Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/386/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0002062 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_8 , старшого прокурора прокуратури м. Олександрії ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.12.2014 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єрмак Павлодарської області Казахстан, українця, особи без громадянства, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:

-22.11.2001 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-25 грудня 2006 року апеляційним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 396 КК України до 2 років позбавлення волі. Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2007 року звільнено від подальшого відбуття покарання на підставі ст.3 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року;

-19.08.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнився 18.05.2010 року по відбуттю покарання.

визнано винним та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 121 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі

за ч.2 ст. 125 КК України - 6 місяців арешту

за ч.З ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання в вигляді 8(восьми) років позбавлення волі.

Виправдано ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки не доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1000 грн. моральної шкоди.

Інші учасники судового розгляду:

прокурора ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисника-адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, а також умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а також незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно при слідуючих обставинах:

5 травня 2013 року біля 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 під час сварки , що виникла на грунті особистих неприязних відносин , діючи умисно, декілька разів наніс удари ножем в область обличчя та шиї ОСОБА_10 , умисно заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді ран обличчя та шиї. Згідно висновку судово-медичної експертизи №244 від 19 червня 2013 року дані ушкодження у сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров я на термін від 6 до 21 доби.

Крім цього, 27 липня 2013 року біля 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході сварки, що виникла на грунті раптових неприязних стосунків між ним та раніше йому невідомим ОСОБА_13 умисно наніс останньому кулаками рук не менше 3 ударів в область голови, ногами не менше 3 ударів в область тулуба, після чого потерпілий впав на підлогу.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_7 , тримаючи дерев`яну ніжку від табуретки в руці, наніс нею потерпілому не менше трьох ударів в область тулубу та не менше 1 удару в область голови. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: синці очниць, садна правої половини обличчя, лівої лобно-тім`яної ділянки, кривовилив у м які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальний крововилив, субдуральний крововилив, забій головного мозку в комплексі з переломом основи черепу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №261 від 16 вересня 2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, так як є небезпечними для життя в момент спричинення.

В подальшому ОСОБА_13 був доставлений до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від набряку головного мозку, який є наслідком спричинення йому даних ушкоджень.

Крім цього, 21 вересня 2012 року біля 23 год. ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 , де діючи умисно, повторно, маючи раптово виниклий умисел, не зважаючи на зауваження ОСОБА_15 , відкрито заволодів качкою породи «Мускусна» віком 4 місяці вартістю 52 грн., після чого з викраденим майном покинув територію домоволодіння, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як його злочинні дії були припинені чоловіком власниці качки ОСОБА_16 , який наздогнав ОСОБА_7 та повернув викрадене майно.

В апеляційних скаргах:
- прокурор скасувати вирок в частині виправдання за ч.2 ст. 185 КК України та в частині розміру призначеного судом покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді 6 місяців арешту, за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Так, під час досудового розслідування вина ОСОБА_7 в скоєнні таємного викрадення майна ОСОБА_17 була повністю доведена зібраними доказами та показами самого ОСОБА_7 , який на досудовому слідстві дав послідовні свідчення про обставини крадіжки майна ОСОБА_17 до показів ОСОБА_7 в частині заперечення причетності до викрадення металевих труб з домоволодіння потерпілої слід віднестись критично та розцінити їх як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Судом, при визначенні розміру покарання ОСОБА_7 не враховано, що обвинувачений скоїв ряд злочинів, в тому числі 2 тяжкі, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів. Призначене судом покарання є недостатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

- захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок Олександрійського міськрайонного суду від 15 грудня 2014 року змінити. Кримінальне провадження за ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 15 та ч.2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_7 закрити за відсутності складу злочину. Зменшити призначене судом за ч.2 ст. 121 КК України покарання до мінімального, передбаченого санкцією даної норми закону.

Зазначає, що по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 пояснював в суді, що ножові поранення ОСОБА_19 отримав з необережності ОСОБА_7 , знаходячись в стані необхідної оборони. І його покази повністю підтримали в суді свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , але суд їх покази до уваги не взяв.

По факту викрадення качки ОСОБА_7 зазначає, що як встановлено в судовому засіданні після виявлення потерпілим та свідками факту крадіжки качки, ОСОБА_22 ніяких дій на продовження заволодіння нею не вчиняв, опору не чинив, тобто його дії, розпочаті як таємне викрадення, не переросли у відкрите викрадення. Вартість качки складає 52 грн., тобто ОСОБА_22 вчинив дрібну крадіжку, а не кримінально-карану і повинен понести відповідальність за ст. 51 КУпАП.

- обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що по факту кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України неодноразово наполягав на необхідності проведення відтворення подій за його участю та участю свідків, але і слідство і суд відмовляли йому в цьому. Тому що дані обставини відтворити неможливо, оскільки вони є вигаданими.

Зазначає, що він добровільно відмовився від продовження даного злочину, а саме викрадення качки.

З приводу спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_23 зазначає, що умислу на їх вчинення не мав взагалі ніякого, даний факт стався лише через необережність ОСОБА_7 та через його самовпевненість, що нічого страшного статись не може. Зазначає, що конфліктну ситуацію потерпілий спровокував сам своєю агресивною поведінкою. Також вказує, що судовий експерт так і не надав чіткої відповіді чи могло бути так, що травми, в результаті яких настала смерть ОСОБА_13 могли бути ним отримані в результаті падіння його через стілець на підлогу.

Також зазначає, що судом не досліджувався ой факт, що потерпілого ОСОБА_13 в якийсь час винесли з квартири і поклали в під`їзді, неподалік сміттєпроводу і він там пролежав не одну годину. З цього приводу взагалі нічого не досліджувалось і навіть не опитувались мешканці під`їзду.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Зазначає, що даний інкримінований йому злочин не знаходить свого обгрунтуваного підтвердження взагалі, а тому є сумнівним та підлягає безумовному закриттю та перекваліфікуванню. Зазначає, що всі його покази, заперечення, зауваження на досудовому слідстві судом навмисно не брались до уваги належним чином, що і призвело до невірного тлумачення та трактування всіє кримінальної справи.

Також просить детальніше розібратись у висновках судово-медичної експертизи та допитати судмедексперта.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд чи на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційних скарг адвоката та обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити їхні апеляційні скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Досудове розслідування в даному кримінальному провадженні в частині доведеності вини про наявність в діях ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 121, за ч.2 ст. 125, ч.З ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України проведено відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, а викладені у вироку суду висновки ґрунтуються на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку та належно оцінені судом.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнає свою вину за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України доведеність його вини у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_14 (а.с. 50 т.2) про те, що на території двору у неї стоїть торговий павільйон, вона працює там реалізатором . Частину ходового товару вона занесла в приміщення коридору свого будинку, який реалізує після закриття торгового павільйону. 21.09.2012 року біля 23 год. до них в двір зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_24 і попросили продати їм пиво. Чоловік продав їм пиво, яке стояло на веранді їхнього будинку і закрив двері будинку. Через деякий час чоловік вибіг з будинку, а повернувшись повідомив, що ОСОБА_7 вкрав качку з їхнього двору, але він її забрав. Наполягає на суворій мірі покарання.
- показаннями свідка ОСОБА_16 (а.с. 51 т.2) проте, що 21.09.2012 року біля 23 год. до них прийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_7 і попросили продати пиво та продукти харчування. Він продав їм те, що вони замовляли і світло в дворі не вимикав, щоб вони мали можливість вийти з двору. А сам зайшов в будинок і спостерігав за ними через вікно і побачив, що ОСОБА_7 побіг до сараю і схопив там качку, а потім побіг до калітки. Коли він вискочив в двір, ОСОБА_24 та ОСОБА_7 вже сиділи в машині ОСОБА_25 . Він відкрив двері машини і вимагав від ОСОБА_7 повернути викрадену качку. Останній заперечував викрадення качки, але коли по його проханню підняв і показав руки, качка вислизнула з-під ніг ОСОБА_26 і побігла в двір. Він зайшов в двір, а ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 поїхали.
- показаннями свідка ОСОБА_15 (а.с. 85-86 т.2) проте, що 21.09.2012 року він разом з знайомим йому ОСОБА_25 розпивали у останнього алкогольні напої, згодом до них прийшов ОСОБА_7 .Через деякий час вони поїхали до ОСОБА_14 додому купити пиво та продукти харчування. В двір заходили він та ОСОБА_7 , а ОСОБА_25 залишився в машині. Коли вони придбали пиво та продукти і прямували до виходу з двору, ОСОБА_7 раптом побіг до сараю, де сиділи качки. Він попередив ОСОБА_7 , щоб він не чіпав качок, але ОСОБА_7 на його слова не відреагував.Він сів в машину ОСОБА_25 , а потім прибіг ОСОБА_7 . Згодом з двору вибіг ОСОБА_16 і почав вимагати повернути вкрадену качку. ОСОБА_7 підняв руку і качка втікла з машини в двір. На наступний день він та ОСОБА_25 ходили до ОСОБА_14 і вибачалися за дії ОСОБА_7

- показаннями ОСОБА_27 (а.с. 85 т.2) про те, що 21.09.2012 року він сидів в машині біля двору ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_28 зайшли в двір до ОСОБА_14 , щоб купити пиво та продукти харчування. Першим з двору вийшов ОСОБА_28 і сказав йому , що ОСОБА_7 вкрав з двору качку. Потім з двору вийшов ОСОБА_7 та сів в машину. Через деякий час вийшов з двору ОСОБА_29 і почав вимагати повернути качку.
Твердження обвинуваченого у апеляційній інстанції про недоведеність судом першої інстанції його вини за пред`явленим обвинуваченням, колегія суддів визнає надуманими, оскільки ОСОБА_7 не навів будь-яких доводів щодо неправильності висновків суду, зокрема, щодо недостовірності чи недопустимості доказів, які суд безпосередньо дослідив у судовому засіданні, а саме показань потерпілої, свідків та наведених у вироку письмових доказів, та які є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні саме грабежу за обставин, встановлених судом.
Відповідно до вимог кримінального закону, виходячи з Пленуму ВСУ №12 від 25.12.1992 року, в п.5 зазначено, що грабіж - це відкрите викрадення майна у присутності потерпілого або інших осіб, якщо винна особа усвідомлює цю обставину.
При відмежуванні крадіжки від грабежу треба виходити із направленості умислу винної особи і даних про те, чи усвідомлювали потерпілий або інші особи характер вчинюваних винним дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється у відсутності потерпілого чи інших осіб, але й тоді, коли воно відбувається у їх присутності за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для них, а також тоді, коли потерпілий чи інші особи неусвідомлюють (в силу сп`яніння, малолітства тощо) факту протиправного вилучення майна.
Виходячи з пояснень, які були надані свідками ОСОБА_16 , який бачив як вчинюється крадіжка, а свідок ОСОБА_15 своїми діями намагався попередити викрадення майна ОСОБА_30 зважаючи на те, що інші особи бачили та розуміли, що обвинуваченим вчинюється крадіжка, робили йому попередження, які він проігнорував, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого та захисника про закриття кримінального провадження за вказаним епізодом за відсутністю складу злочину. За вказаних обставин суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, при вчиненні зазначеного правопорушення ОСОБА_7 розумів, що скоює злочин у присутності інших осіб.
Заперечення вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 (а.с. 84-85 т.2) про те, що 5.05.2013 року він прийшов на дачу до тітки ОСОБА_7 . Там знаходилася його співмешканка ОСОБА_31 , яка була п`яна та не хотіла йти додому. В ході сварки з ОСОБА_7 останній наніс йому тілесні ушкодження ножем. На наступний день ОСОБА_7 вибачався перед ним , пояснюючи що був п`яний і тому так вчинив.
- показаннями свідка ОСОБА_32 (а.с. 118-119 т.2) про те, що 5.05.2013 року він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 розпивали спиртні напої на дачі . Потім він заснув, а коли прокинувся та вийшов на кухню, то побачив на підлозі кухні кров. Йому пояснили, що приходив ОСОБА_10 з ножем, а ОСОБА_7 його вихватив і порізав ОСОБА_10 . Як саме наносилися тілесні ушкодження , він не бачив. Пояснив, що раніше ОСОБА_10 неодноразово приходив до них і забирав додому свою співмешканку ОСОБА_31 , але конфліктів ніколи не було.
- показаннями свідка ОСОБА_20 (а.с. 119 т.2) яка являється сестрою обвинуваченого і пояснила, що 5.05.2013 року вона разом з Аносовими, ОСОБА_7 , ОСОБА_31 випивали на дачі ОСОБА_36 . До них приходив ОСОБА_10 і хотів забрати свою співмешканку ОСОБА_31 додому. Так як він побачив свою співмешканку роздягнену на дивані, то він приревнував її до ОСОБА_7 і у них виникла сварка. У ОСОБА_10 був з собою ніж, який ОСОБА_7 забрав та викинув. І ОСОБА_10 пішов додому, співмешканку не зміг забрати, так як вона була п`яна. Потім він знову повернувся і між ним та ОСОБА_7 знову виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 взяв з плити кухонний ніж і тримав перед собою. Вона відволіклася і не бачила , як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 , бачила лише останнього на підлозі в крові. ОСОБА_37 тілесних ушкоджень не було. Пояснила, що ОСОБА_7 стає дуже агресивним, коли знаходиться в нетверезому стані. А ОСОБА_10 і раніше приходив до них і забирав співмешканку, але конфліктів ні з ким у нього не було.
- показаннями свідка ОСОБА_38 (а.с. 120 т.2) . про те, що 05.05.2013 року він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_32 , ОСОБА_31 та ОСОБА_34 випивали на дачі. Бачив, що ОСОБА_10 приходив забирати свою п яну співмешканку ОСОБА_31 додому. Він і раніше завжди приходив її забирати, але ні з ким у нього конфліктів не було. Як саме нанесли ОСОБА_10 тілесні ушкодження, він не бачив, так як спав. Коли прокинувся, то побачив ОСОБА_10 з порізаними ранами. Йому сказали, що останній побився з ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_10 пішов додому, а прибіг ОСОБА_7 з рушницею і почав стріляти в землю. Вони злякалися і викликали міліцію.
- показаннями свідка ОСОБА_39 (а.с. 242 т.2) про те, що 05.05.2013 року вона разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_32 , ОСОБА_31 випивали на дачі. Бачила, що ОСОБА_10 приходив забирати свою п`яну співмешканку ОСОБА_31 додому і у нього за поясом був ніж. Чекригін вийшов з хати до нього та забрав у Єфремова ніж та викинув. Потім ОСОБА_10 в хаті взяв другий ніж і між ним та ОСОБА_7 виникла бійка, в ході якої ОСОБА_7 порізав ОСОБА_10 . Як саме наносилися удари вона не бачила. Бачила пізніше ОСОБА_10 в крові. Конфлікт виник між ними тому, що ОСОБА_10 побачив свою співмешканку роздягнутою в будинку та приревнував до ОСОБА_7 .Пояснила також, що ОСОБА_10 був порізаний і в крові, а на ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було.
- протоколом від 05.05.2013 року прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_10 про причинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
- висновком судово-медичної експертизи № 261 від 16.09.2013 року згідно якого у ОСОБА_10 на момент огляду виявлені рубці обличчя, шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров я на термін від 6 до 21 доби, рана носа - до категорії легких тілесних ушкоджень.
Колегія суддів вважає необгрунтованими твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо того, що ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 в стані необхідної оборони та бажанням обвинуваченого уникнути відповідальності, з огляду на те, що ОСОБА_7 в результаті даної сварки жодних тілесних ушкоджень не отримав. Свідками, під час судового розгляду, підтверджено факт бійки між обвинуваченим та потерпілим, а не тільки те, що ОСОБА_7 захищався від дій ОСОБА_10 .
По факту нанесення тяжких тілесних ушкоджень (ч.2 ст. 121 КК України) потерпілому ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину частково, зазначивши, що умислу на вчинення тілесних ушкоджень потерпілому взагалі не мав і це сталося через його самовпевненість та необережність. Проте вина ОСОБА_7 повністю підтверджується наступними доказами, які були досліджені в суді І інстанції та визнані належними та допустимими, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_40 (а.с. 120-122) про те, що він разом з знайомими випивали в квартирі АДРЕСА_3 . З ними був і ОСОБА_7 . Подій того дня він точно не памятає, так як пройшло багато часу, але пояснив, що на досудовому слідстві давав пояснення без примусу, добровільно, проводився слідчий експеримент в квартирі. Памятає, що голова у ОСОБА_13 була розбита, один стілець на кухні був розламаний. Вони викликали швидку допомогу і ОСОБА_13 відвезли до лікарні. Після перегляду відеозапису слідчого експерименту з участю ОСОБА_41 від 29.07.2013 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 підтвердив, що сказане в процесі слідчого експерименту відповідає дійсності, при наданні пояснень ОСОБА_42 він називав ОСОБА_7
- показаннями свідка ОСОБА_43 (а.с.236-238), який зазначив про те, що він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 випивали в квартирі ОСОБА_44 . Згодом прийшов якийсь чоловік і між ним та ОСОБА_13 виник конфлікт, в ході якого вони наносили один одному удари.В бійку втрутився ОСОБА_7 і почали між собою битися ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . В ході бійки ОСОБА_7 бив ОСОБА_13 руками, ногами та ніжкою від стільчика. Сарага впав на підлогу біля умивальника. Потім він пішов спати, а ОСОБА_13 залишився лежати на кухні. Вночі вони виявили ОСОБА_13 на підлозі, останньому було погано і вони винесли його з квартири на сходовий майданчик біля сміттєпроводу. Вранці виявили його на тому ж місці і швидку допомогу викликали біля 16 год. Пояснив, що під час слідчого експерименту розповідав добровільно про обставини злочину.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2013 року за участю свідка ОСОБА_41 , в ході якого останній розповів, що ОСОБА_7 наносив ОСОБА_13 в ході бійки удари ногами та руками по різним частинам тіла, в тому числі і по голові. Коли ОСОБА_13 впав коло умивальника на підлогу, то ОСОБА_7 вдарив його два рази кулаком по голові. Потім випив спиртне і знову бив ОСОБА_13 руками та ногами. Останній втратив свідомість, а ОСОБА_7 взяв ніжку від табурета і вдарив нею ОСОБА_13 по голові.
- відеозаписом протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2013 року за участю свідка ОСОБА_40 , проглянутими в судовому засіданні
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2013 року за участю свідка ОСОБА_43 в ході якого останній розповів що між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 виникла бійка, в ході якої ОСОБА_7 наносив ОСОБА_13 удари кулаками та ногами по різних частинах тіла, від яких він впав на підлогу біля умивальника. А потім ОСОБА_7 дерев`яною ніжкою від табуретки ударив ОСОБА_13 по голові і декілька разів по тулубу.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 в ході якого останній в присутності захисника ОСОБА_45 та судово-медичного експерта ОСОБА_46 розповів про обставини та механізм нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_13
- відеозаписом протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2013 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , переглянутого в судовому засіданні.
- висновком судово-медичної експертизи № 261 від 16.09.2013 року, згідно якої безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 являється набряк головного мозку , як наслідок сукупності внутрішньочерепних ушкоджень, які складають комплекс черепно-мозкової травми.
При судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми: синці очниць, садна правої половини обличчя, лівої лобно-тім`яної ділянки, крововилив у м які тканини волосистої частини голови, субарахноїдальний, субдуральний крововиливи, забої головного мозку в комплексі з переломами основи черепу. Вказане ушкодження могло виникнути від дії тупих твердих предметів (предмету), у живих осіб несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя в момент заподіяння та своєму клінічному перебігу і знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю.
Тілесні ушкодження в області верхніх кінцівок, грудної клітини та комплекс черепно-мозкової травми, що були виявлені на трупі ОСОБА_13 могли виникнути і за обставин, на які вказував ОСОБА_7 в результаті слідчого експерименту.
- протоколом огляду місця події від 28.07.2013 року з фототаблицею, згідно якого в ході огляду кв. АДРЕСА_3 на кухні біля умивальника виявлені плями бурого кольору, у кухонної табуретки відсутня одна ніжка.
- протоколом огляду місця події від 28.07.2013 року , згідно якого в ході огляду сходового майданчику на 2 поверсі будинку АДРЕСА_5 на підлозі виявлені плями бурого кольору.
- поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_47 про те, що і від одного удару з значною силою могли виникнути декілька переломів в області основи черепа. Пояснив, що при падінні від удару не могли бути заподіяні виявлені тілесні ушкодження в тіменій області голови, так як на потилиці трупу ОСОБА_13 не було виявлено ушкоджень, що характерні при падінні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції стосовно твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що смерть потерпілого могла настати в результаті падіння його через стілець на підлогу спростовується його ж показаннями, наданими під час проведення слідчого експерименту 29.07.2013 року, в ході якого ОСОБА_7 пояснив , що особа , яку він називав « Тюша» ударив ОСОБА_13 один раз ногою в область тулуба і ОСОБА_13 впав, а потім останнього почав бити він, ОСОБА_7 .Крім того, з показань ОСОБА_7 на слідчому експерименті 29.07.2013року, показань свідків ОСОБА_43 та ОСОБА_41 на слідчих експериментах29.07.2013 року після нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_13 впав коло умивальника на підлогу, а батарея знаходиться впротилежній стороні, тому ОСОБА_13 не міг при падінні вдаритися об батарею і отримати виявлені тілесні ушкодження в область голови. Даний висновок підтверджується і поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_47 в судовому засіданні.
По епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_17 , ОСОБА_7 визнано невинним та виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України. Прокурором не надано достатніх доказів щодо доведеності вини ОСОБА_7 .

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції щодо виправдання ОСОБА_7 по епізоду викрадення майна належного ОСОБА_17 в зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази та аналізуючи їх в сукупності, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про повну доведеність вини обвинуваченого в вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 125, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України цілком обґрунтованими.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неоднарозово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі. Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому слід зазначити, що вид та термін призначеного покарання, на переконання колегії суддів, є виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчинених ним діянь та його особі, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів. За вказаних обставин підстав для задоволення апеляційних скарг - не вбачається.
Дослідивши матеріали справи в межах апеляції, колегія суддів істотних порушень процесуального закону під час досудового та судового слідства по справі, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Олександрії ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.12.2014 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2