УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 286 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27 березня 2015 року, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Малин Житомирської області, громадянку України, з вищою освітою, неодружену, працюючу начальником юридичного відділу TOB «Житомирський м`ясокомбінат», проживаючу у АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -
засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, обвинувачену ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно ст. 76 КК України, на обвинувачену ОСОБА_10 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Відмовлено в задоволенні цивільного позову прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 3781 гривень 16 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 у медичному закладі.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/1001 в сумі 586 гривень 80 копійок.
Згідно вироку суду, 28.05.2013 року, приблизно о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_10 керувала власним технічно-справним автомобілем «Кіа Rio», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись автодорогою по вул. Мануїльського м. Житомир в напрямку вул. І. Монтана, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Мануїльського та Котовського, в порушення вимог п. 2.3б) Правил дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньо-транспортної обстановки та її зміни, в порушення вимог п. 16.2 цих же Правил, здійснила маневр лівого повороту на вул. Котовського в напрямку вул. Шелушкова, не надавши при цьому дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка по регульованому пішохідному переходу перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля та, в порушення п. 12.3 вказаних Правил при виникненні небезпеки та перешкоди для руху, яку вона об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого передньою частиною свого автомобіля «Кіа Rio» на вул. Котовського здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_12 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішній поверхні в області правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу і на лівому стегні, внутрішньосуглобного осколкового перелому виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
В апеляційних скаргах:
- потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, скасувати вирок суду в частині залишення цивільного позову без розгляду та направити провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Вказує на несправедливість вироку через м`якість призначеного ОСОБА_10 покарання. Вважає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення та наслідки, які настали. Також, зазначає, про безпідставність рішення суду щодо залишення без розгляду її цивільного позову та визнання судом недопустимим доказом витрат її договір з захисником;
- захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що судом була допущена неповнота судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вказує, що покази потерпілої, які суд поклав в основу обвинувачення, є неправдивими та спростовуються іншими доказами, зокрема, показами свідків та обвинуваченої. Дає аналіз доказів по справі. Також, зазначає, що позбавлення обвинуваченої права керування транспортними засобами фактично позбавить її роботи та можливості утримувати членів своєї сім`ї;
- обвинувачена ОСОБА_10 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно неї за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 . Крім того зазначає, що судом не враховано такої пом`якшуючої покарання обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого. Вказує, що на момент події яка сталася, вона вжила всіх залежних від неї заходів, щоб допомогти потерпілій, зокрема, викликала швидку допомогу та органи УМВС. Зазначає, що автомобіль є єдиним джерелом її існування та необхідний їй для своєчасного догляду за мамою, яка має ряд хвороб.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в підтримання своїх апеляційних скарг та в заперечення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , міркування пояснення потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 та в підтримання апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_10 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії обвинуваченої ОСОБА_10 за ст. 286 ч. 1 КК України судом кваліфіковані правильно.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 заперечувала щодо вчинення інкримінованого ній кримінального правопорушення. Вказувала на те, що показання, які вони надавали на досудовому слідстві, були під тиском працівників міліції.
Обвинувачена ОСОБА_10 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що 28.05.2013 року після 21 години вона керувала власним автомобілем «Кіа Кіо», рухалась у лівій смузі автодорогою по вул. Мануїльського в м. Житомирі зі сторони вул. Київської в напрямку вул. Монтана. Коли повільно наблизилась до регульованого перехрестя, горів зелений сигнал світлофора. Мала намір повернути ліворуч на вул. Котовського в напрямку центра міста. Вона повернула наліво на вул. Котовського і почала завершувати маневр повороту, рухаючись у ліву смугу руху по вул. Котовського. Автомобіль почав швидко набирати швидкість, так як має спортивний двигун. У цей час побачила справа від себе пішохода, що перебігав проїзну частину вул. Котовського справа наліво перед напрямком її руху. Вона почала гальмувати, але автомобіль погано гальмував через гравій на дорозі. Коли автомобіль зупинився, вийшла з машини і побачила, що попереду автомобіля на відстані приблизно 1,5 м. від капоту на асфальті на лівому боці лежить ОСОБА_13 . Вона викликала автомобіль швидкої медичної допомоги. Вважає, що зіткнення її автомобіля з ОСОБА_13 не було. Звідки у ОСОБА_13 взялися травми, не знає. Коли вона наступного дня приїхала до ТМО №2 взнати, де ОСОБА_13 , то лікарі сказали, що вранці ОСОБА_13 виписали з лікарні, а її знайома сказала, що у ОСОБА_13 ніяких серйозних ушкоджень немає. Події бачила її давня знайома ОСОБА_14 , яка як і вона юрист, що чекала її в районі цього перехрестя. Працівники міліції складали протокол огляду місця події та план-схему до нього за її участі. У схемі зазначено все правильно. Вольхова лежала на проїзній частині в зоні дії пішохідного переходу чи у безпосередній близькості до нього. Зазначила, що переданий під час досудового розслідування їй на зберігання автомобіль «Кіа Кіо» фактично пошкоджений механічно у передній частині та ушкоджений внаслідок підпалу.
Суд, у вироку, дав критичну оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_10 та до висунутої нею під час судового слідства версії подій, оскільки повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою, є послідовними та логічними. Суд також відкинув показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , на які є посилання в апеляційних скаргах обвинуваченої та захисника, як такі, що є неправдивими та суперечать викладеним доказам.
У вироку суд послався на такі досліджені в судовому засіданні докази.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 28.05.2013 року, приблизно о 21 годині 35 хвилин, вона підійшла до перехрестя вул. Котовського з вул. Мануїльського, дочекалася зеленого сигналу світлофора для пішоходів та у звичайному темпі почала переходити вул. Котовського на пішохідному переході. Коли пройшла півдороги, то побачила, як з вул. Мануїльського наліво - на вул. Котовського повернув автомобіль червоного кольору та, рухаючись у її напрямку, збив її, вдаривши передньою лівою частиною в область правої ноги вище і нижче коліна. Від удару автомобіля вона впала лівою стороною тіла на дорогу, вдарилася головою та втратила свідомість. Прийшла у свідомість, коли лікарі швидкої допомоги поклали її на носилки та занесли у автомобіль, де надавали медичну допомогу і у подальшому доставили її у травмпункт. З 28.05.2013 року по 13.06.2013 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у ТМО № 2. Під час обстеження їй зробили рентгенівський знімок ушкодженої ноги та наклали на ногу гіпс. Коли прийшла до тями, то побачила, що лежала на 1-1,5 м. від автомобіля, точного положення не пам`ятає, оскільки була у поганому стані. На проїзній частині гравію не було, а був асфальт.
Показання потерпілої ОСОБА_9 об`єктивно підтверджуються:
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2013 року встановлено, що вказана пригода за участю автомобіля «Кіа Кіо», під керуванням водія ОСОБА_10 , та пішохода ОСОБА_9 сталася 28.05.2013 року за перехрестям вулиць Котовського - Мануїльського у м. Житомирі, на проїзній частині вул. Котовського в напрямку вул. Шелушкова, в зоні дії пішохідного переходу по ходу руху автомобіля. Гравію на проїзній частині не виявлено.
- під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 встановлено напрямок руху ОСОБА_9 по пішохідному переходу через вул. Котовського зі сторони вул. Київської в напрямку вул. І.Монтана, місце вчинення на неї наїзду передньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , а саме - в районі перехрестя вулиць Мануїльського та Котовського на пішохідному переході у лівій смузі руху по вул. Котовського в напрямку вул. Хлібної.
- висновком судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за № 93/1001 підтверджується те, що в даній дорожній обстановці швидкість руху автомобіля «Кіа Rіо» під керуванням ОСОБА_10 перед початком застосування водієм гальмування складала не менше 25,6 км/год. ОСОБА_10 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору стала невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
- даними у медичній карті № 4798 стаціонарного хворого ОСОБА_9 підтверджується, що ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира з дня поступлення - 22 години 20 хвилин 28.05.2013 року по дату виписки 13.06.2013 року та у неї були виявлені тілесні ушкодження, зазначені у обвинуваченні, що як вбачається було встановлено у день поступлення - 28.05.2013 року у тому числі і шляхом проведення рентгенологічного дослідження після поступлення хворої з травмпункту до травматологічного відділення медичного закладу.
