Справа № 308/2722/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, командира відділення 3-го взводу 2-ї роти охорони військової частини ПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України (в редакції Закону 2001 року),

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 19 березня 2014 року у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р. та мобілізаційного плану, військовослужбовець запасу сержант призваний для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив військову службу у вказаному військовому комісаріаті на посаді стрільця відділення охорони.

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 13 від 16.05.2014 р. сержант ОСОБА_4 призначений на посаду командира відділення роти охорони військової частини НОМЕР_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_4 формувалася у період з 16.05. по 30.05.2014 р.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2014 р. № 3 сержант ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді командира відділення 3-го взводу 2-ої роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у відповідності до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержант ОСОБА_4 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Проте, сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією на особливий період, військової частини ПП НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діями скоює злочин, 24.06.2014 р. самовільно залишив місце служби територію базового табору військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та маючи об`єктивні можливості прибути, незаконно та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби по 09.03.2015 р., перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини ПП НОМЕР_1 та проводячи час на власний розсуд.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року), тобто самовільне залишення місця служби військової частини тривалістю понад один місяць.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 11 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000024 між старшим прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди від 11 березня 2015 року обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні № 0000024 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Також у даній угоді зазначені роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції Закону 2001 року), який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК Україникваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 березня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0000024 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції закону 2001 року) і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1