Справа № 11-714-2007р. Головуючий
суду 1 інстанції
ст.296 ч.4, 162 ч.1 Чернюк
194 ч.2 КК України Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Погорєлової Г.М.

суддів:
Войтовського С.А., Гребенюк В.І.

за участю
прокурора Андрєєвої Н.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні
в м. Миколаєві
матеріали

кримінальної справи
за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на
вирок

Доманівського
районного суду Миколаївської області від 31 липня 2007 року,

яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с Богданівна
Доманівського району Миколаївської області, раніше судимого 07.02.2002р.
Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ст.187 ч.2 КК України з
застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі, 15.12.2003 р.
звільненого умовно-достроково від відбування покарання постановою Ковельського
міського суду Волинської області від 05.12.2003 р. України

за ст. 162 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі, за
ст. 296 ч.4 КК України

на 3 роки
позбавлення волі, за ст. 194 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення

волі.

На підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено до
відбуття

4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

народження, уродженця смт. Константинівка

Арбузинського району Миколаївської області, раніше

судимого Арбузинським районним судом

Миколаївської
області 15.08.2005 р. за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі з
випробуванням з іспитованим строком 2 роки на підставі ст. 75 КК України

'за ст. 162 ч.1 КК України на 2 роки обмеження
волі, за ст. 296 ч.4 КК України на 3 роки
позбавлення волі, за ст.
194 ч.2 КК України
на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено 4 роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина
покарання за вище зазначеним вироком суду від 15.08.2005 р. та остаточно
призначено ОСОБА_2 до відбуття 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обох засуджених в солідарному порядку 19347 грн. на
користь ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

За вироком суду 24.02.2007р., у нічний час, в с Богданівна
Доманівського району Миколаївської області, знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
пішли до будинку ОСОБА_1,
де ОСОБА_2 взяв пневматичний пістолет з метою застосування під час погроз
та запропонував іти до будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , щоб там поговорити з
ОСОБА_5

Прийшовши біля 4 год.
ранку 25.02.2007 р. до зазначеного будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вибили вхідні
двері та грубо порушуючи конституційне право на недоторканість житла, зайшли до
будинку. У спальній кімнаті ОСОБА_2, грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до мешканців будинку, які відпочивали в пізній час,
діючи з особливою зухвалістю та погрожуючи пневматичним пістолетом, вчинив
сварку з ОСОБА_5, вдарив його рукояткою пістолета по голові, заподіявши легкі
тілесні ушкодження та бив руками по тулубу, у зв'язку з чим потерпілий почав
захищатися та виганяти їх з будинку.

ОСОБА_1, який разом з ОСОБА_2, сварився з мешканцями, обзивав їх
нецензурною лайкою та погрожував розправою, побачивши, що сварка переросла в
бійку, став заспокоювати ОСОБА_2 Від шуму проснулася Сидоренко Н.Г, стала
допомагати ОСОБА_4 відтягувати ОСОБА_2 від ОСОБА_5. та вигнати з будинку.

Не реагуючи на вимоги припинити хуліганські дії, погрожуючи вище зазначеним
пістолетом, ОСОБА_2 вимагав від ОСОБА_5. показати будинок, в якому мешкає
чоловік на ім'я ОСОБА_7. Коли ОСОБА_5 відмовився, посилаючись на те, що з цім
чоловіком незнайомий, то ОСОБА_2 націлив пістолет на матір ОСОБА_5.- ОСОБА_6,
приставів дуло до живота та погрожував її застрелити, якщо вона не покаже місце
проживання чоловіка на ім'я ОСОБА_7. Злякавшись, вона повела їх до будинку, в
якому мешкав чоловік з таким ім'ям. Засуджені погрожували їй розправою та
примушували іти з ними.

Прийшовши
до будинку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_8 та в якому проживала ОСОБА_9 зі своїми
дітьми,

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постукали у
вхідні двері. Усвідомлюючи, що мешканці їх до будинку не пускають, вони вибили
вхідні двері та зайшли в середину. Почали обшукувати кімнати, розшукувати
чоловіка на ім'я ОСОБА_7. Не знайшовши нікого, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, маючі умисел
на знищення будинку і майна, витягли з шаф та розкидали одяг, підпалили речи і
меблі, усвідомлюючи, що знищують житло людини. З місця події вони пішли, коли
полум'я розгорілося, внаслідок чого завдані збитки на с уму 19347 грн.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить
скасувати вирок суду в частині засудження за ст.ст.162 ч.1, 194 ч.2 КК України
та посилається на непричетність до злочинів. Також оспорює вирок в частині
засудження за ст.296 ч.4 КК України. Зазначає, що пішов до будинку ОСОБА_4 лише
тому, що ОСОБА_2 мав намір поговорити там зі своїм братом ОСОБА_5 Вказує, що у
будинку заспокоював ОСОБА_2, нецензурною лайкою не виражався, у сварку не
вступав. Зазначає, що про ці обставини заявляв і в судовому засіданні. Вважає,
що суд порушив вимоги ч.б ст.16-1 КПК України, не проявив об'єктивності,
оскільки в судовому засіданні не допитана свідок ОСОБА_6 за обставинами підпалу
майна та оспорює свою причетність до цих дій. Стверджує, що коробок з сирниками
був саме у ОСОБА_2 та що з ним про підпал будинку заздалегідь не домовлялися.

В запереченнях на апеляцію засудженого ОСОБА_1 прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді 1
інстанції, просить дану апеляцію залишити без задоволення. Наводить дослівно
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилається на повне
визнання вини ОСОБА_1 та її підтвердження показаннями потерпілих.

У відношенні
засудженого ОСОБА_2 апеляції не подано.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни,
вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши апеляцію засудженого ОСОБА_1, колегія суддів вважає,
що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню та
прийнявши рішення про дослідження доказів частково, суд істотно порушив вимоги
ст.299 КПК України, що перешкодило йому повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України, суд вправі визнати недоцільним
дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру
цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Проте,
як вбачається з протоколу судового засідання, у ОСОБА_1, якому інкриміновано в вину вчинення декількох злочинів,
передбачених ст.ст.162 ч.1, 296 ч.4, 194 ч.2 КК України, не було з'ясовано, чи
визнає він себе винним по кожному обвинуваченню та повністю чи частково. В
судовому

засіданні
засуджений допитаний вкрай поверхово, у зв'язку з чим залишилися нез'ясованими
суттєві фактичні обставини справи, які викладені в формулюванні обвинуваченні
та утворюють ознаки інкримінованих ОСОБА_1 злочинів.

Але навіть з тих пояснень засудженого, які викладені в протоколі судового
засідання, видно, що ОСОБА_1
фактично не визнавав причетність до вчинення хуліганських дій в будинку
ОСОБА_4 та до умисного знищення шляхом підпалу майна ОСОБА_8 Щодо порушення
недоторканності житла ОСОБА_4, то він давав непослідовні показання стосовно
обставин проникнення в житло потерпілої. Таким чином, ОСОБА_1, не
спростовуючи своєї присутності на місцях події, оспорював фактичні обставини
справи стосовно всього інкримінованого йому обвинувачення.

В порушення вимог ст.297 ч.2 КПК України цивільний позов
ОСОБА_8 на початку судового слідства, після читання обвинувального висновку, не
оголошувався. Хоча даний позов й був потім оголошений перед закінченням
судового слідства, але не було з'ясовано у засудженого ОСОБА_1, чи оспорює він
розмір цивільного позову, що також є обов'язковим при вирішенні питання про
обсяг дослідження доказів у порядку ст.299 ч.3 КПК України та з огляду на те,
що під час провадження по справі ОСОБА_1 стверджував, що підпал майна ОСОБА_8,
внаслідок чого й була заподіяна матеріальна шкода, вчинив один ОСОБА_2

Наведене свідчить, що суд прийняв рішення про часткове
дослідження доказів по даній кримінальній справі всупереч вимогам ст.299 ч.3
КПК України, що відповідно до ст.370 КПК України є істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону. Тому на підставі п.3 ч.1 ст.367 КПК України
вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальна справа - поверненню на новий
судовий розгляд.

Водночас колегія суддів звертає увагу суду й на те, що в мотивувальній
частині вироку показання засудженого ОСОБА_1
з приводу фактичних обставин справи приведені не відповідно до запису в
протоколі судового засідання, а є дослівним викладенням формулювання
пред'явленого йому обвинувачення.

Твердження апелянта, пов'язані з недоведеністю вини, апеляційною інстанцією
не перевіряються у зв'язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав.

Підлягає
скасуванню відповідно до ч 2 ст.365 КПК України вирок і у відношенні
засудженого ОСОБА_2, оскільки розгляд апеляції засудженого ОСОБА_1 дає аналогічні
підстави для прийняття рішення на користь засудженого ОСОБА_2, дії якого згідно
з пред'явленим обвинуваченням є спільними.

Колегія суддів звертає увагу суду й на те, що у вироку
допущені помилки при написанні прізвища та місця народження ОСОБА_2 (не
відповідно до копії паспорту - а.с.92).

Керуючись ст.ст.
365,366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2007 р. у відношенні ОСОБА_1, а на підставі
ч.2 ст.365 КПК України і у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а кримінальну справу
повернути на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суду.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишити взяття під варту.