Справа № 183/3773/15
№ 1-кп/183/500/15
В И Р О К
іменем України
27 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000400 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, курсанта війскової частини польова пошта НОМЕР_1 (яка дислокується у АДРЕСА_1 ), солдата, не судимого, прож. АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

солдата ОСОБА_4 2 квітня 2014 р. наказом № 27 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_1 ) зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та призначено на посаду курсанта 4 навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального ботальйону.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

20 травня 2015 р. солдат ОСОБА_4 , маючи умисел тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 04 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.

Таким чином, у період з 20 травня 2015 р. по 04 червня 2015 р., солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини справи не оспорює. Частину залишав для догляду за хворою дружиною, та самостійно прибув до частини. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, сприянню слідству у розкритті злочину.

Суд вважає за можливе, при наявності таких пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначити ОСОБА_5 покарання нище від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді арешту та відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України з відбуванням арешту на гауптвахті.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання у виді арешту буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України три місяці арешту з відбуванням арешту на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому та прокуророві негайно, після його проголошення.

Суддя