У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10,
суддів ОСОБА_11, ОСОБА_12,
при секретарі ОСОБА_13,
за участю прокурора ОСОБА_14,
засудженого ОСОБА_6 (шляхом проведення відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0005321 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року щодо ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 1 026 грн. 90 коп. - судові витрати на проведення експертиз.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2014 року доповнено резолютивну частину вироку місцевого суду від 03 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 наступним реченням: стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 939 грн. 05 коп. - матеріальної шкоди та 50 000 грн. - моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено в частині вирішення цивільного позову, зменшено суму моральної шкоди.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 40 000 грн.

Виключено з мотивувальної частини вироку суду вказівку про тяжкість скоєного злочину.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він о 19 год. 20 хв. 19 жовтня 2013 року, рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 по проїзду вздовж вул. Г.Сталінграда у м. Кіровограді, в порушення вимог п.п. 2.3, 2.20, 12.1 Правил дорожнього руху України не вибрав безпечну швидкість і не впорався з управлінням автомобілем, в результаті чого виїхав за межі проїжджої частини, де скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції усупереч вимогам ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку не вказав рішення по цивільному позову, а апеляційний суд на ці порушення уваги не звернув і, зазначивши, що вирок місцевого суду підлягає зміні лише в частині вирішення цивільного позову, змінив його й з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та засудженого ОСОБА_6 на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Доводи прокурора про те, що апеляційний суд змінив вирок місцевого суду й з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не зазначивши таку підставу для зміни рішення місцевого суду в ухвалі, є необгрунтованими.

В ухвалі апеляційного суду рішення про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку місцевого суду вказівки про тяжкість скоєного ОСОБА_6 злочину є правильним та належним чином мотивованим.

В той же час доводи прокурора про те, що місцевий суд усупереч вимогам закону в резолютивній частині обвинувального вироку не вказав рішення по цивільному позову заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також згідно зі ст. 374 КК України у резолютивній частині обвинувального вироку зазначається, зокрема, рішення про цивільний позов.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог закону не виконав, вказуючи в мотивувальній частині вироку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення матеріальної шкоди та часткового задоволення моральної шкоди, місцевий суд не зазначив про розв'язання цивільного позову в резолютивній частині вироку.

Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9, не звернув уваги на допущені місцевим судом порушення.

За таких обставин вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідно до ст. 537 КПК України при вирішенні питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, суд не має права вирішувати питання про розв'язання цивільного позову.

Тому, в порядку ст. 433 КПК України ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2014 року, якою було вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до засудженого ОСОБА_6, підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині розв'язання цивільного позову і в порядку ст. 433 КПК України ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2014 року скасувати та призначити в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ ________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12