно, не всі винні особи притягнуті до кримінальної відповідальності, а тому прокурор після одержання від слідчого справи з обвинувальним висновком мав би сам прийняти рішення про повернення справи слідчому із своїми письмовими вказівками для проведення додаткового розслідування та притягнення інших посадових осіб ДП ПНГГ до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора Расюка В.В. який підтримав апеляцію; думку представників потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_1 які заперечували проти апеляції; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.249-1 КПК України, суддя своєю постановою повертає справу прокурору в разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги ст.ст. 228-232 КПК України, для усунення виявлених порушень.

До таких порушень відносяться випадки, коли обвинувальний висновок не затверджено прокурором або затверджено прокурором, який не вправі був це робити; коли обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, істотно відрізняється від формулювання, наведеного в постанові про притягнення особи, як обвинуваченого; коли в обвинувальному висновку не зазначені докази, що підтверджують предявлене обвинувачення, або в ньому містяться посилання на докази, яких немає в справі; коли в обвинувальному висновку містяться висновки, що суперечать один одному.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувальний висновок затверджений заступником прокурора Полтавської області Карпінським П.С., який таким право наділений; викладене в обвинувальному висновку обвинувачення відповідає формулюванню, наведеному в постанові про притягнення особи, як обвинуваченої; в обвинувальному висновку зазначені докази, що підтверджують наведене обвинувачення; в ньому відсутні висновки, що містять суперечності.

Таким чином, у судді були відсутні підстави для повернення даної кримінальної справи прокурору, оскільки ним були дотримані вимоги ст.ст.228-232 КПК України.

З урахуванням вище викладеного, доводи апеляції прокурора в частині порушення суддею під час попереднього розгляду кримінальної справи вимог кримінально-процесуального закону щодо підстав повернення прокурору кримінальної справи є слушними, а оскаржувана постанова такою, що підлягає скасуванню із направленням кримінальної справи на новий розгляд зі стадії попереднього розгляду.

Керуючись ст.ст. 365,366,382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію задовольнити.

Скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2011 року, а кримінальну справу стосовно ОСОБА_1 повернути в той же суд на новий розгляд зі стадії попереднього розгляду.

С У Д Д І :

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10