У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів за участю прокурора

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т., Колесниченка С.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 24 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на
постановлені судові рішення щодо засудженого ОСОБА_1,

в с т а н о
в и л а:

Вироком
Ленінського районного суду м.Севастополя від 29 червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
неодноразово судимого, останній раз 22.12.2000 р. за ст.ст.140 ч.2, 43 КК
України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 15.07.2002 р. умовно-достроково
на 1 рік 4 місяці 12 днів,

-за ч.2
ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі;

-за
ст.353 КК України на 1 рік обмеження волі, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 2 роки обмеження волі.

Ухвалою апеляційного суду
м.Севастополя від 27 березня 2007 року вирок залишено без зміни.

За наведених у вироку обставин
ОСОБА_1. 9 липня 2005 року о 21 год. перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння
перед неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3. назвався працівником міліції та
вимагав пред”явити йому документи, які посвідчують їх особу, витягти все з
кишень і покласти поруч на камінь, після чого поставив їх обличчям до стіни і
провів особистий огляд. Скориставшись тим, що неповнолітні сприйняли його как
працівника міліції і стояли до нього спинами, ОСОБА_1. таємно викрав мобільний
телефон “Нокія 6600” вартістю 1.880 грн., який належав ОСОБА_3. і який він
виклав з кишені на прохання засудженого.

У касаційному поданні прокурор
зазначає, що судом безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.186 на
ч.2 ст.185 КК України та призначено надто м”яке покарання. Апеляційний суд не
розглянув апеляцію прокурора в цій частині, а лише переглянув вирок в частині
призначеного засудженому покарання. За змістом подання прокурор просить
скасувати ухвалу апеляційної інстанції і направити справу на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1 у таємному викраденні мобільного телефону потерпілого ОСОБА_3. та у
самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, поєднане із
вчиненням суспільно-небезпечного діяння, суд у вироку обгрунтував дослідженими
у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_3. і
свідка ОСОБА_2, що назвавшись працівником міліції, ОСОБА_1. поставив їх спинами
до стіни будівлі, за його вимогою вони виклали з кишень всі речі, а коли обернулися,
виявили відсутність засудженого і мобільного телефону потерпілого; даними
протоколу відтворення обстановки і обставин події, де ОСОБА_1. детально
розповів як шляхом привласнення повноважень працівника міліції він таємно
викрав мобільний телефон, та іншими доказами, аналіз яких суд дав у вироку.

Тому суд правильно встановив що
засуджений, скориставшись тим що
ОСОБА_3. і свідок ОСОБА_2. знаходились до нього спинами, серед інших
речей, які вони виклали поруч зі своїх кишень, таємно викрав мобільний телефон
і правильно перекваліфікував його дії з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи
могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити
законнний, обгрунтований і справедливий вирок.

Як вбачається із протоколу судового
засідання і ухвали апеляційного суду, при розгляді даної справи в апеляційному
порядку було проведено судове слідство і прокурор, який приймав участь у
розгляді справи, підтримав апеляційне
подання тільки в частині м”якості призначеного ОСОБА_1 покарання, а тому доводи
у касаційному поданні про те, що апеляційний суд не розглянув апеляцію в
частині кваліфікації дій засудженого, є безпідставними.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 та ст.353
КК України кваліфіковані вірно, а покарання призначено відповідно до вимог
ст.65 КК України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності
вчиненого, даних про його особу, обставин, що обтяжують покарання і воно є
необхідним і достатнім для виправлення засудженого.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення,
а вирок Ленінського районного суду м.Севастополя від 29 червня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м.Севастополя від 27 березня 2007 року щодо ОСОБА_1
- без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кузьменко
О.Т.