Справа №
ВИРОК

іменем України

23 вересня 2008 року
м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

при секретарі Герасимчук Н.Ю.,

з участю прокурора Супруна Ю.В.,

підсудної ОСОБА_1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду
Чернігівської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженки м. Носівка Чернігівської області, жительки АДРЕСА_1,
українки, громадянки України, освіта повна вища, пенсіонерки, одруженої,
несудимої,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 10 травня 2002
року до 27 вересня 2005 року ОСОБА_1 обіймала посаду керуючого Носівським
відділенням ВАТ АБ «Приватінвест», яка пов'язана з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, і, таким
чином, являлася службовою особою.

07 жовтня 2004
року ОСОБА_1., внаслідок неналежного виконання службових обов'язків,
передбачених пунктами 3.1, 3.6, 3.11 посадової інструкції керуючого Носівським
відділенням Чернігівського РУ АБ «Приватінвест», не впевнившись в особі
позичальника та не з'ясувавши його дійсне волевиявлення, на підставі
документів, поданих ОСОБА_2, прийняла рішення про видачу приватному підприємцю
ОСОБА_3 кредиту в розмірі 25000 гривень. В результаті неналежного виконання
ОСОБА_1 службових обов'язків ВАТ АБ «Приватінвест» заподіяні матеріальні
збитки, які більш ніж у 250 разів перевищували неоподаткований мінімум доходів
громадян.

Допитана в
судовому засіданні ОСОБА_1. визнала себе по ч. 2 ст. 367 КК України винною
частково і дала показання, що 07 жовтня 2004 року ОСОБА_2 надала їй пакет
документів, необхідних для надання приватному підприємцю ОСОБА_3 кредиту. Чому
документи принесла саме ОСОБА_2підсудна не з'ясувала. ОСОБА_1. знала, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В. працювали разом, і вважала, що самеОСОБА_3бажає отримати
кредит і підписав подані документи, а ОСОБА_2лише допомагає йому оформити
кредитний договір. Після отримання необхідних документів ОСОБА_1підготувала
протокол засідання кредитного комітету та дала розпорядження бухгалтерії банку
на оформлення кредитного договору.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання, що він до Носівського
відділення ВАТ АБ «Приватінвест» з приводу одержання кредиту на суму 25000
гривень не звертався і нікого на це не уповноважував.

Допитана в
судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що у жовтні 2004
року вона працювала головним бухгалтером Носівського відділення ВАТ АБ
«Приватінвест». 07 жовтня 2004 року ОСОБА_1. попросила її підписатися у
протоколі засідання кредитного комітету про надання згоди на отримання кредиту
приватним підприємцем ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_1. дала їй розпорядження на
відкриття рахунків по кредитному договору.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання, що у жовтні 2004 року він
працював інженером-програмістом Носівського відділення ВАТ АБ «Приватінвест». У
відділенні банку функціонував кредитний комітет, головою якого була ОСОБА_1., а
він та ОСОБА_4 були членами цього комітету. Фактично комітет засідання не
проводив. Всі рішення приймала ОСОБА_1., а він та ОСОБА_4 підписували протокол
засідання комітету. У жовтні 2004 року ОСОБА_1. попросила його підписати
протокол засідання кредитного комітету про видачу ОСОБА_3 кредиту на суму 25000
гривень. ОСОБА_5 не знає, хто подавав документи, необхідні для отримання
кредиту. Розпорядження щодо оформлення кредитного договору дала йому ОСОБА_1.

Проаналізувавши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1. своїми діями, які виразилися в неналежному виконанні
службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них,
що спричинило тяжкі наслідки, вчинила службову недбалість, тобто злочин,
передбачений ч. 2 ст. 367 КК України.

Крім щирих
показань підсудної, її вина по ч. 2 ст. 367 КК України підтверджується
висновком експерта ( а.с. 324-332) та показаннями свідків, допитаних в судовому
засіданні.

Таким чином,
ОСОБА_1. винна у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і
підлягає покаранню по вказаній статті КК України.

Обставин, що
обтяжують покарання ОСОБА_1. не виявлено.

Обставинами, які
пом'якшують покарання ОСОБА_1., суд визнає щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину, а також вчинення злочину особою похилого віку, оскільки дана
обставина істотно знижує суспільну небезпечність ОСОБА_1

Враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом'якшують
покарання, ОСОБА_1 згідно санкції ч. 2 ст. 367 КК України повинна бути
призначена міра покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права займати
посаду керівника підприємства, установи, організації без призначення покарання
у виді штрафу.

В судовому
засіданні ОСОБА_1. заявила клопотання про звільнення її від покарання у зв'язку
з актом амністії, яке підлягає задоволенню в частині звільнення від основного
покарання, оскільки відповідно до ст. 14 Закону України «Про амністію» від 19
квітня 2007 року особи, на яких поширюється дія цього Закону, звільненню від
додаткових видів покарань не підлягають.

При провадженні
досудового слідства по справі 16 травня 2008 року спеціалістом було проведено
почеркознавче дослідження документів, вартість якого складає 609 гривень 12
копійок. 08 липня 2008 року в рамках розслідування даної справи було проведено
почеркознавчу експертизу, вартість якої складає 912 гривень 12 копійок.

Відповідно до
положень КПК України, зокрема ст.ст. 128-1, 183, 187-1, 191, 194 КПК України,
роль спеціаліста при провадженні досудового слідства полягає у сприянні й
наданні допомоги при проведенні слідчим слідчих дій. Коли ж для вирішення
певних питань потрібні наукові, технічні, або інші спеціальні знання,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КПК України необхідно призначати експертизу. В
рамках розслідування даної справи не було потреби в дослідженні спеціалістом
документів, оскільки цей висновок спеціаліста не має доказового значення.
Правильність такої правової позиції підтверджується п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 27.12.1985 року «Про додержання судами України
процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних
справ», де зазначено, що пояснення і заяви
спеціаліста не є джерелом доказів і суд на них у вироку посилатись не вправі. За
таких обставин суд визнає, що при провадженні досудового слідства по даній
справі не було необхідності в проведенні спеціалістом почеркознавчого
дослідження, а тому вартість такого дослідження не може бути стягнуто з
підсудної.

На підставі
викладеного, керуючись ч. 3 ст. 6, ст.ст. 324, 331, 343 КПК України, ст.ст.
8-10, 12, 14 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і призначити
їй покарання у виді позбавлення волі строком два роки з позбавленням на один
рік права займати посаду керівника підприємства, установи, організації без
призначення покарання у виді штрафу.

Звільнити
ОСОБА_1 від покарання у виді позбавлення волі згідно пункту «г» ст. 1 Закону
України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 912 (дев'ятсот дванадцяти )
гривень 12 копійок.

Запобіжний
західОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок суду
може бути подано апеляцію протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя
В.М. Дикий