Справа
№ 11- 161/ 07 Головуюча
Категорія: ч.З ст. 296 Доповідач Олещук
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
березня 2007 року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Ржепецького
О.П.

суддів Куценко О.В.,
Олещук Т.Л.

за участю прокурора Земляного В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2006
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець м. Донецьк, не судимий, засуджений за ч. З ст. 296 КК України на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі. На підставі ч. 4
ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного
покарання з покаранням, призначеним за вироком Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29.08.2006р., остаточно визначено до відбуття покарання - 3 роки позбавлення
волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
злочину за таких обставин:

27.07.2003
року близько 19.20 год. в
м. Миколаєві ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, разом з особою,
відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, вийшли на проїжджу
частину Херсонського шосе, де грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів
явної неповаги до суспільства, стали заважати проїзду транспортних засобів, чим
створювали аварійну обстановку на дорозі.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_1 разом з вказаною
особою насильно зупинили двох невстановлених слідством велосипедистів та
безпричинно стали бити їх. Коли потерпілий ОСОБА_2 намагався зупинити
хуліганські дії ОСОБА_1 та вказаної особи, то вони, вчиняючи йому опір, почали
бити його.

2

В цей момент
хуліганські дії ОСОБА_1 та особи, матеріали відносно якої
виділені в окреме
провадження, побачили потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На вимоги ОСОБА_3 зупинити побиття велосипедистів та
потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_1
та вказана особа не реагували. Коли ОСОБА_3 намагався відтягнути їх від
ОСОБА_2, то вони , а також ряд інших осіб, стали чинити йому опір, звалили з
ніг та нанесли декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу, в
результаті чого потерпілий ОСОБА_3 втратив свідомість.

Коли хуліганським діям вказаних осіб намагалися запобігти
потерпіла ОСОБА_4, то ОСОБА_1, проявивши особливу зухвалість, схопив її за
кисть лівої руки та викрутив її, зламавши п'ятий палець, спричинивши потерпілій
середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Хуліганські дії ОСОБА_1 та осіб, матеріали відносно яких
виділені в окреме провадження, продовжувались протягом 30-40 хвилин та були
припинені лише після прибуття на місце події працівників міліції.

В апеляції засуджений ОСОБА_1, оспорюючи обставини
справи, просить вирок суду змінити и
призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України,
посилаючись на те, що він позитивно характеризується, не судимий, страждає на
ряд хронічних захворювань, виховувався однією матір'ю, має двох сестер, члени
його сім'ї знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, потребують його
допомоги.

В запереченнях на апеляцію засудженого потерпілий ОСОБА_3, вважаючи вирок
суду законним та обґрунтованим, просить апеляцію залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за
необхідне залишити вирок без зміни, а апеляцію без задоволення, вивчивши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оцінивши перевірені докази, суд обґрунтовано прийшов до
висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні хуліганства, тобто
в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинені групою
осіб, пов'язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Його вина у вчиненні цього злочину підтверджується
дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі:

показаннями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, свідка
ОСОБА_5, з яких вбачається, що 27.07.2003р. 27.07.2003 року близько 19.20
год. в м. Миколаєві ОСОБА_1, будучи в

3

стані алкогольного сп'яніння, разом з ще одним хлопцем,
вийшли на проїжджу частину Херсонського шосе, де стали заважати проїзду
транспортних засобів. Потім ОСОБА_1 та вказаний хлопець насильно зупинили двох
велосипедистів та безпричинно стали бити їх. Коли потерпілий ОСОБА_2 намагався
зупинити хуліганські дії ОСОБА_1 та вказаної особи, то вони, вчиняючи йому
опір, почали бити і його. В цей момент хуліганські дії вказаних осіб побачили
потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4. На вимоги ОСОБА_3 зупинити побиття велосипедистів
та потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_1 та інший хлопець не реагували. Коли ОСОБА_3
намагався відтягнути їх від ОСОБА_2, то вони , а також ряд інших осіб, стали
чинити йому опір, звалили з ніг та нанесли декілька ударів руками та ногами по
голові та тулубу, в результаті чого він втратив свідомість. Коли хуліганським
діям вказаних осіб намагалися запобігти потерпіла ОСОБА_4, то ОСОБА_1,
проявивши особливу зухвалість, схопив її за кисть лівої руки та викрутив її,
зламавши п'ятий палець, спричинивши потерпілій середньої тяжкості тілесне
ушкодження. Хуліганські дії ОСОБА_1 та інші особи припинили лише після прибуття
працівників міліції.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 616 від
29.09.2003р. у потерпілої ОСОБА_4 мали місце середньої тяжкості тілесні
ушкодження (а.с. 62).

Таким чином, доводи засудженого про те, що він не вчиняв
хуліганських дій, спростовуються дослідженими в ході судового слідства
доказами. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, правильно кваліфікував дії засудженого за ч.З ст. 296 КК України.

Покарання засудженому судом призначено відповідно до
вимог ст. 65 КК
України, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ним злочину, його особу,
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів. За ч.З ст. 296
КК України покарання ОСОБА_1 призначене в межах санкції цієї статті.
Підстав для призначення більш м'якого покарання відповідно ст. 69 КК України не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2006
року відносно ОСОБА_1 -
без зміни.

Головуючий: