Справа № 227/2766/12
Провадження №1/149/29/13
Номер рядка звіту 21
ВИРОК

іменем України

20.03.2013
м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючої - судді: Гончарук-Аліфанової
О. Ю.,

при секретарі Шустер О. О.,

з участю прокурора Новаківського О. Г.

адвоката ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмільнику справу про
обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Хмільника Вінницької області, жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
з середньою освітою, розлученого, не
працюючого, судимого

- 21 лютого 2011 року Хмільницьким
міськрайонним судом Вінницької
області по ч. 1 ст. 317 КК України до трьох
років шести місяців позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання в
силу ст. 75 КК України з іспитовим
строком один рік шість місяців;

- 05 вересня 2012 року Апеляційним
судом Вінницької області по ч. 1 ст. 186 КК
України до чотирьох років позбавлення
волі,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1
ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше
судимим, в двадцятих числах жовтня 2011
року, знаходячись в квартирі ОСОБА_3 в
АДРЕСА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, умисно,
відкрито, з корисливих мотивів,
погрожуючи кухонним ножем, заволодів
золотою каблучкою, яка належала ОСОБА_4,
вагою 1, 8 г, вартістю 230 грн.

Також 15 лютого 2012 року близько 21 год.
ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, таємно, умисно,
з корисливих мотивів, повторно, шляхом
вільного доступу, знаходячись в
АДРЕСА_3, скоїв крадіжку мобільного
телефону б/в марки Samsung GT-E 1080 W, вартістю
150 грн., зі стартовим пакетом мобільного
оператора «Київстар» б/в, вартістю 5
грн., що належали ОСОБА_5, чим завдав
останній матеріальної шкоди на
загальну суму 155 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в
скоєнні зазначених злочинів не визнав
та показав, що в двадцятих числах
жовтня 2011 року він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вживали спиртні напої , перебуваючи в
гостях у ОСОБА_3 після того, вони
розійшлися по домах; більше нічого він
не робив.

15 лютого 2012 року близько 21 год. він з
ОСОБА_6, співмешканцем ОСОБА_5, розпивав
спиртне у них в гостях. При цьому
телефон ОСОБА_5 лежав на столі.

Через деякий час ОСОБА_6 пішов в іншу
кімнату, а він, попрощавшись з ОСОБА_5,
помітив телефон та вирішив його
викрасти. Він взяв телефон, та вийшов.
Він звернувся до свого знайомого
ОСОБА_7 та, пояснивши, що це його власний
телефон, продав його за 50 грн., половину
з яких він в той же день витратив на
спиртне. Наступного дня він зізнався
ОСОБА_6, що він викрав телефон та
розповів, кому він його продав. ОСОБА_6
пішов до ОСОБА_7 за телефоном, а він за
кілька днів повернув ОСОБА_7 гроші за
телефон. Через декілька днів він та
ОСОБА_6 вживали спиртне разом. Коли
спиртне закінчилось, ОСОБА_6 покликав
його з собою до ОСОБА_8, якому ОСОБА_6
продав телефон за 50 грн. Дані гроші вони
витратили на спиртне.

Не зважаючи на невизнання в суді своєї
вини ОСОБА_2, його вина у вчиненні
розбою та крадіжки чужого майна
доведена дослідженими в суді показами
потерпілих, свідків та письмовими
доказами по справі.

Так, по епізоду розбою потерпіла ОСОБА_4
показала, що в двадцятих числах жовтня
2011 року вона з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була в
гостях в останнього, де вони вживали
спиртне. ОСОБА_2 побачив на її пальці
каблучку та почав вмовляти віддати її
йому. Вона відмовилась, тоді ОСОБА_2
взяв її за руку та приставив ніж до
пальця, погрожуючи його відрізати, якщо
вона не віддасть каблучку. Злякавшись,
вона віддала каблучку ОСОБА_2 та пішла
додому.

Свідок ОСОБА_3 показав, що в середині
жовтня 2011 року він з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
вживав спиртне у нього на кухні. ОСОБА_2,
помітивши на руці ОСОБА_4 каблучку,
почав вимагати віддати її йому.
Оскільки ОСОБА_4 каблучки не віддавала,
ОСОБА_2 почав їй погрожувати відрізати
палець. ОСОБА_4 віддала каблучку, а
ОСОБА_2, потримавши її в руках, повернув
власниці. Через деякий час ОСОБА_2 знов
почав погрожувати відрізати ОСОБА_4
палець, якщо вона не віддасть йому
каблучку. ОСОБА_4 віддала каблучку та
пішла з квартири. Через деякий час
ОСОБА_2 запропонував йому піти в місто,
щоб збути каблучку. Вони підійшли до
Універмагу, де він залишився чекати,
тоді як ОСОБА_2 сказав, що піде до
«Сільпо», щоб продати каблучку. Через
деякий час ОСОБА_2 повернувся та сказав,
що продав каблучку за 150 грн. Вони
випили пива та розійшлися по домах.

Свідок ОСОБА_9 показав, що приблизно в
кінці чи в середині жовтня 2012 року
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вживали в
нього вдома спиртні напої. Коли спиртне
закінчилось, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
пішли кудись втрьох, а він залишився
вдома. Через декілька днів він зустрів
ОСОБА_4, яка розповіла, що вони пішли до
ОСОБА_3 де продовжували розпивати
спиртні напої, тоді ОСОБА_2 захотів
забрати її золоту обручку та
погрожував їй фізичною розправою.
ОСОБА_4 злякавшись, віддала обручку та
пішла додому.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні розбою також
підтверджується матеріалами справи,
зокрема з заяви ОСОБА_10 вбачається, що в
двадцятих числах жовтня 2011 року ОСОБА_2
відкрито заволодів її каблучкою (а. с. 4).

З протоколу огляду місця події від 30
квітня 2012 року вбачається, що в
домогосподарстві ОСОБА_10 по АДРЕСА_4
було виявлено бірку від золотої
каблучки, масою 1,8 г, ціною 230 грн. (а. с.
10).

З довідки вартості від 30 квітня 2012 року
вбачається, що станом на жовтень 2011
року ціна 1 г золота у виробі становила
380 грн. (а. с. 11).

По епізоду крадіжки мобільного
телефону у ОСОБА_5 вина ОСОБА_2
підтверджується дослідженими судом в
порядку ст.306 КПК України показами
потерпілої ОСОБА_5, відповідно до яких
в середині лютого 2012 року, ввечері, до
них з ОСОБА_6 в гості прийшов ОСОБА_2 і
чоловіки сіли за стіл на веранді
вживати спиртні напої. Вона
знаходилась в іншій кімнаті, потім
зайшла на веранду та поклала свій
мобільний телефон на стіл, за яким
сиділи чоловіки, оскільки чекала
дзвінка, та вийшла. Через деякий час до
неї зайшов ОСОБА_6, а трохи згодом
зайшов ОСОБА_2, щоб попрощатись. Коли
ОСОБА_2 пішов, вони лягли спати.
Прокинувшись вранці, вони виявили, що
телефон зник. Через декілька днів
ОСОБА_2 зізнався ОСОБА_6, що він взяв
телефон та продав його ОСОБА_7 за 50 грн.
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 пішли за телефоном та
повернули його їй (а. с. 51-53).

Свідок ОСОБА_11 показав, що приблизно в
середині лютого 2012 року до нього
прийшов його сусід ОСОБА_2 та попросив
позичити йому гроші, на що він
відмовився. Тоді ОСОБА_2 запропонував
йому купити телефон марки «Самсунг»,
запевнивши його, що телефон належить
йому. Телефон був в хорошому стані, тому
він придбав його в ОСОБА_2 за 50 грн., при
цьому ОСОБА_2 вийняв з телефону сім
карту. На наступний день до нього
прийшов ОСОБА_6 та пояснив, що телефон
належить йому, а ОСОБА_2 напередодні
викрав його. Він повернув телефон
ОСОБА_6, а згодом, побачивши ОСОБА_2,
попросив повернути гроші, що той і
зробив.

Свідок ОСОБА_6 показав, що приблизно в
середині лютого 2012 року до нього та
його співмешканки ОСОБА_5 в гості
прийшов ОСОБА_2 Вони з ОСОБА_2 розпивали
спиртне в кухні, до них зайшла ОСОБА_5 В
руках у неї був мобільний телефон. Коли
вона виходила з кухні, мобільний вона
поклала на стіл. Через деякий час
ОСОБА_2 пішов додому, а він ліг спати.
Прокинувшись, він побачив, що телефон
зник. Ввечері наступного дня до них
знов прийшов ОСОБА_2, спочатку він
заперечував, що це він взяв телефон,
однак згодом зізнався, що вкрав його та
продав ОСОБА_11 за 50 грн. Він пішов
додому до ОСОБА_11 та попросив повернути
телефон. ОСОБА_11 телефон повернув,
однак той був без сім-картки мобільного
оператора. Через деякий час ОСОБА_2
прийшов до них в гості, вибачитись за
скоєне та сказав, що повернув ОСОБА_11 50
грн. Вони вдвох вживали спиртне, коли
воно закінчилось, вони пішли до ОСОБА_8
та продали телефон останньому за 50 грн.
Гроші використали на спиртне.

З досліджених судом в порядку п. 2 ст. 306
КПК України показів свідка ОСОБА_8,
вбачається, що в середині лютого 2012
року ввечері до нього на роботу прийшли
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, та останній
запропонував йому придбати мобільний
телефон Самсунг за 100 грн. Телефон був
без сім карти і ОСОБА_6 погодився
продати його за 50 грн. 10 травня 2012 року
працівники міліції вилучили в нього
телефон.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки також
підтверджується матеріалами справи,
зокрема з протоколу заяви ОСОБА_5
вбачається, що ОСОБА_2 в середині лютого
2012 року викрав її телефон «Самсунг» GT
1080 W чорного кольору з сім картою
«Київстар» (а. с. 20).

З протоколу огляду місця події від 10
травня 2012 року вбачається, що в ОСОБА_8
було виявлено та вилучено мобільний
телефон марки «Самсунг» (а. с. 25).

З довідки вартості від 10 травня 2012 року
вбачається, що мобільний телефон
«Самсунг» GT 1080 W б/в станом на день
видачі довідки коштував 150 грн. (а. с. 28).

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні обох
злочинів підтверджується його
показами на досудовому слідстві,
даними в присутності адвоката (а. с. 62-64),
в яких він визнав вину, докладно виклав
обставини обох злочинів, і які повністю
узгоджуються з іншими наведеними вище
доказами по справі, які сумніву у їх
достовірності не викликають.

Зміну показів в суді підсудний
пояснити та обґрунтувати не зміг і суд,
враховуючи що інші докази зібрані
досудовим слідством та досліджені в
суді, узгоджуються між собою та є
переконливими, розцінює зміну ОСОБА_2
показів, як обраний спосіб захисту з
метою уникнення покарання, а тому не
приймає його покази в суді як
достовірні.

Аналіз досліджених судом наведених
доказів дозволяє зробити висновок про
винність ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,
передбачених:

- ч. 1 ст. 187 КК України, нападу з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаним з погрозою застосування
насильства, яке є небезпечним для життя
чи здоров'я особи, яка зазнала нападу
(розбою) - по епізоду ОСОБА_4

- ч. 2 ст. 185 КК України, таємного
викрадення чужого майна (крадіжки),
кваліфікуючою ознакою якого є
повторність - про епізоду ОСОБА_5

В силу ст. 67 КК України, обтяжуючою вину
ОСОБА_2 обставиною суд визнає вчинення
злочинів в стані алкогольного
сп'яніння.

Пом'якшуючих обставин судом не
встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_2, суд
враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, особу підсудного, зокрема те,
що він раніше судимий, в тому числі за
корисливий злочин, що свідчить про його
стійку злочинну спрямованість,
негативно характеризується за місцем
проживання, також враховуючи
відношення ОСОБА_2 до скоєного, суд
вважає, що виправлення ОСОБА_2 та
попередження вчинення ним нових
злочинів можливо лише в умовах його
ізоляції від суспільства при обранні
покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187 КК
України та ч. 2 ст. 185 КК України та
призначити ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України - п'ять років
позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 185 КК України - три роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів визначити ОСОБА_2
остаточне покарання шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим -
п'ять років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково
приєднати невідбуту частину покарання,
призначену попереднім вироком
Апеляційного суду Вінницької області
від 05 вересня 2012 року і остаточно
призначити ОСОБА_2 покарання - п'ять
років і шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2
змінити з підписки про невиїзд на
взяття під варту.

В строк відбуття покарання зарахувати
строк тримання під вартою - з моменту
затримання -26 червня 2012 року.

Речові докази по справі

- мобільний телефон Samsung GT-E 1080 W , який
знаходиться на зберіганні в кімнаті
зберігання речових доказів
Хмільницького МВ - повернути
спадкоємцям ОСОБА_5;

- бірку від золотого виробу з надписом
«Каблучка» золото 585 проби, вага 1, 8 г,
ціна 230 грн., яка знаходиться на
зберіганні в кімнаті зберігання
речових доказів Хмільницького МВ -
повернути ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Вінницької області
протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя
Гончарук-Аліфанова О. Ю.