Справа №1-2/14

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора……… ОСОБА_3 ,

потерпілого………….......... ОСОБА_4 ,

захисників…………………. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що 30.04.2012 в невстановлений слідством час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_4 . Переслідуючи корисливу мету ОСОБА_7 , в цей же день, близько 17 год. 40 хв., на перехресті вул. Київська та Московська, поділився своїм злочинним умислом із ОСОБА_8 та запропонував останньому прийняти участь у скоєнні розбійного нападу на що він погодився. Тим самим ОСОБА_8 вступив у попередню злочинну змову із ОСОБА_7 , направлену на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнає нападу. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 пройшли до перехрестя вул. Хлібна та Чапаєва, де побачили ОСОБА_4 , який повертався до свого помешкання та зайшов до першого під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_1 куди за ним зайшов ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , побіг сходами догори, наздоганяючи ОСОБА_4 , який підіймався ліфтом та піднявся на сходинкову площадку четвертого поверху вказаного будинку.

30.04.2012, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , застосовуючи насильство небезпечне для життя особи, яка зазнає нападу, а саме: удари руками і ногами в голову та по тілу ОСОБА_4 , тим самим зламав його волю до опору. Після цього ОСОБА_7 заволодів належним ОСОБА_4 майном, а саме: грошима в сумі 200 грн. та банківською карткою Аваль, які забрав із лівої передньої кишені штанів та мобільним телефоном марки Нокіа 1280 ІМЕІ : НОМЕР_1 , вартістю 229, 50 грн., в якому була сім-картка Київстар № НОМЕР_2 , вартістю 50 грн. на рахунку якої було 30 грн., які забрав із правої зовнішньої кишені куртки.

У подальшому з метою продовження своєї злочинної діяльності, ОСОБА_7 спустився донизу будинку, впустив до під`їзду ОСОБА_9 та вони вдвох піднялись до ОСОБА_4 , який лежав на підлозі четвертого поверху. Діючи в межах єдиного злочинного умислу, ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_4 , банківську картку Приват Банк. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 нанесли по декілька ударів ОСОБА_4 з метою з`ясування коду доступу до викрадених банківських карток, на що останній сказав невірну комбінацію цифр.

Тим самим, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 завдали ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 509,50 грн. та тілесні ушкодження у вигляді садна перенісся, синців у навколоочних ділянках, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2347 від 22.06.2012 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я та переломи обох кісток правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я. Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 з місця злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинені за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

У судовому засіданні 17.03.2015 року прокурором, який підтримує державне обвинувачення у судовому засіданні щодо підсудних змінено обвинувачення та пред`явлено нове в наступній редакції:

30.04.2012, близько 19 год., ОСОБА_7 , знаходився на сходинковому майданчику четвертого поверху першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , поряд із ОСОБА_4 . Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті заволодіти будь-яким чужим майном, належним останньому, у ОСОБА_7 , в цей же час, місці та за вказаних обставин виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , в цей же день, час та місці, застосовуючи насильство небезпечне для життя особи, яка зазнає нападу, що виразилось у нанесенні декількох ударів своїми руками і ногами в голову та по тілу ОСОБА_4 , збив останнього з ніг, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на підлогу сходинкового майданчику, тим самим зламавши його волю до опору.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 повторно відкрито заволодів належним ОСОБА_4 майном, а саме: грошима в сумі 200 грн. та банківськими картками Аваль та Приват Банк, які забрав із лівої передньої кишені штанів та мобільним телефоном марки Нокіа 1280 ІМЕІ : НОМЕР_1 , вартістю 229, 50 грн., в якому містилась сім-картка Київстар за № НОМЕР_2 , вартістю 50 грн. на рахунку якої містились грошові кошти у сумі 30 грн., які забрав із правої зовнішньої кишені куртки.

Тим самим, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 509,50 грн. та тілесні ушкодження у вигляді садна перенісся, синців у навколоочних ділянках, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2347 від 22.06.2012 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я та переломи обох кісток правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я.

Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_7 з місця злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, наступним чином.

30.04.2012, у невстановлений слідством час, залишивши місце вчинення злочину, ОСОБА_7 , зустрівся на перехресті вулиць Московська-Київська в м. Житомирі з ОСОБА_8 , та під час розмови повідомив ОСОБА_8 про викрадення ним мобільного телефону марки Нокіа 1280, тобто про вчинення тяжкого злочину, а також про необхідність продати вказаний мобільний телефон, на що ОСОБА_8 надав свою згоду, та після продажу телефону використали гроші на придбання спиртних напоїв. Таким чином ОСОБА_8 заздалегідь не обіцяно приховав злочин, про який йому стало відомо, не повідомивши про його вчинення правоохоронні органи.

Прокурором у постанові ставиться питання про зменшення застосування кримінального закону, який передбачає кримінальну відповідальність за менш тяжкий злочин та зменшено обсяг обвинувачення.

При цьому дії ОСОБА_7 згідно постанови про зміну обвинувачення, кваліфіковані за ст.187 ч. 1 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 396 ч. 1 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 не погодився зі зміною обвинувачення та підтримав обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

У судовому засіданні під час вирішення питання щодо повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, прокурор заперечив щодо повернення справи на додаткове розслідування, посилаючись на відсутність для цього підстав.

Захисники та підсудний ОСОБА_8 поклався у вирішенні питання на розсуд суду.

Підсудний ОСОБА_7 не заперечував щодо повернення справи на додаткове розслідування, посилаючись на неправильність проведеного розслідування під час досудового слідства та його неповноти.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16-1 КПК України прокурор, підсудний, його захисник беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Як вбачається з досліджених судом показань потерпілого ОСОБА_4 , даних ним під час досудового розслідування щодо обставин подій та вчинення на нього нападу 30.04.2012 року, вони суттєво відрізняються від його показань у судовому засіданні як щодо тих обставин, які зазначені у обвинуваченні, так і між собою. Так у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що 30.04.2014р. в другій половині дня разом з ОСОБА_10 , пішов в магазин Алло на перехресті вул. Київська- вул. Хлібна, де купили телефон Зануссі. Для купівлі телефону він сам зняв гроші у банкоматі в сумі 800 грн. чотирма купюрами 4 по 200 грн. приблизно о 17 год. 40 хв. Після цього пішов з ОСОБА_11 в кафе Бістро, що знаходиться біля Хлібного ринку, де удвох вжили спиртні напої, після чого пішли до нього додому. Біля будинку у дворі посиділи деякий час, після чого біля 19 год. ОСОБА_11 пішла до себе додому на пров. Гончарний. Він бачив, як у його під`їзд перед ним зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким чином відчинили електронний замок, не знає. Коли він через декілька хвилин після них, відімкнувши замок дверей під`їзду, зайшов туди і піднявся на 4 поверх ліфтом до своєї квартири. В цей час знизу з 3 поверху піднялися підсудні. Спочатку йшов ОСОБА_13 , а за ним ОСОБА_12 . ОСОБА_13 пройшов ліфт і пішов в напрямку 5 поверху, а ОСОБА_12 зазирнув у ліфт, який був ще відкритий, після чого підбіг і почав наносити мені численні удари руками та ногами у різні частини тіла, у тому числі, обличчя, волосисту частину голови, тулуба, область правої гомілки спереду, після чого він впав, встав та почав чинити опір. Під час чого ОСОБА_12 ногою наступив на його праву ступню і силою штовхнув його від себе, а ОСОБА_13 в цей час наніс удар рукою в обличчя. Він впав, а вони продовжили бити його ногами 1-2 хвилини. Він крикнув, що досить. Вони присіли біля мене, і за вказівкою ОСОБА_13 , ОСОБА_12 обшукав кишені, та з нагрудній зовнішній кишені жилетки знайшов свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, дві банківські карточки на отримання пенсії Приватбанк і Аваль, гроші. Там було десь 300 грн. Раніше говорив, що було 200 грн., але там було 200 грн. однією купюрою і ще 100 грн. різними купюрами, які ОСОБА_12 забрав та передав все ОСОБА_13 , а той сказав подивитися, чи є мобільний телефон. ОСОБА_12 з кишені штанів витягнув належній мені мобільний телефон, який поклав собі до кишені. Ще витяг зв`язку ключів від квартири і поклав собі до кишені. Після цього вони почали вимагати, щоб він назвав номера пін-кодів кожної з карток, а так як він мовчав, почали знову бити руками по обличчю. Він стосовно карточки банку Аваль повідомив дійсний код, а стосовно карточки Приватбанк вказав невірний код, оскільки там були кошти в сумі більше як 1600 грн. Він крикнув, що вони йому ногу зламали. Через деякий час з верхніх поверхів почулися кроки, хтось спускався сходинковим маршем донизу. ОСОБА_13 з місця злочину втік, побігши вниз по сходах. Він почав втрачати свідомість, пам`ятає, що затягнули в квартиру двоє осіб. Хто спустився зверху, не пам`ятає. Один з них ОСОБА_12 хто другий, я не пам`ятає. Пам`ятає, що лежав на спині у власній квартирі. З квартири вийшов ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , і ОСОБА_12 сказав, щоб він не думав комусь щось розказати. Вважає, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень отримав інвалідність 1 групи, а отже йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, оскільки він втратив працездатність. Тоді інвалідом не був. Всі ці події відбувалися десь між 19-00 і 19-30 годинами і тривали 15-20 хвилин. В кафе спиртні вживав лише з ОСОБА_11 , з ОСОБА_12 спиртного не вживав. Зазначив, що у одного з нападників, мало місце на руці татуювання.

