Справа № 1-44/2011 рік
ВИРОК

Іменем України

23лютого 2011 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Лицура І.M.,

секретаря - Бойків В.П.,

з участю прокурора - Юсип М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Долина справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, що має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, непрацюючого, несудимого,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Пермської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_2, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працюючого кочегаром-сторожем Бескидського лісництва Вигодського ДЛГ, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили крадіжку, тобто за попередньою

змовою між собою таємно викрали чуже майно.

Злочин вчинено за таких обставин.

24 грудня 2010 року близько 20.00 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знаходячись в урочищі «Бескид» поблизу с.Мислівка Долинського району, з метою вчинення крадіжки вступили між собою в злочину змову і діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, таємно викрали від залізничної колії належний ВАТ «Вигодський лісокомбінат» металобрухт чорних металів вагою 1000 кг - колеса та рамки з двох залізничних вагонів-зчепів «Ваймер», загальною вартістю 2100,00 гривень, чим спричинили підприємству майнову шкоду на вказану суму.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та пояснив, що 24.12.2010 року близько 18.00 год. він на своєму автомобілі «Мерседес-Спрінтер» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, поїхав до Бескидського лісництва, що в урочищі «Бескид», неподалік с.Мислівка Долинського району Івано-Франківської області. У Бескидському лісництві чергував його знайомий ОСОБА_2, який там працює кочегаром-сторожем. Після того, як вони попарилися в сауні та повечеряли, ОСОБА_2 ліг спати. Близько 20.00 год. він зібрався їхати додому, однак перед тим вирішив завантажити у свій автомобіль два вагони-зчепи, які знаходилися біля залізничної колії, на віддалі близько 100 метрів від лісництва, щоб здати їх як металобрухт. Про свої наміри він сказав ОСОБА_2 і попросив останнього, щоб він допоміг завантажити металобрухт. Вони по дошках закотили в автомобіль 4 спарені залізничні колеса, після, чого завантажили пружини і рамки. Вага металобрухту була близько однієї тонни. Він сказав ОСОБА_2, що гроші., отримані від здачі металобрухту вони поділять навпіл і поїхав додому. В понеділок 27 грудня 2010 року він поїхав до пункту прийому металобрухту, що знаходиться біля залізничного вокзалу м.Долина, щоб здати металобрухт, де сказав, що це списані деталі із залізничної платформи, документи на які він привезе пізніше. Металобрухт він залишив на пункті прийому, а сам поїхав додому. Більше він на пункт прийому металобрухту не приїжджав. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати, обіцяє, що більше такого ніколи не повториться.

Підсудний ОСОБА_2 також повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та підтвердив показання ОСОБА_1 Просив суд врахувати ту обставину, що він повністю визнав свою вину, та розкаюється у скоєному і просить суворо його не карати, так як майнова шкода ним добровільно відшкодована в повному обсязі.

Оскільки підсудні повністю визнають свою вину, просять суд не допитувати свідків і не досліджувати інші докази по даній справі, розуміють, що в разі оскарження вироку суду вони будуть позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. При цьому їх позиція є добровільною та істинною. У вчиненому розкаюються та просять суд суворо їх не карати.

Оцінивши всі здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю, а їх дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України.

Обираючи покарання підсудним, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особи винних, а також обставини, шо пом'якшують покарання, оскільки обтяжуючих покарання підсудних обставин судом не встановлено.

До пом'яшуючих покарання підсудних обставин суд відносить їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків.

Органами досудового слідства як обтяжуючу покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обставину зазначено вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Однак, суд вважає, що дану обтяжуючу обставину слід виключити з обвинувачення підсудних, оскільки вона передбачена в ст. Ї85 КК України як ознака злочину, яка впливає на його кваліфікацію і сул не в праві ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимий.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_2 встановлено, шо він також позитивно характеризується по місцю роботи і проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не перебуває, працює кочегаром-сторожем Бескидського лісництва Вигодського ДЛГ, одружений, має на утриманні семеро дітей, з них двоє неповнолітніх, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, за наявності вищеназваних пом'якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи підсудних,, суд вважає, що відносно підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід застосувати ст. 69 КК України та при призначенні їм покарання перейти до іншого, більш м'якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті кримінального кодексу, за якою їх обвинувачено та призначити їм покарання у виді штрафу.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення підсудних та попередження вчинення ними нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та застосувавши ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та застосувавши ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: