АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 р. м. Чернівці колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 , кримінальне провадження № 0000373 від 28 липня 2014 року за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , молдованина, громадянина України, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,

визнано невинуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини та по суду виправдано.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 27 липня 2014 року приблизно о 12:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, у своєму господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , попередньо перебуваючи у неприязних відносинах з колишньою дружиною ОСОБА_9 ,

Провадження №11-кп/794/15/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_11

у ході конфлікту наніс останній декілька ударів кабелем по різним частинам тіла. Згідно висновку експерта №147 екс-Н від 28.07.2014 року у потерпілої ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких.

На вказаний вирок суду першої інстанції, прокурор прокуратури Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких вони просять вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімсот п`ятдесят гривень.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при винесенні виправдувального вироку не було взято до уваги докази надані стороною обвинувачення, зокрема, показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..
Крім того, суд не дав належної оцінки висновку експерта № 147 екс - Н від 28.07.2014 року Чернівецького обласного бюро СМЕ.
На подані апеляційні скарги ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просив вказані апеляційні скарги відхилити, а вирок Новоселицького районного суду щодо визнання його невинуватим у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та його виправдання залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та потерпілу ОСОБА_9 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували в задоволенні апеляційних скарг та підтримали подане на них заперечення, розглянувши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляційних скарг та перевіривши їх доводи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги прокурора прокуратури Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 підлягають задоволенню, на підставі наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 липня 2014 року приблизно о 12:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, у своєму господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , попередньо перебуваючи у неприязних відносинах з колишньою дружиною ОСОБА_9 , у ході конфлікту наніс останній декілька ударів кабелем по різним частинам тіла. Згідно висновку експерта №147 екс-Н від 28.07.2014 року , у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненому ним кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що коли він перебував із своєю співмешканкою ОСОБА_14 у спальній кімнаті будинку, що по АДРЕСА_1 , де він проживає, то почув, що хтось зайшов на кухню. Відчинивши двері, він побачив свою колишню дружину - ОСОБА_9 , яка приїхала з Італії і зайшла до їх спільного будинку та влаштувала сварку, а потім хотіла зайти у спальню, але він її не впускав. ОСОБА_9 знала, що в будинку є співмешканка. Тоді остання почала обзивати, погрожувати, розбила скло на дверях, що у спальні, а він її зупиняв, щоб не було бійки та просив, щоб вона вийшла із будинку.

Із своєю співмешканкою - ОСОБА_14 , він зустрічається вже півтора року. Під час конфлікту, остання виходила лише в коридор, але на двір не виходила.

Крім того, останній стверджував, що кабелю у нього ніякого не було, що потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень він не наносив, що він її лише просив вийти із будинку. Шрами у ОСОБА_9 він бачив на руках, коли вона приїхала ще з Італії.

Автомобіль на якому приїхала його колишня дружина він бачив з вікна будинку, а потім на вулиці, коли чекав на працівників міліції, яких викликав. Однак, чи був хтось у машині він не звертав увагу, тим більше пояснив, що вікна в автомобілі є затонованими.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, колегія суддів вважає, що його вина в повному об`ємі доведена дослідженими та проаналізованими апеляційним судом доказами, а саме: показаннями потерпілої, свідків, актом судово-медичної експертизи № 147 екс-Н від 28.07.2014 року.

Зокрема, будучи допитаною у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_8 вона перебувала у шлюбі приблизно 20 років. За вказаний час вони спільно побудували будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 . В даний час вони з ОСОБА_8 розлучені і не проживають разом вже майже 2,5 років. Крім цього, за ними припинено спільну сумісну власність, однак реального поділу майна ще не було і у суді першої інстанції справа з цього приводу ще не розглядалась.

Таким чином, коли вона перебувала в Італії, то перед розлученням із чоловіком, їй було відомо, що останній з кимось зустрічається.

Приїхавши з Італії, 27.07.2014 року вона поїхала до їх спільного будинку, де в даний час проживає її колишній чоловік і хотіла вияснити питання щодо холодильника. Між нею та її колишнім чоловіком виник конфлікт, з приводу того, що вона хотіла зайти у спальню, звідки вийшов її чоловік, а останній її туди не впускав. Потім останній взяв кабель на кухні і почав ним наносити їй удари по тілу спочатку в будинку, а потім на дворі. Тілесні ушкодження у неї на тілі виникли від того, що їх наніс їй ОСОБА_8 і вказане може підтвердити її колишній сусід ОСОБА_13 та син ОСОБА_12 .. Скло на дверях у спальні, вона розбила тому що ті двері були зачинені і її туди не впускали. Співмешканку ОСОБА_8 ОСОБА_14 вона не бачила у спальній кімнаті вказаного будинку.

При дослідженні у суді апеляційної інстанції показань свідка ОСОБА_13 , даних ним у суді першої інстанції ( а. с. 39 - компакт-диск, серійний номер якого № 9017173 МD028234) було встановлено, що останній проживає по сусідству з ОСОБА_8

27.07.2014 року після закінчення ремонту він збирався поїхати по справах, тому пішов відчиняти ворота. Біля воріт він побачив колишню дружину ОСОБА_8 - ОСОБА_9 .. Йому було відомо, що вона приїхала з Італії.

Потім при розмові з нею, помітив у неї на руках схожий на шрам рубець чи лінію та запитав, що то таке, на що остання відповіла, що то сімейне. Їхня розмова тривала приблизно 2 хвилини. Коли він з нею розмовляв на вулиці було тихо і ніхто не скандалив. До цього він не бачив коли саме остання приїхала до ОСОБА_8 . Присутнім він не був, коли приїхали працівники міліції. Машину біля воріт бачив, але чи там хтось в ній знаходився йому не відомо.

Крім цього, з прослуховуваного у суді апеляційної інстанції допиту свідка ОСОБА_12 від 03.10.2014 року в суді першої інстанції ( а.с. 39 - компакт-диск, серійний номер якого № 9017173 МD028234) вбачається те, що 27.07.2014 року на прохання його матері - ОСОБА_9 , він поїхав з останньою забрати мамині речі у будинку, де проживає його батько. Під`їхавши до будинку, мати попросила його з нею не виходити, а залишатись в автомобілі, щоб не було у нього конфлікту з батьком.
Коли вона зайшла у будинок, то знаходилась там приблизно 30-40 хвилин. Що діялось у будинку він не бачив. На дворі він бачив як батько наносив матері по тілу удари чи то мотузкою, чи то кабелем. Відстань від нього до матері з батьком десь до 10-15 метрів. Під час конфлікту між ними, він знаходився у машині, оскільки не хотів вмішуватись, так як відносини з батьком неприязні. Коли мати прийшла в машину, то була дуже схвильована і плакала і тоді він на правій руці у неї побачив червону полосу.
Червоні полоси на тілі матері вдома бачив і на руці, і на нозі, на животі.
Разом з тим, при дослідженні в суді апеляційної інстанції акту судово-медичної експертизи № 147 екс-Н від 28.07.2014 року (т.1, а.с. 8) було підтверджено те, що у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, що по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

По даному заключенню потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що дані тілесні ушкодження у неї виникли 27.07.2014 року під час, коли обвинувачений наносив їй удари кабелем по тілу в господарстві по вул. Леніна, в с. Строїнці.

Отже, проаналізувавши усі наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки у судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Невизнання ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, суд оцінює критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 373 ч.1 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Статтею 374 ч.3 п.1 КПК України встановлено, що у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак, суд при ухваленні виправдувального вироку порушив зазначені вимоги закону, висновки суду не підтверджуються тими доказами, які ним фактично досліджені в судовому засіданні, а навпаки спростовуються ними, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , заключенням СМЕ.
Зазначені докази узгоджуються між собою та спростовують позицію обвинуваченого щодо непричетності у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
У зв`язку з наведеним, виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 як необґрунтований, підлягає скасуванню з постановленням нового обвинувального вироку.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що воно відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції статті 125 ч.1 КК України.
Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 404, 405,407,418, 420 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, у зв`язку із недоведенням його вини у скоєнному кримінальному правопорушенні скасувати.
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий ОСОБА_11
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя