Справа № 1-20/2008 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року Ріпкинський районний
суд Чернігівської області

у складі: головуючого -
судді Жовток Є.А.

при секретарі Нерус Н.І.

з участю прокурора Лепської Н.П.

потерпілогоОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Усть-Ілімськ Іркутської області
Російської Федерації, українця, громадянина України, з професійно-технічною
освітою, одруженого, не працюючого, не військовозобов”язаного, маючого на
утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

ВСТАНОВИВ:

04.08.2007
року близько 14 години поблизу господарства № 67, розташованого по вул.Дружби в
с.Олешня Ріпкинського району Чернігівської області ОСОБА_1., на грунті раптово
виниклих неприязних стосунків, наніс
ОСОБА_2
один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав
та вдарився головою об асфальтовану поверхню,
отримавши тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою
тривалого розладу здоров»я.

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочину визнав частково та
показав, що станом на серпень 2007 року він працював водієм Папірнянського
кар»єру скляних пісків. У другій половині дня 04.08.2007 року ОСОБА_1., разом з
іншими водіями перевозив пісок з кар»єру до залізничної станції Грибова Рудня.
Під час рейсів автомобілі ОСОБА_1 та
інших водіїв неодноразово намагалися зупинити троє раніше незнайомих чоловіків,
котрі перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, кидалися під колеса
транспорних засобів та робили непристойні жести. Під час чергового рейсу з
кар»єру до станції, водії виявили завал із каміння та палиць на дорозі, по якій
вони рухались. Розібравши завал ОСОБА_1. разом з колегами вирішили, що перешкоду
створили три незнайомі чоловіки, які
раніше робили спроби зупинити автомобілі. Наздогнавши вказаних осіб в
с.Олешня ОСОБА_1., разом з іншими водіями, почали обурюватись поведінкою
незнайомців і між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. Під час сварки
ОСОБА_1. штовхнув одного з чоловіків, як згодом з»ясувалося ОСОБА_2, а потім
ударив його один раз кулаком правої руки в обличчя, від чого потерпілий впав на
асфальтоване покриття дороги та, можливо, втратив свідомість. Під час конфлікту
ОСОБА_1. бачив, як його колега ОСОБА_3. вдарив другого з незнайомців. Майна
незнайомців, в тому числі мобільного телефона потерпілого, ОСОБА_1та його
товариші не забирали. У скоєному ОСОБА_1. щиро кається, однак вказує, що
злочин вчинив внаслідок неправомірних
дій незнайомців. Заявлений потерпілим цивільний позов ОСОБА_1 визнає в частині
відшкодування моральної шкоди, однак у меншому розмірі, ніж заявлено
потерпілим. В частині відшкодування матеріальної шкоди підсудний позовні вимоги
не визнає, оскільки непричетний до зникнення мобільного телефона
потерпілого.

Крім часткового визнання вини
підсудним, винність ОСОБА_1 у вчиненні
злочину підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених в судовому
засіданні.

Так, допитаний в судовому
засіданні потерпілийОСОБА_2. показав, що ввечері 03.08.2007 року він разом з
друзями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхав відпочивати на озеро поблизу с.Олешня
Ріпкинського району. Відпочиваючи ОСОБА_2. звечора разом з друзями вживали
горілку, а вранці наступного дня випили не більше ніж по дві пляшки пива та,
близько 11 години, пішли на залізничну станцію Грибова Рудня. Спізнившись на
поїзд вони вирішили піти на автодорогу Чернігів-Нові Яриловичі, однак
помилились із напрямком та стали повертатись до с.Олешня. Рухаючись по лісовій
дорозі потерпілий з товаришами голосували автомобілям «КАМАЗ», котрі перевозили
пісок, однак транспортні засоби не зупинялись.ОСОБА_2. разом з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 голосували автомобілям стоячи на узбіччі дороги, дорожньому руху не
перешкоджали, завалів з каміння та гілок на дорозі не робили. Підходячи до
с.Олешня потерпілий почув звук декількох автомобілів «КАМАЗ», які зупинилися
поряд. З автомобілів вискочили водії та безпричинно напали на ОСОБА_2 та його
товаришів. Один з водіїв, як згодом він дізнався - ОСОБА_1., намагався нанести
ОСОБА_2. удар ногою, однак потерпілий ухилився від цього удару. Потім ОСОБА_2
відчув, що йому нанесли удар ззаду по голові, від якого він впав на землю.
ОСОБА_1. в цей час знаходився попереду ОСОБА_2 і коли останній намагався
підвестись, наніс один удар ногою в область обличчя, від чого ОСОБА_2 втратив
свідомість. Коли ОСОБА_2 прийшов до тями, він виявив зникнення свого мобільного
телефона і вважає що його забрали нападники. В той же день ОСОБА_2 зателефонуав
до міліції, а коли дістався до м.Чернігова, то звернувся за медичною
допомогою. Потерпілий просить стягнути з
підсудного на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди 2000 грн., а
також в якості відшкодування майнової шкоди, завданої зникненням телефона 857
грн.

Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що вранці 04.08.2007 року він разом зОСОБА_2.
та ОСОБА_5., після відпочинку на озері поблизу с.Олешня Ріпкинського району,
вирішили повертатись до м.Чернігова, однак спізнились на поїзд. Спитавши у
місцевого жителя дорогу, вони вирішили пішки дістатись до автодороги
Чернігів-Нові Яриловичі, однак пішли не в тому напрямку і вимушені були вдруге
повернутись в с.Олешня. По дорозі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 шляхом
голосування намагалися зупинити автомобілі, які возили пісок, але це їм не
вдалося. В с.Олешня до ОСОБА_4 з товаришами наблизились автомобілі «КАМАЗ», з
яких вискочило декілька чоловіків котрі безпричинно на них напали, наносячи
удари ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Від ударів ОСОБА_2 з ОСОБА_4 впали на землю та
втратили свідомість. Прийшовши до тями ОСОБА_4 побачив, що ОСОБА_2 лежав у
крові, а у ОСОБА_5, який згодом підійшов, також були видимі тілесні ушкодження.
Після бійки у ОСОБА_2 зник мобільний телефон, який до інциденту знаходився на
поясі. В той день ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вжили незначну кількість пива і у
стані сп»яніння не перебували, перешкод у русі вантажним автомобілям вони не
створювали.

Допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_3. показав, що коли у другій половині дня
04.08.2007 року він, разом з іншими водіями, серед яких був і ОСОБА_1.,
перевозили пісок з кар»єру на залізничну станцію Грибова Рудня, автомобіль
«КАМАЗ», під його керуванням, неодноразово намагались зупинити троє чоловіків,
які знаходились у стані алкогольного сп»яніння. Вказані особи намагались
зупиняти і інші автомобілі, висловлювались нецензурною лайкою, показували
непристойні жести, кидались під колеса. Під час чергової ходки, коли ОСОБА_3
повертався з кар»єру, він побачив на дорозі завал із каміння та палиць.
Розібравши разом з іншими водіями перешкоду, вони поїхали далі і в с.Олешня
наздогнали чоловіків, котрі раніше намагались зупинити автомобілі. Оскільки всі
незнайомі чоловіки вели себе неадекватно внаслідок алкогольного сп»яніння, не
реагували на зауваження, ОСОБА_3 вдарив одного з них, а ОСОБА_1наніс іншому
удар кулаком в обличчя. Після сутички ОСОБА_3 з колегами продовжили
роботу. Ніяких речей у незнайомців, в
тому числі мобільного телефона, він з іншими водіями не забирав.

З показів свідка ОСОБА_6,
даних в судовому засіданні, вбачається, що після обіду 04.08.2007 року він
разом з іншими водіями, серед яких був і ОСОБА_1., перевозили пісок з кар»єру,
розташованого поблизу с.Олешня, до залізничної станції Грибова Рудня. Під час
здійснення рейсів троє раніше невідомих йому чоловіків, котрі перебували у
стані алкогольного сп»яніння, декілька разів намагалися зупинити автомобіль
«КАМАЗ», яким керував ОСОБА_6. Згодом ОСОБА_6 та інші водії виявили на дорозі
завал із каміння та частин дерев, який вони розібрали та рушили у напрямку
с.Олешня. Дійшовши висновку, що перешкоду на дорозі створили чоловіки, які
перед цим зупиняли транспортні засоби, водії наздогнали цих осіб в с.Олешня.
ОСОБА_6. бачив, як ОСОБА_1. підходив до одного з чоловіків, після чого останній
падав на асфальтоване покриття дороги. Момент нанесення удару ОСОБА_1
потерпілому свідок не бачив. Будь-яких речей у незнайомих чоловіків водії не
забирали.

Допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_7. показав, що у другій половині дня 04.08.2007
року, коли він разом з ОСОБА_3., ОСОБА_6., ОСОБА_8 та ОСОБА_1. на автомобілях
«КАМАЗ» перевозили пісок з кар»єру до станції Грибова Рудня, троє раніше
незнайомих їм чоловіків, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння,
неодноразово намагалися зупинити транспортні засоби, перешкоджали їх руху. Коли
після чергового рейсу водії виявили на дорозі завал із фрагментів бетону та
деревини, вони прийшли до висновку, що перешкоду створили особи, які раніше
зупиняли автомобілі. В»їхавши за групою автомобілів в с.Олешня, ОСОБА_7 побачив,
як його колеги зупинились поблизу незнайомців, а ОСОБА_1. розмовляв з одним із
них, розмахуючи руками та згодом вдарив рукою незнайомця в область обличчя, від
чого останній впав на асфальтоване покриття дороги. Мобільного телефона у
потерпілого ні Воскресенський, ні інші водії не забирали.

Аналогічні свідчення дав в
судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8.

З протоколу допиту свідка
ОСОБА_9., оголошеного в судовому засіданні, вбачається, що 04.08.2007 року
близько 11 години він разом з ОСОБА_4 таОСОБА_2. після відпочинку на озері,
розташованому поблизу с.Олешня, вирішили повертатись до м.Чернігова. З цією
метою ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спочатку пішли на залізничну станцію, однак
спізнившись на поїзд вирішили йти на трасу Київ-Нові Яриловичі. Заблукаши,
ОСОБА_5 разом з товаришами повернулись

до
с.Олешня, де їх наздогнала група з 4-5 автомобілів «КАМАЗ», з яких вискочили
чоловіки. Один з цих чоловіків ударив ОСОБА_5 в обличчя, збивши окуляри, після
чого останній не бачив перебігу подальших подій. Коли автомобілі поїхали а
ОСОБА_5 знайшов свої окуляри, він побачив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 лежали на
землі. Коли ОСОБА_2 прийшов до свідомості, то повідомив про зникнення свого
мобільного телефона. Згодом ОСОБА_5 з товаришами повідомили про пригоду в
міліцію. В той день зранку вони вживали пиво у кількості приблизно по 1 літру
на чоловіка, а по дорозі намагалися зупинити автомобілі «КАМАЗ», але голосували
стоячи на узбіччі, не перешкоджаючи руху транспортних засобів (а/с 36-37).

З протоколів очних ставок між
ОСОБА_1. та ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_3., ОСОБА_7. вбачається, що свідки
підтвердили, як ОСОБА_1. наносив удар рукою в область обличчя одному з
незнайомих чоловіків 04.08.2007 року в с.Олешня (а/с 42-49).

Під час відтворення
обстановки та обставин події, ОСОБА_1. розповів та показав на місці, яким чином
він наносив удар кулаком в обличчя одному з незнайомих чоловіків 04.08.2007
року в с.Олешня (а/с 58-60).

З висновку судово-медичної
експертизи № 2627 від 17.10.2007 року вбачається, що у ОСОБА_2 мали місце
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, двобічного перелому нижньої щелепи справа, які могли утворитись
04.08.2007 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії середнього
ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров»я. В медичній документації
даних про наявність або відсутність алкоголю в крові потерпілого не міститься
(а/с 39-40).

Згідно висновку додаткової
судово-медичної експертизи № 2688 від 24.10.2007 року, у ОСОБА_2 мали місце
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, двобічного перелому нижньої щелепи справа та зліва, які могли утворитись
04.08.2007 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії середнього
ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров»я. Всі вказані тілесні
ушкодження могли утворитись від одного удару тупим предметом в ділянку щелепи,
в тому числі кулаком. Малоймовірно, щоб тілесні ушкодження могли утворитись при
падінні з висоти власного зросту. В момент спричинення тілесних ушкоджень
потерпілий та нападник знаходились повернутими обличчям один до одного (а/с
52-53).

Оцінюючи досліджені докази в
їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
йому діяння, оскільки підсудний умисно
заподіяв потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалого розладу здоров»я, а дії підсудного органом досудового слідства
правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

При призначенні покарання, суд
враховує обставини скоєння злочину, а також відомості про особу винного.

Обставинами
пом»якшуючими покарання ОСОБА_1, суд вважає щире каяття, а також аморальну
поведінку потерпілого, що передувала вчиненню відносно нього злочину.

Обставин обтяжуючих покарання
підсудного по справі не встановлено.

З матеріалів справи
вбачається, що підсудний раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, хворіє на виразку шлунку та дванадцятипалої кишки.

З урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_1 необхідно визначити у вигляді
обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.122 КК
України.

Враховуючи, що підсудний вперше
вчинив не тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем проживання, суд
вважає доцільним звільнити його, у відповідності до ст.75 КК України, від
відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового
строку та покладенням обов»язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний
позов, заявлений по справі, необхідно задовольнити частково, з урахуванням
засад розумності та справедливості, а також ступеню моральних страждань
потерпілого, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування
моральної шкоди 1700 грн.

В задоволенні позову в
частині відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити, оскільки матеріалами
кримінальної справи не доведено винності підсудного в заволодінні, знищенні або
пошкодженні мобільного телефона потерпілого.

Речові докази та судові
витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК
України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 - визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у
вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього, у відповідності до ст.76 КК України обов”язки:

·
не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід
ОСОБА_1, до набрання вироком чинності, залишити попереднім - підписку про
невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди 1700 грн.

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення.

Суддя Є.А. Жовток