Справа № 359/5275/15-к
Провадження №1-в/359/242/2015
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання інспектора Бориспільського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київської області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням стосовно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дударків Бориспільського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, засудженого 08.04.2014 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, -

в с т а н о в и в :
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покладено на органи кримінально-виконавчої системи за місцем проживання ОСОБА_5

15.06.2015 року Бориспільський районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київської області, відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 систематично порушує покладений судом на нього обов`язок та дванадцять разів не з`явився на реєстрацію без поважних причин, хоча неодноразово попереджався про наслідки невиконання обов`язків суду. Крім того, два рази притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Розгляд даного подання неодноразово відкладався, оскільки засуджений ОСОБА_5 на виклики до суду в судові засідання 01.07.2015 р. та 10.07.2015 р., виконані належним чином, не з`явився. Про розгляд подання був повідомлений за адресою проживання: АДРЕСА_2 . Однак, підтвердження щодо отримання особисто засудженим ОСОБА_5 викликів у судові засідання, у суду відсутні. У зв`язку з чим, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2015 р. до засудженого було застосовано привід до суду для розгляду подання на 30.07.2015 р. Однак, привід останнього працівниками Бориспільського РВ ГУМВС України в Київській області не був виконаний. Згідно рапорту виконати привід не надалось можливим, зважаючи на неможливість виявлення ОСОБА_5 , оскільки останній за вищевказаної адресою не проживає близько місяця, а місце його дійсного перебування не відомо.

Представник КВІ ОСОБА_3 подання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор, з урахуванням обставин зазначених у поданні, та систематичної неявки засудженого ОСОБА_5 до кримінально-виконавчої інспекції, просив задовольнити подання і скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, та направити ОСОБА_5 для відбування реального покарання, а також просив суд оголосити засудженого ОСОБА_5 в розшук, виконання якого доручити Бориспільському МВ ГУМВС України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Судом встановлено, що 23 липня 2014 року у засудженого відібрано підписку щодо обов`язків, покладених на нього судом, та згідно постанови інспекції встановлено дні явки для реєстрації (І та ІІІ вівторок кожного місяця), яку доведено йому під підпис (а.с.20).

Засуджений ОСОБА_5 систематично не з`являвся на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції, зокрема 18.11.2014 р., а з 06.01.2015 р. взагалі перестав з`являтися на реєстрацію, за що йому виносилось одне письмове попередження.

Після чого 05.02.2015 р. інспектором КВІ до Бориспільського МВ ГУМВС України у Київській області було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_5 . Однак, даний привід виконати не надалось можливим, оскільки останній відсутній за місцем свого проживання та місцезнаходження його не відоме (а.с.52).

Проведення початкових розшукових заходів щодо засуджених осіб, які залишили постійне місце проживання з метою ухилення від здійснення контролю за їх поведінкою та виконання покладених на них судом обов`язків, здійснюється в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, яка затверджена Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України № 270/1560 від 19.12.2003 р.

Пунктом 2.5 даної Інструкції передбачено, що працівники інспекції, зокрема організовують початкові розшукові заходи засуджених осіб, місцезнаходження яких невідоме, та надсилають матеріали до відповідних органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких осіб.

Відповідно до розділу 6 зазначеної Інструкції початкові розшукові заходи проводяться протягом одного місяця з дня, коли працівнику інспекції стало відомо про залишення засудженою особою місця постійного проживання або неприбуття звільненого з місць обмеження або позбавлення волі до обраного місця проживання.

Якщо протягом указаного терміну місцезнаходження засудженої особи не встановлене, то працівник інспекції передає подання, копію вироку суду та матеріали початкових розшукових заходів із супроводжувальним листом до органів внутрішніх справ для здійснення подальшого розшуку засуджених осіб.

Після затримання засудженої особи (установлення місцезнаходження) працівник інспекції з`ясовує всі обставини і причини залишення нею постійного місця проживання або неприбуття до обраного місця проживання і, впевнившись, що мало місце ухилення від відбування покарання, надсилає до суду подання та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками КВІ були проведені першочергові розшукові дії для встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_5 . В ході проведення яких було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рогозівської сільської дільничної лікарні за медичною допомогою не звертався, до адміністративної відповідальності не притягувався, до Бориспільського відділення КОБСМЕ, Київського обласного та міського бюро судово-медичної експертизи труп останнього не доставлявся, як відбуваючий адміністративне стягнення в спецприймальнику ГУ МВС України в м. Києві не перебував. Таким чином, вжитими заходами місце знаходження засудженого не встановлено.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що працівниками КВІ не було проведено комплекс всіх дій з метою організації та проведення розшуку засудженого, оскільки працівники інспекції не використали всіх передбачених законом можливостей для розшуку і здійснення контролю за поведінкою особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про формальне проведення розшукових заходів відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, у судове засідання з розгляду клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

При розгляді даного подання участь засудженого є обов`язковою, оскільки погіршує становище останнього. Також вирішення питання про направлення засудженого в місця позбавлення волі у відсутності засудженого порушує його право на захист. Розгляд по суті такого подання КВІ можливий виключно в разі встановлення дійсного місця знаходження засудженого з метою реалізації його права на участь у розгляді справи та належного його повідомлення про такий розгляд.

Виходячи з того, що на даний момент місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 не встановлено, засуджений у судове засідання на виклик суду не з`являється, хоча судом вжиті всі можливі заходи для доставки засудженого до суду, однак позитивних наслідків останні не мали. У зв`язку з цим, суд не має можливості опитати ОСОБА_5 відносно обставин викладених КВІ у зверненні до суду, що фактично позбавляє суд можливості з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки та чи можливо розглядати викладені в поданні факти, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В частині вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень під час перебування на обліку Бориспільського районного підрозділу КВІ слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Пунктом 10 ППВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП, за що йому були призначені адміністративні стягнення у виді 40 годин громадських робіт та попередження.

Таким чином, вчинення ОСОБА_5 двох адміністративних правопорушень не носить систематичного характеру та не дає суду підстав прийти до висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбуття покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання інспектора Бориспільського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київської області, оскільки відсутність засудженого позбавляє суд можливості з`ясувати причини його неявки до КВІ та невиконання ним обов`язків покладених на нього судом, а в матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Крім того, у разі відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке подання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України, і указані обставини є достатніми для повторного подання.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України та керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні подання Бориспільського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київської області про скасування звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Матеріали особової справи ОСОБА_5 , повернути до Бориспільського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в м. Києві та Київської області для подальшого виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1