У той же час, під час досудового слідства потерпілий показав, що приблизно о 20 год. 30 хв. розійшовся з ОСОБА_11 на перехресті вулиць ОСОБА_14 та АДРЕСА_1 , після чого сам пішов до під`їзду свого будинку. Не зазначав, що він чинив опір ОСОБА_12 , зазначав іншу суму, яка залишалась на картці Приватбанку, викрадено було лише 200 грн. однією купюрою. Зазначив, що двоє чоловіків, які його били, відчинили двері у його квартиру, занесли його туди, після чого пішли /т. 1 а.с. 11-14/. Під час додаткового допиту зазначив, що події у під`їзді будинку мали місце приблизно о 19 годині /т. 1 а.с. 139/.

У судовому засіданні ОСОБА_12 показав, що 30 квітня 2012 року вранці пішов на Житній ринок, шукав роботу. Десь о 14-30 год. біля Житнього ринку побачив раніше незнайомого ОСОБА_15 поблизу кафе Бістро який був випивший, курив. Він підійшов і просив прикурити. ОСОБА_15 сказав, що не може зняти кошти вже в 2 банкоматах, на що він сказав, що може допомогти. Вони разом пішли до перехрестя Київська- Шелушкова, де ОСОБА_15 зняв карткою з банкомату 800 грн. чотирма купюрами 4 по 200 грн., сказав, що співмешканці має купити телефон. Вони повернулися назад, ОСОБА_15 у магазині купив телефон Нокіа 1280, після чого пішли в кафе Бістро, де разом розпили 800 гр. горілки за що розрахувався ОСОБА_15 . Він розказав ОСОБА_15 , що шукає роботу, той пообіцяв допомогти. Після цього вів ОСОБА_15 додому, бо він не міг йти, так як сп`янів. Завів його до під`їзду будинку, куди сказав ОСОБА_15 біля магазину Віктор по вул. Хлібній. ОСОБА_15 відімкнув двері у під`їзд магнітним ключем, і він його сходами вів до квартири. На сходинках ОСОБА_15 падав декілька разів, розбив собі обличчя. На 4-му поверсі ОСОБА_15 знову впав, дістав ключі. У цей час зверху спускався сусід, якому на його запитання він збрехав та сказав, що ОСОБА_15 його батько. Сусід взяв ОСОБА_15 за ноги, він - за плечі та занесли у квартиру, поклали на підлогу, де і залишив. Коли йшли по сходах, то між 3 і 4 поверхом, коли ОСОБА_15 підвернув ногу, в нього випав телефон, якого він забрав та поклав собі в карман. Після того, як пішов з квартири подзвонив до ОСОБА_13 зі свого телефону, сказав, що треба зустрітися, на що ОСОБА_13 відповів, що він на дні народження. Він дзвонив ще і сказав ОСОБА_13 , що буде чекати його біля магазину Оптикана перехресті вулиць Київська- ОСОБА_16 приїхав близько 19-20 годин. При зустрічі він показав телефон ОСОБА_13 , який запропонував продати телефон валютчикам. Вони пішли по ОСОБА_17 до валютчиків в сторону ОСОБА_18 , де ОСОБА_13 показав валютчика, якому можна продати телефон, якому він і продав телефон за 70 грн. На отримані гроші вони купили пива й цигарок. Грошей у ОСОБА_15 і карток, посвідчення не брав, грошей не забирав. Показання, що забирав такі речі у на досудовому слідстві давав під тиском, оскільки його били оперативні працівники міліції. Крім цього, під тиском дав показання, що разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 удень у кафе вживали спиртні напої, зайшли у під`їзд будинку після потерпілого, обоє почали бити потерпілого на сходинковому майданчику.

Показання підсудного ОСОБА_12 в частині подій у підїзді будинку АДРЕСА_1 , а саме обставин виявлення ОСОБА_15 та ОСОБА_12 на сходинковому майданчику 4 поверху підтвердив свідок ОСОБА_19 .

Підсудний ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що 30 квітня 2012 року з 11 години він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_20 разом з іншими знайомими ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і жінкою на ім`я ОСОБА_23 , святкували день народження ОСОБА_24 у гідропарку, де він пробув до 19 години. Після 12 години до нього зателефонував ОСОБА_12 на прізвисько ОСОБА_25 , з яким він раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, який хотів зустрітися та поговорити про можливість працевлаштуватися. Він сказав, що передзвонить після святкування дня народження. На протязі дня ОСОБА_12 ще декілька разів дзвонив до нього з приводу зустрічі. Після 18 години він разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_23 на тролейбусі доїхали з гідропарку до універмагу, де розійшлися. Він пішов додому, заніс посуд, після чого подзвонив ОСОБА_12 , з яким домовилися зустрітися біля магазину Оптика на перехресті вул. Київська-Московська. Коли туди прийшов, там його вже чекав ОСОБА_12 , який показав йому мобільний телефон Нокіа, який попросив продати. Він запропонував продати його валютчику на Житньому ринку, що ОСОБА_13 і зробив, а на придбані гроші купив пива, яке вони удвох розпили. Під час слідчих дій йому погрожували працівники міліції, тому він підписував протоколи слідчих дій та писав, що визнає вину, хоча насправді злочину щодо ОСОБА_15 не вчиняв, про що давав показання і на досудовому слідстві, однак у подальшому під тиском з боку слідчого підписав протокол допиту, який надав слідчий, який не відповідав дійсності.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що 30.04.2012 року вона з ОСОБА_15 після обіду мали йти купити їй телефон. Бачила, що ОСОБА_15 йшов знімати кошти з банкомата разом з молодим чоловіком до кооперативного коледжу, після чого вона їх наздогнала, молодий чоловік сказав, що є знайомим ОСОБА_15 . Після чого вони пішли до банкомату, а вона їх чекала, через 15 хвилин ОСОБА_15 повернувся і вона з нми у магазині Ало по вул. Хлібній купили мобільний телефон Нокіа, після чого вона, ОСОБА_15 та цей же молодий чоловік у кафе Бістро втрьох вживали горілку. Так як ОСОБА_15 хотів ще вживати спиртне, він залишився з чоловіком, замовивши спиртне, а вона пішла додому. Через годину-півтори, близько 17 години, вона пішла до квартири ОСОБА_15 , де у квартирі виявила його. ОСОБА_15 лежав на підлозі, сказав, що його побили у під`їзді будинку.

Після оголошення її показань, які вона давала на досудовому слідстві зазначила, що вони записані невірно, оскільки вона прийшла додому до ОСОБА_15 не о 19 годині 30 хвилин, не о 21 годині, а раніше. Не говорила, що в кафе розпивали спиртне з молодим чоловіком, та що сама пішла з кафе додому, бо ОСОБА_15 заборонив про це розповідати.

Однак як вбачається з первісного обвинувачення обох підсудних, воно є неконкретним, надуманим, містить фактичні обставини справи, які підлягають доказуванню і які не відповідають ні показанням потерпілого, ні показанням підсудних та свідків, щодо часу, обставин та обстановки вчинення злочину. У тому числі, виходячи з його змісту, не розмежовано дії ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо умислу на вчинення розбою та коли саме було завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_15 - при застосуванні насильства щодо потерпілого одним ОСОБА_12 , чи після того, як він впустив у під`їзд ОСОБА_12 , і чи охоплювались дії обох спільним умислом на вчинення щодо потерпілого саме розбою, оскільки цей злочин є злочином з формальним складом. Крім цього не встановлено точного найменування та кількості викраденого майна та його вартості, у тому числі банківських карток, документів, про викрадення яких зазначав потерпілий, точної суми грошей, які були викрадені у потерпілого. Кваліфікація дій має суперечності в частині того, на здоров`я чи життя потерпілого мало місце посягання з застосуванням насильства.

Крім цього, змінене прокурором обвинувачення також є неконкретним, оскільки містить суперечності щодо небезпечності насильства щодо здоров`я чи життя потерпілого мало місце, а також не уточнено розмір, вартість та найменування викраденого. Дані обставини впливають на правильну кваліфікацію дій винної особи та підлягають доказуванню.

