Справа № 189/884/15-к
Провадження № 1-кп/185/356/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 06 березня 2015року за № 0000157 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелена Долина, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 03 лютого 2009 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71, ч.2 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком вісім років. 09.11.2012 року звільнений з Синельниківської ВК № 94, згідно постанови Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 02.11.2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк один рік одинадцять місяців двадцять два дні позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 06 березня 2015 року, приблизно о 13.30 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився в буд. АДРЕСА_1 .

Будучи обізнаним, що відносно нього в провадженні судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 знаходиться справа № 189/530/15-п про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у нього раптово виник злочинний умисел на втручання в діяльність судді з метою добитися не прийняття нею будь-якого рішення по зазначеній вище справі про адміністративне правопорушення.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, в цей же день та в тому ж місці, за допомогою стаціонарного телефону 5-61-90 ОСОБА_4 подзвонив на номер 2-11-18 в приймальну Покровського районного суду Дніпропетровської області та в розмові з архіваріусом ОСОБА_6 переказав в грубій нецензурній формі судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 , щоб вона не виносила ніякого рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно нього, висловивши при цьому на її адресу неконкретизовану погрозу фізичної розправи.

Після закінчення розмови, архіваріус ОСОБА_6 переказала її зміст судді ОСОБА_5 , як того вимагав ОСОБА_4 .

В свою чергу суддя ОСОБА_5 реально сприйняла вказані погрози ОСОБА_4 на свою адресу, як втручання в діяльність судді, вчинене у зв`язку з її службовою діяльністю по здійсненню правосуддя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України заявив про щире каяття та пояснив, що він 06 березня 2015 року, приблизно о 13.30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Він знав, що відносно нього в провадженні судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 знаходиться справа № 189/530/15-п про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

В зв`язку з цим він вирішив втрутитися в діяльність судді з метою добитися не прийняття нею будь-якого рішення по зазначеній вище справі про адміністративне правопорушення.

В цей же день та в тому ж місці, він, зі стаціонарного телефону 5-61-90 подзвонив на номер НОМЕР_1 в приймальну Покровського районного суду Дніпропетровської області та в розмові з архіваріусом ОСОБА_6 переказав в грубій нецензурній формі судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 , щоб вона не виносила ніякого рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно нього, висловивши при цьому на її адресу неконкретизовану погрозу фізичної розправи.

Додав, що він щиро розкаюється у вчиненому.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати осіб, які не з явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження, які, кожен окремо, не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_4 суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.376 КК України, як втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї провини, щире каяття, наявність на утриманні хворої матері пенсійного віку.

Обтяжуючою обставиною суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини та данні про особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що виправити останнього та запобігти його злочинній діяльності можливо й без призначення обвинуваченому такого покарання як штраф або арешт, що передбачені санкцією ст.376 ч.1 КК України.

При цьому суд враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, але веде домашнє господарство, має на утриманні хвору матір пенсійного віку, за якою потрібен постійний нагляд, є єдиним годувальником у сім`ї, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді виправних робіт з утриманням 10 відсотків із суми його заробітку в дохід держави із застосуванням до зазначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України, яке йому й належить відбувати.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 376 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 1 ст. 376 КК України у вигляді виправних робіт за місцем роботи строком один рік з утриманням 10 відсотків із суми заробітку в дохід держави.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання з іспитовим терміном один рік, зобов`язавши ОСОБА_4 , відповідно до п.2 ч.1 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.

Речовий доказ: -DVD-диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .