Справа № 646/8180/15-к
Провадження № 1-кп/646/518/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.15 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у підоготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні про злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000916 від 04.05.2015 року, відносно обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Омелянівка, АР Крим, громадянки України, українки, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
03.07.2015 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000916 від 04.05.2015 року, пов`язаному з таємним викраденням чужого майна (крадіжкою).

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засідання після оголошення угоди про примирення зазначила, що вона дійсно підписала угоду про примирення, проте вона не погоджується з її затвердженням. Просила відмовити у затвердженні угоди, оскільки коли її підписувала, не розуміла її наслідки, крім того зазначила, що при підписанні угоди на неї здійснювався примус зі сторони слідства.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримав угоду про примирення та вважала за можливе її затвердити.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілою.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з угодою про примирення, приходить до висновку про відмову у затвердженні угоди, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 п.1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в її затвердженні.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення, суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд повинен з`ясувати у потерпілого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього кодексу.

У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 слідує, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону, зокрема, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, так як обвинувачена ОСОБА_5 вказує на застосування до неї під час укладання угоди про примирення примусу зі сторони слідчого, який ввів її в оману, а також нерозуміння наслідків укладання такої угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним зі сторони потерпілої, що є підставою відповідно до п.4 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні вищезазначеної угоди про примирення.

В обвинувальному акті дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка). Але, як вбачається з наданих в судовому засіданні пояснень потерпілої ОСОБА_6 , вона бачила як обвинувачена ОСОБА_5 відкрито заволоділа її телефоном, що підпадає під кваліфікацію ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).

Крім того, як пояснила в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 викрадений телефон вона передала на місці скоєння злочину своєму брату, який його потім продав та виручені кошти вони розподілили між собою, що вказує на наявність співучасника злочину, дані про особистість якого не встановлені.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначені обставини свідчать про очевидну невідповідність правової кваліфікації скоєного ОСОБА_5 злочину фактичним обставинам у справі.

Таким чином, оскільки угоду про примирення було укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт та угода про примирення підлягають поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 474, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В затвердженні угоди про примирення від 26.06.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 відмовити.

Повернути обвинувальний акт, а також угоду про примирення відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України прокурору Червонозаводського району м. Харкова для продовження досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1