- згідно висновку експерта у комісійній медичній експертизі № 135, проведеної, у тому числі і дослідженням картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги, історії хвороби ОСОБА_9 , внаслідок ДТП, що мало місце 28.05.2013 року, ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішній поверхні в області правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу і на лівому стегні, внутрішньо суглобного осколкового перелому виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Виявлений перелом великогомілкової кістки виник при переході ОСОБА_9 проїзної частини вул. Котовського зліва направо по ходу руху автомобіля, при чому відбувся контакт з виступаючими частинами автомобіля, який рухався, з правою задньо-боковою поверхнею тулуба потерпілої з послідуючим падінням Вольхової на ліву сторону. Виникнення перелому внаслідок самостійного падіння, без контакту з автомобілем, який рухається, виключається. Самостійно встати на ноги, пересуватися, при отриманих внаслідок ДТП травм, ОСОБА_9 не могла. Експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердила висновки проведеної комісійної медичної експертизи, додавши, що при проведенні експертизи досліджувалися також і
рентгенограми (рентгенівські знімки), оскільки у історії хвороби ОСОБА_9 хоча і зазначений перелом, однак не було описано його характеру.
Свідок ОСОБА_19 показала, що у травні 2013 року приблизно о 21 годині йшла по вул. Котовського. У цей час з почула звук удару та побачила, що на проїзній частині вул. Котовського в районі перехрестя з вул. Мануїльського в напрямку центра міста в зоні пішохідного переходу через вул. Котовського стоїть автомобіль іномарка червоного кольору, а перед автомобілем на асфальті лежить раніше незнайома їй ОСОБА_13 , головою в напрямку центра міста. Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , останній також доповнив, що на його запитання жінка водій сказала, що ОСОБА_13 перебігала дорогу, а вона її збила.
Згідно викладеного, апеляційний суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, а доводи апеляційних скарг про недоведеність її вини - необгрунтованими, а тому не вбачає підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_10 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_10 призначено, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції Закону України про кримінальну відповідальність, за яким її засуджено. Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_10 , а саме: вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії необережних кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, не визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, характеризується посередньо, працює, зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі. Суд також відмітив, що обвинувачена не вжила жодних дій з відшкодування завданих потерпілій збитків, врахував думку потерпілої, яка наполягала на суворості покарання. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначив основне покарання у виді обмеження волі, звільнивши її, на підставі ст. 75 КК України, від відбування цього покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків. Але зазначивши в мотивувальній частині вироку про те, що, на підставі ст. 75 КК України, звільняє ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, помилково не уточнив цього в його резолютивній частині. Апеляційний суд вважає це опискою і уточнює. Місцевий суд також позбавив ОСОБА_10 права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Тому підстав вважити вказаний вирок м`яким, як про це йдеться апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 , немає.
Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_10 на те, що судом не враховано такої пом`якшуючої покарання обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, то з урахуванням досліджених по провадженню доказів, апеляційний суд не вважає за можливе визнати зазначену обставину.
Застосувати положення ст. 69 ч. 2 КК України та не позбавляти обвинувачену права керувати транспортними засобами, про що йдеться в апеляційних скаргах обвинуваченої та захисника, підстав немає, оскільки не встановлено жодної обставини, що пом`якшує покарання.
З наведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання.
Твердження потерпілої ОСОБА_9 про безпідставність залишення судом першої інстанції її цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 заподіяної кримінальним правопорушення матеріальної та моральної шкоди без розгляду, є обґрунтованими, оскільки, відповідно до вимог ст.ст. 326 ч. 1, 129 ч. 3 КПК України, цивільний позов може бути залишений судом без розгляду тільки якщо не з`явився в судове засідання цивільний позивач або його представник, а також коли обвинуваченого виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 про необґрунтовану відмову в задоволенні її цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої на її користь 3000 грн. витрат на послуги адвоката, то вони заслуговують на увагу.
Суд у вироку зазначив, що цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено понесення нею таких витрат. Наданий договір про надання послуг адвоката ОСОБА_22 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 від 108.2013 року та додаток № 1 до договору не є допустимими доказами на підтвердження внесених позивачем витрат. Апеляційний суд вважає, що місцевий суд передчасно прийняв зазначене рішення, оскільки, згідно ст. 30 Закону про адвокатуру та адвокатську діяльність, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Потерпіла представила відповідний договір. Апеляційний суд вважає, що суд, зважаючи на вік потерпілої, мав їй роз`яснити, що необхідно додатково представити відповідні документи (квитанцію, розписку адвоката тощо), але цього не зробив. Тому апеляційний суд скасовує вказане судове рішення в частині розгляду цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченої витрат на послуги адвоката.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати в цій частині вирок суду з направленням кримінального провадження у цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_10 слід змінити.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково. Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_10 змінити.
Скасувати вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 : - в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 заподіяної кримінальним правопорушення матеріальної та моральної шкоди; - в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 витрат на послуги адвоката, а кримінальне провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі в порядку цивільного судочинства.
Вважати в резолютивній частині вироку, що, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільняється від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: