Справа № 386/511/15-к
Провадження № 1-кп/386/53/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2015 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ кримінальне провадження № 1-кп/386/53/15, зареєстроване в ЄРДР за № 0000222 25.04.2015 р відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області, українки, громадянки України,освіта повна загальна середня, заміжньої , на утриманні троє малолітніх дітей син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пільг не має, стан здоров`я задовільний, не судимої, безробітньої, мешканки АДРЕСА_1 що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.185 , ч. 3 ст. 357 КК України та угоду про примирення від 29.04.2015 року , укладену між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
05.05.2015 року з прокуратури району до Голованівського районного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.185 , ч. 3 ст. 357 КК України разом з угодою про примирення , укладеною 29.04..2015 року між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та підозрюваною ОСОБА_4 з другої сторони, відповідно до якої сторонами кримінального провадження визнано наступне обвинувачення:
15 березня 2015 року близько 16 години 30 хвилин в с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_4 перебувала в приміщенні житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , відпочивала в житловій кімнаті на дивані. Під час відпочинку ОСОБА_4 виявила на підлозі банківську картку «Raiffeisen Bank Aval», після чого у неї виник злочинний умисел ,направлений на незаконне заволодіння особистим важливим документом ОСОБА_5 . Реалізовуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_4 скористалась тим, що ОСОБА_5 вийшла з житлового будинку на вулицю, діючи таємно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання шляхом вільного доступу з підлоги кімнати № 1 викрала банківську картку , тобто незаконно заволоділа важливим особистим документом, а саме банківською карткою «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .
Крім цього, 15 березня 2015 року близько 19 години в с. Грузьке Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_4 , зберігаючи при собі банківську картку «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 та якою вона попередньо незаконно заволоділа, перебувала по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 .

В цей час у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів із вказаної банківської картки. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 ,діючи з прямим умислом ,з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, попросила свого чоловіка ОСОБА_9 , який не був обізнаний в злочинних намірах останньої, щоб той зняв кошти з банківської картки «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 . Після чого останній приїхав в смт. Голованівськ, де в банкоматі «Raiffeisen Bank Aval АТМ 1580», розташованому в смт. Голованівськ Голованівського району по вул. Леніна 33, зняв гроші в сумі 400 грн., які в подальшому передав ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 09 квітня 2015 року близько 12 години ОСОБА_4 , зберігаючи при собі банківську картку «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та якою вона попередньо незаконно заволоділа, перебувала в смт. Голованівськ.

В цей час у неї повторно виник умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів із вказаної банківської картки. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 ,діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, попросила свого чоловіка ОСОБА_9 , який не був обізнаний в злочинних намірах останньої, щоб той зняв кошти з банківської картки «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 . Після чого останній в банкоматі «Raiffeisen Bank Aval АТМ 1580», розташованому в смт. Голованівськ Голованівського району по вул. Леніна 33, зняв гроші в сумі 1000 грн., які в подальшому передав ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Згідно вказаної угоди про примирення ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно та у незаконному заволодінні важливим особистим документом,зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_5 від будь-яких претензій матеріального характеру повністю відмовилася у зв`язку з тим , що матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі.
Сторони кримінального провадження погодились на призначення підозрюваній покарання по ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімум доходів громадян, по ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, по ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити підозрюваній ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 75 КК України звільнити підозрювану ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки , передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 357 КК України , тобто в повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та у незаконному заволодінні важливим особистим документом визнала повністю , пояснила , що 15.03.2015 року близько 16 години вона перебувала в приміщенні житлового будинку ОСОБА_5 , чекала поки чоловіки поріжуть дрова. На землі біля дивану помітила банківську картку «Райфайзенбанкаваль» , обгорнуту папірцем, зрозуміла, що картка належить ОСОБА_10 , вирішила викрасти дану картку, щоб зняти з неї кошти, які на ній знаходяться. Коли ОСОБА_11 вийшла з житлового будинку вона взяла дану банківську картку з папірцем, на якому був зазначений захисний код. Близько 17 години 30 хвилин вона разом з чоловіком пішли додому. Про крадіжку банківської картки чоловікові не розповідала. Вказана картка була ідентична тій, яка знаходилася в неї, на ній прізвище не зазначалося, лише була відмінність у цифрах. Цього ж дня близько 19 години вона дала чоловікові викрадену картку з паролем, сказала , що дана картка належить їй, на яку прийшли кошти на дітей. Чоловік поїхав до смт. Голованівськ, через банкомат зняв гроші в сумі 400 грн., які знаходились на картці.

Крім цього, 08.04.2015 року їй на мобільний телефон прийшло СМС повідомлення про зарахування дитячих коштів, вона зрозуміла, що на картку ОСОБА_12 також прийшли дитячі кошти, які вона знову вирішила зняти з картки та використати на власні потреби. 09.04.2015 року вона разом з чоловіком поїхала в смт. Голованівськ, дала картку ОСОБА_13 своєму чоловікові і він зняв з даної картки гроші в сумі 1000 гривень, які передав їй, вона їх витратила на власні потреби .

Щиро кається, більше скоювати крадіжок не буде.

ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до неї не має. Між ними укладено угоду про примирення .
Вона розуміє свої права , визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України , тобто , що вона має право на судовий розгляд в повному обсязі, їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження мирової угоди, характер обвинувачення , вид та міра передбаченого угодою покарання.
Угоду з потерпілою про примирення вона уклала добровільно , просить її затвердити.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила , що претензій до ОСОБА_4 вона не має ,погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченої, з передбаченою угодою мірою покарання , ОСОБА_4 заподіяла їй матеріальні збитки на суму 1400 грн , які відшкодувала шляхом повернення викраденого, угоду про примирення вона уклала добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі , просить угоду затвердити.
Прокурор клопотання потерпілої та обвинуваченої про затвердження угоди про примирення підтримала, вважає , що вона відповідає вимогам закону , тому її необхідно затвердити, визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.1, ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 357 КК України та призначити їй узгоджене угодою покарання по ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімум доходів громадян, по ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, по ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за сукупністю злочинів ,у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Суд , розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, заслухавши обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , прокурора ,дослідивши обвинувальний акт , угоду про примирення, матеріали досудового розслідування дійшов до висновку , що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного :
Згідно ч. 5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 28.04.2015 року. Угода про примирення укладена 29.04.2015 року, після повідомлення про підозру .
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 , ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) , вчинене повторно та по ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння важливим особистим документом ,кримінальне провадження свідчить про наявність обставин та фактичних підстав для визнання винуватості .
Злочини, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою , відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, угода про примирення не суперечить положенням ч.2, 4 ст. 469 КПК України , за своїм змістом відповідає вимогам ст. 473 КПК України та ч. 1 , ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України , в тому числі стосовно міри та виду узгодженого сторонами покарання та наслідків невиконання угоди .
Суд не має сумнівів в тому , що обвинувачена цілком розуміє , що вона має право на судовий розгляд ,під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, а обвинувачена має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди , передбачені ст. 473 КПК України, зокрема , характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи ,які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом , вона цілком розуміє свої права , передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.
Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій ,будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін .
Міра покарання, яка узгоджена сторонами ,є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання, передбачена санкціями ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України .
Підстав для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право , зокрема , затвердити угоду. За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається , що угода може бути затверджена , він ухвалює вирок , яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання .
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою необхідно затвердити , обвинувачену визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 , ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України , так як вина її доведена і її дії вірно кваліфіковані по ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відповідно до видів , передбачених ст. 131 КПК України,обвинуваченій не обирався.
Керуючись ст.ст. 314,373,374,468,469,471,473,475 КПК України , суд
У х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення , укладену 29.04.2015 року між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 1-кп/386/511/15 , зареєстрованому в ЄРДР за № 0000222 25.04.2015 р за ч. 1 , ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України .
На підставі затвердженої сторонами кримінального провадження угоди про примирення ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 , ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання, узгоджене потерпілою та підозрюваною в угоді про примирення від 29.04.2015 року:
по ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімум доходів громадян,

по ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік,

по ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити підозрюваній ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 ( один ) рік 6 ( шість) місяців.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням.. Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1(один)рік .
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки :в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та систематично зявлятися в інспекцію на реєстрацію .
Речовий доказ банківську картку «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_1 ,яка долучена до кримінального провадження і передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , передати за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Матеріали досудового провадження на 118 арк , витребувані судом, долучити до матеріалів судового провадження .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .
Учаснику судового провадження , який не був присутній в залі судового засідання , копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1