Органом досудового слідства не перевірені показання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які вони давали у тому числі і під час досудового слідства щодо інших, ніж зазначено у обвинуваченні, обставин вчинення злочину та їх участі і ролі при його вчиненні, не перевірено версії подій підсудних, у тому числі і щодо часу вчинення злочину і відсутності у цей на місці його вчинення ОСОБА_13 . Не перевірено рух коштів по банківським карткам потерпілого та час, коли мав місце, якщо таке було, несанкціонованого доступу до картки та дзвінка з викраденого мобільного телефону свідка ОСОБА_26 , що придбав викрадений телефон, з метою встановлення часу подій, а відповідно і часу вчинення злочину.

При відтворенні обстановки та обставин події з обвинуваченими зазначені суперечності усунуті не були, органом досудового розслідування проігноровано показання підсудних, які суперечать змісту обвинувачення, оцінка їх показанням дана не булла. Допитаний свідок ОСОБА_27 спростував викладені у протоколі відтворення за участі ОСОБА_13 відомості, під час якого він був понятим, зазначивши, що не був присутнім з початку проведення слідчої дії з Богунського РВ, а лише на вулиці в районі Житнього ринку був зупинений працівниками міліції та на їх прохання підписав протокол, змісту його не читав та не пам`ятає, щоб цей зміст хтось оголошував. Вся його участь при цій процесуальній дії зайняла одну-півтори хвилини, ОСОБА_12 при цьому ніяких показань не давав, іншого понятого при слідчій дії, який зазначений у протоколі - жінки, не було.

Крім цього, під час досудового розслідування ОСОБА_8 не вручено постанови про перекваліфікацію його дій з менш тяжкого на більш тяжкий злочин, а саме з ч. 2 ст. 186 на ч. 2 ст. 187 КК України, а фактично, в порушення вимог ч. 1 ст. 98-2 КПК України не вручено постанови про порушення такої кримінальної справи щодо обвинуваченого, чим порушено його право на здійснення захисту від конкретного обвинувачення /т. 1 а.с. 195/.

Крім цього, під пред`явлення під час досудового слідства обвинувачення ОСОБА_7 , порушено його право на захист. У судовому засіданні ОСОБА_7 заявив, що йому не надали захисника під час досудового слідства, хоча він про це заявляв слідчому.

Так, відповідно до ч.ч.13,4, ст. 140 КПК України при пред`явленні обвинувачення особі присутність захисника є обов`язковою, крім випадків, коли він відмовляється від нього і його відмова прийнята. Про пред`явлення обвинувачення, роз`яснення його суті і

вручення копії постанови слідчий складає протокол із зазначенням години і дати пред`явлення обвинувачення, який підписується обвинуваченим, слідчим та захисником. У разі відмови обвинуваченого поставити підпис у протоколі слідчий робить на ньому відмітку про відмову від підпису і зазначає мотиви відмови, про що сповіщає прокурора.

Згідно ст.ст. 43, 43-1, 132, 142 КПК підозрюваному, обвинуваченому, мають бути роз`яснені їхні права. Зокрема, обвинувачений має право знати, в чому він обвинувачується та за якою статтею Кримінального кодексу України йому пред`явлено обвинувачення.

В порушення ч. 2 ст.46 КПК України слідчим під час роз`яснення права на захист у протоколі забезпечення права на захист /т. 1 а.с. 217/ та у протоколі про відмову від участі захисника /т. 1 а.с. 219/ не зазначено мотивів відмови від захисника, які б відповідно до ч. 4 ст. 47 КПК України не перешкоджали проведенню з обвинуваченим подальших слідчих дій. Ці протоколи, в порушення вимог ст. 85 КПК України, містять однаковий час їх складання.

У постанові про прийняття відмови від участі захисника /т. 1 а.с. 219/ слідчий ОСОБА_28 зазначив як мотив відмови ОСОБА_7 від участі захисника те, що він буде захищати свої інтереси самостійно. При цьому, як вбачається з цих процесуальних документів, а також з протоколу вручення обвинувачення постанови про притягнення як обвинуваченого та протоколу допиту обвинуваченого /т. 1 а.с. 222,223/, ці слідчі дії проводились в СІЗО Житомирської УВП № 8.

У той же час постанова про прийняття відмови від участі захисника виготовлена та роздрукована з використанням комп`ютерної техніки, що в умовах СІЗО виконано бути не могло, свідчить, що вона була виготовлена слідчим ще до роз`яснення ОСОБА_12 права на захист. Крім цього, ця постанова містить не засвідчені належним чином виправлення статті КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності та ініціалів обвинуваченого.

