Справа № 372/5695/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/502/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 02.06.2015

УХВАЛА
іменем України
02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого в АДРЕСА_2 ), раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 13.09.2011 року, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимий, останнього разу 13.09.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ст. ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 12.09.2014 року умовно-достроково згідно ухвали Березанського міського суду Київської області від 10.09.2014 року, невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі 1 рік 6 місяців 15 днів, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.

08 жовтня 2014 року близько 03-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, скориставшись відчиненою кватиркою квартири АДРЕСА_4 вищезазначеного будинку, яка належить ОСОБА_9 , та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно, проник до приміщення зазначеної квартири, звідки, повторно, викрав жіночу сумочку синього кольору вартістю 250 грн., в якій перебували грошові кошти в сумі 64 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону «Самсунг С4» вартістю 300 грн., банківську картку «Ренесанс Банк» на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 1300 грн., банківські картки «ОТП Банк» та «Русский Стандарт», на рахунках яких грошових коштів не було, жіночу куртку вартістю 300 грн., шкіряний гаманець вартістю 880 грн., паспорт громадянина України та посвідчення водія на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1794 грн.

08 жовтня 2014 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та бажаючи того, скориставшись відчиненою кватиркою квартири АДРЕСА_5 вищезазначеного будинку, яка належить ОСОБА_10 , та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник до приміщення зазначеної квартири, звідки повторно, викрав жіночу шкіряну сумочку вартістю 250 грн., в якій перебували грошові кошти в сумі 200 грн., банківську картку «Приват Банк» на рахунку якої знаходилось 3200 грн., банківську картку «Приват Банк», на рахунку якої знаходилось 4200 грн., банківську картку «Приват Банк» на рахунку якої грошових коштів не було, шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 250 грн., пенсійне посвідчення на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 700 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та постановити новий, яким визнати невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Вважає даний вирок незаконним, необгрунтованим та невмотивованим, оскільки наявна неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставина кримінального провадження. Вину ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України вважає недоведеною. Неповнота судового розгляду, на думку апелянта полягає в тому, що залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, судом було відхилено клопотання захисту про допит спеціаліста ОСОБА_11 Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження полягає на думку апелянта в тому, що ні слідчим, ні судом не проводилася оцінка доказів, а саме протоколів огляду та вилучення від 16 жовтня 2014 року. Власник помешкання, в якому проводився огляд, своєї згоди на таку процесуальну дію не давав, тому вона, на думку апелянта, проведена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону. В своїх заявах про злочин потерпілі не вказують речі, які у них викрали, в матеріалах слідства таких даних немає. Під час судового розгляду не надано доказів, які б доводили вартість викраденого майна. Окрім цього, залучення спеціаліста для оцінки майна відбулося для мети, яка не передбачена ч. 2 ст. 71 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок без змін, оскільки вважає вирок суду законним, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого необгунтованою та безпідставною. Зазначає, що під час судового розгляду судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та інші дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції обґрунтував вирок на доказах, досліджених під час судового розгляду та оцінив докази в їх сукупності, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження, відповідно до вимог закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю доказів: показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколами огляду місця події.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин даного кримінального провадження, який свою вину в інкримінованому йому злочині під час досудового слідства визнавав та не визнав під час судового розгляду, суд першої інстанції вважав неправдивими і такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєний злочин, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , показання яких суд прийняв до уваги як логічні, послідовні та такі, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами провадження.

Суд першої інстанції не знайшов в доводах захисту та обвинуваченого переконливих доводів про необ`єктивність досудового розслідування.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дав оцінку доказів є надуманим.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, обтяжуючи покарання обставини, відсутність пом`якшуючих покарання обставини, та прийшов до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавленні волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі. Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, суд першої інстанції призначив йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника обвинуваченого, зазначені в апеляційній скарзі, що під час судового розгляду не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, спростовуються сукупністю доказів:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що проживає на першому поверсі в кв. АДРЕСА_6 . 08 жовтня 2014 року близько 06 год.30 хв. вона прокинулась та виявила, що кватирка вікна на кухні відчинена та викрадено з коридору квартири її куртка та сумка, в якій знаходився гаманець синього кольору з грошовими коштами в розмірі 64 грн., банківські картки «ОТП Банк», «Руський Стандарт», «Ренесанс Банк». На рахунку останньої знаходилось 1300 грн. Крім того в сумці знаходились зарядний пристрій до телефону «Самсунг», косметика, манікюрний набір, належний їй паспорт та посвідчення водія. 16 жовтня 2014 року її запросили до відділу міліції, де вона бачила обвинуваченого, який не заперечував свою вину у викраденні у неї речей. Крім того, вона, на місці, де вказував ОСОБА_7 знаходила належні речі, що залишились у викраденій сумці. Посвідчення водія та куртку, банківські картки їй повернуто. Обвинувачений також в її присутності вказував звідки викрав речі, хоча в квартирі у неї раніше ніколи не був, розташування меблів бачити не міг;

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що проживає на першому поверсі в кв. АДРЕСА_7 . 08 жовтня 2014 року близько 06 год.30 хв. вона виявила, що кватирка вікна на кухні відчинена та викрадено з квартири її речі: шкіряну сумку, гаманець, пенсійного посвідчення, три банківські картки, на двох з яких знаходились кошти відповідно 3200 грн. та 4200 грн. Під час досудового розслідування у відділі міліції вона бачила обвинуваченого, розмовляла з ним, він вибачався та розкаювався у скоєному. При цьому з його слів було зрозуміло, що він був у неї в квартирі, знав розташування меблів та речей;

- протоколом огляду місця події від 16.10.2014 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 видав працівникам міліції частину викрадених у потерпілих речей, які йому передав ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 16.10.2014 року, згідно якого за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 виявлено куртку, викрадену у ОСОБА_9 .

Дослідивши надані суду докази у сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію злочину так і винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а дані обвинуваченим ОСОБА_7 показання суду спростовані сукупністю вищевказаних доказів.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого, зазначених ним в апеляційній скарзі щодо визнання недопустими доказами «заключення спеціаліста» від 17.10.2014 року та від 20.10.2014 року, колегія суддів вважає слушними.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 серед інших доказів зазначив як доказ і «заключення спеціаліста» від 17.10.2014 року та від 20.10.2014 року.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає, що докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані у ч. 2 ст. 84 КПК України, перелік яких вичерпний і не підлягає розширеному тлумаченню: показання (підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, експерта), речові докази, документи, висновки експерта. Отримання доказів із не встановленого в законі процесуального джерела тягне за собою недопустимість цього доказу.

Оскільки досудовим слідством не були дотримані вимоги законності процесуального джерела доказів та належності процесуального порядку отримання доказів, тому колегія суддів вважає «заключення спеціаліста» від 17.10.2014 року та від 20.10.2014 року неналежними доказами, які були покладені на підтвердження вини ОСОБА_7 .

Як зазначив в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , під час досудового слідства в якості спеціаліста для проведення оцінки речей було залучено ОСОБА_11 , яка даних речей не бачила. Матеріали провадження не містять даних наявності у неї відповідних спеціальних знань та навичок. Крім того, залучення ОСОБА_11 в якості спеціаліста для оцінки речей не передбачено ч. 2 ст. 71 КПК України.

З огляду на вказане, колегія суддів не вважає неповнотою судового розгляду відхилення клопотання захисника обвинуваченого про допит ОСОБА_11 .

Посилання апелянта на те, що матеріали даного кримінального провадження не містять даних про те, які були викрадені речі у потерпілих, є надуманими, оскільки під час досудового слідства потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в протоколах допиту зазначили як перелік викрадених у них речей, так і вартість (т.1 а.с. 131, 135).

Не ґрунтується на матеріалах даного кримінального провадження також посилання апелянта на те, що 16.10.2014 року огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено куртку, викрадену у ОСОБА_9 , проводився без дозволу. Так, ОСОБА_15 , що проживає в АДРЕСА_1 , в своїй заяві від 16.10.2014 року зазначила, що не заперечує проти огляду працівниками міліції належного їй домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т1 а.с.113).

Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах даного провадження.

Колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:

Судді: