Справа № 11-665-2007
Головуючий у 1-й інстанції: Тустановський О.М.
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач: Пустовар М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого
Ржепецкого О.М. ,

суддів Дзюби Ф.С. , Пустовара М. Л.,

за участю прокурора Брек Г.С. ,

засудженого
ОСОБА_1,

11
вересня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області
від 12 липня 2007 року, яким:

· ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Вознесенська
Миколаївської області, громадянин
України, судимий 10.07.2002 р.
Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185,
ст. 198, ст. 70 КК України на 3
роки позбавлення волі. Звільнений 30.04.2005 року за відбуттям покарання;

·
засуджений за ст.
185 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_2 відшкодування завданої
майнової шкоди у розмірі 5610 грн.

За
вироком ОСОБА_1 визнано винним у тому,
що у ніч на 31 березня 2007 року,
він, за попередньою змовою разом
з іншою невстановленою особою, проникли
у приміщення ремонтної майстерні,
розташованої у м. Вознесенську
Миколаївської області, по вул. Синякова,
№ 6/14, звідки таємно викрали
ноутбук, мобільні телефони та аксесуари
до мобільних телефонів, завдавши
потерпілому ОСОБА_2 матеріальних збитків загальною вартістю 14652 грн.

В
апеляції засуджений, не оспорюючи
доведеність вини та кваліфікацію ним скоєного,
просить вирок суду 1-ї інстанції змінити.

Посилається
на невірне застосування судом обтяжуючої покарання обставини - рецидиву
злочинів, прийняття судом до уваги негативної
характеристики з місця проживання, де
він (ОСОБА_1) фактично не проживав протягом року, а також на порушення КПК України - суд не
допитав другого свідка, чим полишив його
(ОСОБА_1) можливості задавати свідкові запитання.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого на
підтримку апеляції та про пом'якшення призначеного покарання, а також про його небажання ознайомлюватися з
протоколом судового засідання у повному обсязі,
думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів визнає
апеляцію такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Оцінивши
перевірені докази, районний суд
обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні
злочину, передбаченому ст. 185 ч.3 КК України, тобто крадіжки чужого майна, вчиненої за попередньою змовою групою
осіб, з проникненням у приміщення і
повторно.

Вирок у
цій частині апелянтом не оспорюється,
іншими учасниками процесу апеляцій на нього не подано.

Щодо
покарання засудженого, то судом 1-ї
інстанції воно призначене згідно з нормами
ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, з урахуванням вчинення тяжкого злочину, негативної характеристики ОСОБА_1 за місцем
проживання та обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів.

Обставин, які б пом'якшували покарання ОСОБА_1, по кримінальній справі не встановлено.

Зважаючи
на наявність судимості, вчинення нового
аналогічного корисливого злочину, що
свідчить про вперте небажання засудженого стати на шлях виправлення, районний суд вірно визнав про необхідність
ізоляції ОСОБА_1 у кримінально-виконавчій установі та на визначений у вироку
строк.

Доводи
апелянта про безпідставне врахування судом обтяжуючої покарання обставини -
рецидиву злочинів незмістовні, оскільки
за попереднім вироком ОСОБА_1 засуджено не лише за крадіжку чужого майна, а й за
ст. 198 КК України і саме відносно до цієї норми кримінального закону
суд визнав наявність вказаної обтяжуючої обставини, що передбачено ст. 34,
п.1 ч.1 ст. 67 КК України.

Посилання
на невідповідність у характеристиці з місця проживання фактичній адресі, за якою проживав засуджений, не відповідає дійсності, тому як за змістом цієї характеристики (а.с.
80) місцем проживання ОСОБА_1 без реєстрації є АДРЕСА_1, тобто саме те місце на якому настоював
ОСОБА_1 протягом досудового і судового слідства, а також і у суді апеляційної інстанції.

Щодо
закінчення судового розгляду кримінальної справи без участі свідка
ОСОБА_3, то це не є порушенням чинного
кримінально-процесуального закону,
оскільки відповідно до ст. 299
КПК України на початку судового слідства судом встановлено обсяг доказів, що підлягають дослідженню і порядок їх
дослідження, а саме: допитати
підсудного, потерпілого, з'явившогося свідка ОСОБА_4 і дослідити
письмові докази по справі.

При
обговоренні цього питання ОСОБА_1 не заперечував проти такого обсягу та порядку
дослідження доказів (а.с. 104).

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12
липня 2007 року у відношенні засудженого ОСОБА_1 - без зміни.