Слідчий в усіх цих процесуальних документах, а також у постанові про притягнення як обвинуваченого, які складені 23.06.2012 року обмежився зазначенням того, що від підпису відмовився.

Однак, як вбачається з повідомлення прокурору про відмову від підпису у протоколах слідчих дій та у постанові про притягнення як обвинуваченого, мотивом відмови від захисника начальником слідчого відділу Богунського РВ ОСОБА_29 безпідставно зазначено іншу причину відмови від захисника, а саме невизнання ОСОБА_12 вини. До того ж дане повідомлення не містить достовірних даних, з зазначенням дати, що прокурор про таку відмову повідомлений.

За таких обставин, з зазначених процесуальних документів не вбачається, що вільне волевиявлення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відмови від захисника мало місце, вони викликають сумнів у тому, що обвинуваченому слідчим було роз`яснено його права та суть обвинувачення, а отже не вбачається, що орган досудового слідства

забезпечив реалізацію права обвинуваченого на захист. Натомість, вони складені з грубим порушенням вимог ст.ст. 46,47, 85, 140 КПК України та призвели до порушення права обвинуваченого на захист.

Крім цього, при пред`явленні ОСОБА_7 первісного обвинувачення за ст. 186 ч.2 КК України, слідчим ОСОБА_28 в порушення вимог ст. 46,47, 140 ч. 1, 142, КПК України перед пред`явленням обвинувачення, викладеного у постанові від 16.05.2012 року /т. 1 а.с. 113-114/ взагалі не роз`яснено його прав як обвинуваченого та не складено відповідних протоколів, а складено їх після пред`явлення обвинувачення /т. 1 а.с. 115-118/. Таке ж порушення допущено і при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_8 /т. 1 а.с. 120-125/.

Протокол допиту ОСОБА_8 як обвинуваченого при пред`явленні кінцевого обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, в порушення вимог ст.ст. 85, 143 КПК України не містить дати його складання.

За таких обставин, виходячи з того, що оскільки під час провадження досудового слідства були однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, пред`явлення обвинуваченим під час досудового слідства неконкретного обвинувачення, з грубим порушенням права на захист, не встановлення розміру викраденого та завданої потерпілому шкоди, не усунуті суперечності щодо обстановки та обставин вчинення злочину, участі та ролі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, не перевірені та не спростовані показання ОСОБА_13 під час досудового слідства, які підтримали свідки щодо його місцезнаходження у період часу, зазначеного у обвинуваченні у іншому, відмінному від місця вчинення злочину, місці та інших зазначених вище обставин, а суд не має змоги усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, вчинення інших процесуальних дій, оскільки такі можливості судом вичерпані, а виклик і допит нових свідків, проведення повторної експертизи, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315- КПК на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін, таких клопотань суду не заявлено, враховуючи, що вказане потребує значного обсягу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, а у справі не вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, з урахуванням роз`яснень п.п. 8, 9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України та п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 29.06.1990 року з відповідними змінами Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, суд приходить до висновку, що досудове слідство проведено неповно та неправильно, і неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, у зв`язку з чим справа підлягає поверненню прокурору для організації додаткового розслідування.

Під час проведення додаткового розслідування необхідно виконати зазначені вище вказівки суду та провести інші слідчі дії, необхідність в яких виникне.

Крім цього, слід перевірити доводи потерпілого щодо отримання внаслідок вчинення щодо нього злочину тяжких тілесних ушкоджень та вирішити питання щодо конкретності обвинувачення, а також з метою встановлення часу вчинення злочину та перевірки показань підсудних та потерпілого щодо місцезнаходження під час вчинення злочину, витребувати роздруківки телефонних дзвінків між ними з прив`язкою до базових станцій у день вчинення злочину, встановити та допитати осіб магазину Алло, у якому купував телефон потерпілий, щодо обставин та часу придбання телефону, його моделі та осіб покупців, які приймали при цьому участь.

Оскільки під час судового розгляду прокурор, незважаючи на вимогу суду, не проведено перевірки показань підсудних щодо проведення слідства щодо них незаконними методами слідства, під час досудового слідства таку перевірку необхідно здійснити.

Підстав для зміни чи скасування обвинуваченим запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ч. 2 ст. 187 КК України повернути прокурору для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо підсудних залишити без зміни підписку про невиїзд.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя