Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/1962/14-к
Провадження №1-кп/595/116/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює вчителем фізичної культури Пишківецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Бучацького району Тернопільської області, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 27 липня 2014 року, у ранковий час, коли він знаходився на площі Ринок у м.Бучач Тернопільської області, у нього виник злочинний намір, направлений на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний намір, в той день, приблизно о 09 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на площі Ринок у м.Бучач Тернопільської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності з метою самоутвердитись в очах свідка ОСОБА_8 , який був обурений його діями, за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_6 , діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у заподіянні тілесного ушкодження, безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар в обличчя, спричинивши при цьому останньому тілесне ушкодження у вигляді синця носа, яке згідно висновку судово-медичного експерта належить до легкого тілесного ушкодження.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_7 було спричинено шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_6 , наданим йому Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Крім цього, в період часу з 27 липня 2014 року по 29 липня 2014 року, у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір, 29 липня 2014 року, ОСОБА_7 через ОСОБА_9 пред`явив ОСОБА_6 вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 500 доларів США, не повідомивши за що.

Надалі, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 , 30 липня 2014 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_7 під час зустрічі із ОСОБА_6 в центрі м.Бучач

Тернопільської області, пред`явив вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 3000 гривень, виражаючись при цьому нецензурною лексикою та погрожуючи йому спричиненням фізичного насильства, у випадку не передачі вказаної суми грошових коштів.

12 серпня 2014 року, приблизно о 14 год. 30 хв., під час проведення контролю за вчиненням злочину, потерпілий ОСОБА_6 , сприймаючи

погрози ОСОБА_7 про спричинення йому фізичного насильства як реальну загрозу для себе, перебуваючи на площі Ринок у м.Бучач Тернопільської області, зустрівся із ОСОБА_7 , де в салоні автомобіля марки «Меrcedes Веnz 200D», д.н.з. НОМЕР_1 , передав йому грошові кошти в сумі 3000 гривень, які останній у нього вимагав.

Таким чином, слідчий за погодженням з прокурором дійшли висновку, що ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

· ч.1 ст.296 КК України, а саме, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю;

- ч.1 ст.189 КК України, а саме, вимога передачі чужого майна з

погрозою насильства над потерпілим.

Однак, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно виправдати з наступних мотивів.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе не визнав, суду показав, що 27 липня 2014 року, приблизно о 10 год. 30 хв., він власним автомобілем приїхав на площу Ринок, що в центрі м.Бучач Тернопільської області. Автомобіль припаркував на площі і направився в магазин, щоб закупити додому продукти. Відійшовши на незначну відстань, він побачив, як на площу на великій швидкості заїхав автомобіль-бус, білого кольору, марки «Мерседес Спрінтер», за кермом якого був ОСОБА_6 . Під час того, як ОСОБА_6 заїжджав на площу, з-під коліс автомобіля ОСОБА_6 полетіли камінці та пошкоджений асфальт і він почув звуки від їх ударів по кузову його автомобіля. ОСОБА_6 зупинив свій автомобіль біля автомобілів «Волга» та «Жигулі», які теж були припарковані на площі. Сидячи за кермом автомобіля, ОСОБА_6 через вікно став виражатися нецензурною лайкою до власників припаркованих на площі автомобілів. Він підійшов до буса і сказав водію вийти з автомобіля, однак той не підкорився. Ніяких посторонніх предметів у руках він не мав. Він відкрив дверку автомобіля і вийняв ключі із замка запалювання. Між ними виникла словесна суперечка із-за того, що ОСОБА_6 так зухвало заїхав на площу, при цьому пошкодив його автомобіль і заблокував виїзд для автомобілів «Волга» та «Жигулі», однак ударів ОСОБА_6 він не наносив і погроз в адресу останнього не висловлював. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Згодом він віддав ключі від автомобіля пасажиру, який знаходився у автомобілі ОСОБА_6 і покинув місце події. Очевидцями події були ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На наступний день, тобто, 28 липня 2014 року він звернувся до приватного підприємця - аварійного комісара експерта-оцінювача автомобілів ОСОБА_13 і уклав з ним договір щодо оцінки пошкоджень його транспортного засобу, завданих ОСОБА_6 під час керування автомобілем на площі Ринок. Пошкодження були у вигляді вм`ятини, сколу фарби на правій передній та правій задній дверці. Експерт-оцінювач пошкодження оцінив у 3536,85 гривень. 3000 гривень, виявлені та вилучені у нього працівниками міліції 12 серпня 2014 року, під час проведення його особистого огляду, це кошти, передані йому ОСОБА_6 на відшкодування шкоди за пошкодження його автомобіля марки «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 . 500 доларів США ні через ОСОБА_9 , ні особисто у ОСОБА_6 він не вимагав, той сам на слідуючий день після події зустрівся з ним і сказав, що хоче компенсувати затрати на ремонт автомобіля у розмірі 500 доларів США, на що він погодився, тому і сказав ОСОБА_9 , щоб той при нагоді заїхав до ОСОБА_6 і забрав кошти. ОСОБА_6 також був ініціатором зустрічі і передачі йому коштів 12 серпня 2014 року. В той день, в ході проведення його особистого огляду, працівники міліції виявили та вилучили у нього 3000 гривень, передані йому ОСОБА_6 , а також грошові кошти його тещі, які він зберігав при собі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 27 липня 2014 року, зранку, приблизно о 10 год., він разом із своїми товаришами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , його автомобілем марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_3 , приїхали по особистих справах на площу ОСОБА_16 , що в центрі у м.Бучач Тернопільської області. Приїхавши, вони припаркували автомобіль на площі. Через деякий час до його автомобіля підійшов ОСОБА_7 . В той час він сидів на передньому лівому сидінні, тобто, на місці водія, і відчинив водійську дверку. Підійшовши, ОСОБА_7 наказовим тоном сказав йому від`їхати з місця, де він припаркував автомобіль. Він відповів, що нікуди від`їжджати не буде і свій автомобіль залишатиме там, де захоче. Коли він на вимогу ОСОБА_7 відмовився від`їхати, можливо при цьому він і виразився до ОСОБА_7 нецензурною лайкою. Побачивши, що він в стані алкогольного сп`яніння та почувши його відповідь, ОСОБА_7 відразу безпідставно, нічого не пояснюючи, наніс йому приблизно десять ударів кулаком в обличчя. Від вказаних ударів він відчував сильну фізичну біль. Під час того, як ОСОБА_7 наносив йому удари, він намагався прикривати обличчя руками. В якийсь момент він вирішив вийти з салону автомобіля, але відчув, що від ударів у нього сильно закрутилася голова і він ледве зміг втриматися на ногах. Для того, щоб не впасти, він притримався за кермо автомобіля і сів назад на сидіння. Тоді його товариш ОСОБА_15 нагнувся до нього, щоб відтягнути його і сказав ОСОБА_7 припинити протиправні дії, однак той не послухав, а також безпідставно наніс йому декілька ударів. Після того, ОСОБА_7 відійшов і відразу підійшов до свого автомобіля марки «Хюндай Туксон», який був припарковий біля його автомобіля і дістав биту. З битою він знову підійшов до нього. Він в цей час сидів в салоні автомобіля на передньому водійському сидінні. ОСОБА_7 підійшов та битою наніс йому один удар по ребрах з лівої передньої сторони. Він знову відчув сильну фізичну біль. Вказаний конфлікт тривав близько п`яти хвилин. Його товариш ОСОБА_14 , який також був в автомобілі, вийшов з бокового пасажирського сидіння, підійшов до ОСОБА_7 та попросив його припинити свої дії. ОСОБА_7 відійшов, а ОСОБА_14 сів на місце водія в його автомобілі і від`їхав з площі. ОСОБА_14 відвіз його додому. З приводу спричинення йому тілесних ушкоджень в медичні заклади чи правоохоронні органи він не звертався, оскільки боявся ОСОБА_7 та не хотів розголосу. 29 липня 2014 року, близько 11 год., коли він знаходився вдома, до нього приїхав таксист ОСОБА_9 і сказав, що ОСОБА_7 просив передати йому через ОСОБА_9 500 доларів США, щоб спокійно їздити по м.Бучач, а якщо він не заплатить, то ОСОБА_7 буде його бити там, де бачитиме. Слова ОСОБА_7 він сприйняв реально та почав боятися за своє життя і здоров`я, а тому вирішив зустрітися з ОСОБА_7 та поговорити з ним про дану ситуацію, з`ясувати, за що той вимагає у нього 500 доларів США. На наступний день, тобто, 30 липня 2014 року він зателефонував ОСОБА_7 і домовився з ним про зустріч у центрі м.Бучач. Оскільки він боявся за своє життя та здоров`я, боявся, що ОСОБА_7 може повторити побої та погрози стосовно нього, він взяв з дому диктофон, щоб записати їх розмову під час зустрічі. Приїхав своїм автомобілем до обумовленого місця. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_7 і сів в його автомобіль. В ході розмови ОСОБА_7 став погрожувати йому спричиненням тілесних ушкоджень у разі не передачі йому грошових коштів в сумі 3000 гривень. Диктофон з розмовою він добровільно видав працівникам УБОЗ УМВС України в Тернопільській області. 7 серпня 2014 року він написав заяву в УБОЗ УМВС України в Тернопільській області з приводу вимагання у нього грошових коштів в сумі 3000 гривень ОСОБА_7 . Він зрозумів, що якщо не дасть гроші ОСОБА_7 , то той не дасть йому спокійно жити в м.Бучач. Слова ОСОБА_7 він сприймав як загрозу для себе. 27 липня 2014 року, під час події на площі, він дійсно був в стані алкогольного сп`янінні, але він не був за кермом, а за кермом був його товариш ОСОБА_14 . ОСОБА_7 цього не бачив, оскільки коли підійшов, вони з ОСОБА_14 помінялися місцями, він пересів на водійське крісло. 30 липня 2014 року, під час розмови з ОСОБА_7 , останній говорив, щоб він купив дітям в спортивну школу інвентар на 3000 гривень і тоді ОСОБА_7 його не чіпатиме. Він погодився, що купить інвентар або передасть ОСОБА_7 гроші. Він добровільно дав згоду працівникам УБОЗ УМВС України в Тернопільській області на участь у проведенні імітації злочину та надав їм свої грошові кошти в сумі 3000 гривень, які працівники міліції відразу вручили йому. 12 серпня 2014 року він зателефонував ОСОБА_7 і запропонував зустрітися. Під час зустрічі передав останньому ті грошові кошти.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що потерпілий ОСОБА_6 його сусід. 27 липня 2014 року вони автомобілем ОСОБА_6 приїхали з Росії. Були в с.Зубрець Бучацького району, у знайомого ОСОБА_6 . Коли їхали з ОСОБА_18 , на полі забуксували. Витягнув їх трактором ОСОБА_8 . Після того, вони втрьох автомобілем ОСОБА_6 поїхали в м.Бучач. По дорозі він заснув. Прокинувся від шуму на площі Ринок в центрі м.Бучач. Побачив ОСОБА_7 , який говорив, що ОСОБА_6 п`яний. ОСОБА_7 дав йому ключі від буса ОСОБА_6 і сказав відігнати автомобіль. Він бачив, як ОСОБА_7 з якимось чоловіком оглядали легковий автомобіль, що стояв неподалік буса, і говорили між собою, що легковий автомобіль зазнав пошкоджень внаслідок викиду каміння з-під коліс автомобіля ОСОБА_6 . Він спочатку завіз в с.Зубрець ОСОБА_8 , а потім повіз додому, на вулицю Замкову в м.Бучач, ОСОБА_6 . На поліку, в автомобілі ОСОБА_6 , він бачив кров. Синець на носі ОСОБА_6 уже був не пізніше, як навесні 2014 року.

Показання свідка ОСОБА_17 жодним чином не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України, а вказують на неправомірні дії потерпілого.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 27 липня 2014 року він своїм трактором допоміг витягнути автомобіль Мерседес, який забуксував на полі, поблизу с.Зубрець Бучацького району. Водій автомобіля ОСОБА_6 запропонував поїхати до нього додому, щоб там розплатитися за виконану роботу і поставити могорич. Він погодився і разом з ОСОБА_6 та його товаришем ОСОБА_17 поїхали в напрямку м.Бучач. На заправці «Окко» в м.Бучач вони розпили

чвертку коньяку. Після того приїхали на площу Ринок в центрі м.Бучач. Автомобілем керував ОСОБА_6 , а він сидів на місці пасажира, біля передньої правої дверки. До їх автомобіля підійшов ОСОБА_7 і сказав: «Забирайтеся». Він не бачив, як ОСОБА_7 бив ОСОБА_6 , але бачив, що з носа останнього йшла кров. Усе відбувалося в автомобілі. ОСОБА_7 витягнув ключі із замка запалювання.

Показання свідка ОСОБА_8 жодним чином не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України, а вказують на неправомірні дії потерпілого.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в один із днів, наприкінці липня 2014 року, у неділю, коли

він був у центрі м.Бучач, почув свист коліс і побачив, як на площу Ринок «залетів» із заносом, так, що було незрозуміло де він зупиниться, автомобіль Мерседес, білого кольору. Водій зупинив автомобіль, перекривши виїзд для його автомобіля «Жигулі». Він сказав до водія автомобіля Мерседес, щоб той від`їхав, дав йому можливість виїхати з площі. Водій, зараз йому відомо, що то був ОСОБА_6 , на те нецензурною лайкою в його адресу відмовився від`їжджати. Від водія йшов запах спиртного, на панелі його автомобіля знаходилася пляшка недопитого коньяку. Він бачив пасажира в автомобілі Мерседес. До водія підійшли ОСОБА_7 та чоловік на ім`я ОСОБА_19 , автомобілю якого, що теж стояв на площі, заважав виїхати автомобіль Мерседес. ОСОБА_7 запитав водія: «Чого ти п`яний їздиш?». Він не бачив, щоб ОСОБА_7 бив ОСОБА_6 . ОСОБА_19 від`їхав і він поїхав додому.

Показання свідка ОСОБА_11 жодним чином не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України, а вказують на неправомірні дії потерпілого.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_20 суду показав, що в один із днів, наприкінці липня 2014 року, ОСОБА_7 попросив його, щоб він при нагоді сказав ОСОБА_6 , щоб той передав 500 доларів США, що він і виконав. За що ОСОБА_6 мав передати кошти ОСОБА_7 він не знає.

Показання свідка ОСОБА_20 жодним чином не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України.

Заявлені стороною обвинувачення свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є відповідно дружиною, матір`ю і тещею потерпілого, суду показали, що 27 липня 2014 року ОСОБА_6 приїхав додому побитий. Ніс був зламаний та опухший, на спині був слід від палиці, а на обличчі сліди крові. Напередодні ОСОБА_6 усю ніч не було вдома. Після побиття два або три дні ОСОБА_6 лежав на ліжку, не виходив з дому. Чому ОСОБА_7 його побив, ОСОБА_6 не пояснював. Окрім того, ОСОБА_23 показала, що зять побив машину і за те у нього вимагали долари.

Показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України, окрім того, показання свідка ОСОБА_23 вказують на неправомірні дії потерпілого.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що з потерпілим ОСОБА_6 він перебуває в дружніх стосунках. 28 або 29 липня 2014 року він зустрічався з ОСОБА_6 і той розповідав йому, що ОСОБА_7 його побив, удари наносив якимось предметом. Він бачив на тілі ОСОБА_6 ушкодження. Ще через декілька днів ОСОБА_6 розповів йому, що ОСОБА_7 присилав до нього таксиста, який передав вимогу ОСОБА_7 дати 500 доларів США, інакше останній буде бити ОСОБА_6 де тільки його побачить. Він порекомендував ОСОБА_6 робити все по закону.

Показання свідка ОСОБА_24 суд оцінює критично, оскільки він не був очевидцем події, а знає про неї лише зі слів потерпілого, з яким перебуває в дружніх стосунках.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_13 суду показав, що

він проводив експертизу автомобіля марки «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . Договір на проведення експертизи був укладений 28.07.2014 року. Саме в той день до нього звернувся

ОСОБА_7 і повідомив, що його автомобіль стояв на площі Ринок в м.Бучач і був пошкоджений камінням з-під коліс іншого автомобіля. Він

призначив експертизу на 10.09.2014 року. В той день він прибув до місця проживання ОСОБА_7 , провів огляд автомобіля та експертизу. Пошкодження були на дверках автомобіля. Згідно оцінки сума завданого збитку склала 3536,85 гривень. ОСОБА_6 під час експертизи не було. Він підтверджує свій висновок.

Показання свідка ОСОБА_13 жодним чином не доводять, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України.

Із звіту №18 про оцінку автомобіля «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , від 10 вересня 2014 року вбачається, що наданий на оцінку колісний транспортний засіб має пошкодження зосереджені на правій кузовній частині та для усунення яких потрібний відновлювальний ремонт. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хюндай Туксон», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при пробуксовці другого автомобіля, складає 3536,85 гривень (а.к.п.23-42, т.2).

Крім того, стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень надано суду наступні докази:

- протокол добровільної видачі ОСОБА_6 диктофона від 11 серпня 2014 року із записом розмови між ним та ОСОБА_7 (а.к.п.26, т.1);

- протокол про проведення контролю за вчиненням злочину від 12 серпня

2014 року, згідно якого, проведено ідентифікацію та огляд грошових коштів в сумі 3000 грн., вручено кошти ОСОБА_6 та передано ним кошти ОСОБА_7 (а.к.п.123-124, т.1);

- протокол огляду підозрюваного ОСОБА_7 від 12 серпня 2014 року, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 3000 грн., які йому передав ОСОБА_6 (а.к.п.29-35, т.1);

- протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, від 12 серпня 2014 року (а.к.п.125-127, т.1);

- висновок судово-медичної експертизи №1208 від 21 серпня 2014 року, згідно якого, у ОСОБА_6 виявлений синець носа, який виник від дії тупого предмета за 2-3 тижні до експертизи, утворення його у вказаний ОСОБА_6 при експертизі термін 27.07.2014 не виключається. Виявлене у ОСОБА_6 тілесне ушкодження належить до легких (а.к.п.63-65, т.1);

- протокол огляду автомобіля ОСОБА_7 від 25 вересня 2014 року, в ході якого виявлено численні пошкодження лакофарбового покриття на кузові автомобіля (а.к.п.131-136, т.1);

- протокол дослідження інформації, отриманої при огляді добровільно виданого ОСОБА_6 диктофону марки «OLIMPUS VN-712 PC», від 29 серпня 2014 року, в ході якого оглянуто записуючий пристрій диктофону і складено стенограму розмови, яка відбулася 30 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і міститься на ньому (а.к.п.143-146, т.1).

Суд вважає, що диктофон із аудіозаписом, добровільно виданий ОСОБА_6 працівникам УБОЗ УМВС України в Тернопільській області, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, отриманий всупереч чинному законодавству, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу дослідження інформації, отриманої при огляді добровільно виданого ОСОБА_6 диктофону марки «OLIMPUS VN-712 PC», від 29 серпня 2014 року, в результаті огляду записуючого пристрою складено стенограму розмови, яка відбулася 30 липня 2014 року ніби-то між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Допитаний в ході досудового розслідування та в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що на пред`явленому йому аудіозаписі голосів не впізнає і будь-що з приводу цього аудіозапису повідомити не може. Під час досудового розслідування ідентифікація записаних голосів шляхом проведення фонографічної експертизи не проведена. Таким чином, висновок у протоколі дослідження інформації від 29 серпня 2014 року про те, що аудіозапис містить розмову між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18 лютого 1992 року проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених чинним законодавством, заборонено. Така заборона пов`язана з тим, що здійснення не уповноваженими фізичними або юридичними особами на власний розсуд будь-яких заходів, які віднесені до оперативно-розшукової діяльності (мають ознаки оперативно-розшукової діяльності), порушує не лише законодавчі положення, а й конституційні права і свободи людини і громадянина.

Ст.93 КПК України не передбачено проведення потерпілим слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України №12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року роз`яснено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обгрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Конституційний Суд України виходить з того, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні.

При оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього та подані в порядку, передбаченому чинним законодавством, необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних.

З матеріалів справи вбачається, що звукозапис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, прав та свобод людини і громадянина. Фіксування та одержання даних відбулось внаслідок ініціативних, а не випадкових дій особи (потерпілого ОСОБА_6 ), не уповноваженої на провадження досудового слідства. Характер цих дій, які мають ознаки негласних слідчих дій, був не ситуативним, а цілеспрямованим. Так, потерпілий ОСОБА_6 , як він сам пояснив, за порадою друзів спеціально підготував диктофон для запису розмови, звукозапис здійснював цілеспрямовано для подальшого його використання, як доказу.

Свідок захисту ОСОБА_10 , якого в ході досудового розслідування встановити та допитати не представилось можливим (а.к.п.173, т.1), суду показав, що 27 липня 2014 року, в ранковий час, ОСОБА_6 «залетів» бусом на площу Ринок в центрі м.Бучач, перегородив їм дорогу і було чути, як посипалось каміння по автомобілю ОСОБА_7 . ОСОБА_6 зупинив

автомобіль перед його автомобілем та автомобілем ОСОБА_11 . На прохання ОСОБА_11 випустити його, ОСОБА_6 його послав, потім поступив так же з ним. ОСОБА_6 був п`яний. До останнього підійшов ОСОБА_7 і сказав: «Подивись, що ти наробив». Той сказав, що у нього Леся Українка рішає усе, а також, що йому міліція пофік. ОСОБА_6 перескочив на сидіння пасажира, а ОСОБА_7 витягнув ключі із замка запалювання. ОСОБА_7 говорив: «Вийди з машини, подивись що ти зробив». На панелі, в автомобілі ОСОБА_6 , знаходилася пляшка коньяку. З ОСОБА_6 в бусі були ще два пасажири, один сидів на пасажирському сидінні спереду, а другий позаду. ОСОБА_6 заїжджав на площу попри автомобіль ОСОБА_7 і він чув, як каміння летіло (било) по автомобілю ОСОБА_7 . Він підходив і оглядав автомобіль ОСОБА_7 , бачив на ньому пошкодження лакофарбового покриття в тому місці, де вдарялися камінці. Очевидцем події був ОСОБА_12 .

Свідок захисту ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 27 липня 2014 року, в ранковий час, він знаходився в центрі м.Бучач і був очевидцем, як бус на великій швидкості заїхав на площу Ринок, об`їхавши автомобіль ОСОБА_7 . Коли бус заїжджав, то з-під коліс летіло каміння, від чого з правої сторони автомобіля ОСОБА_7 , на дверках, утворилися пошкодження лакофарбового покриття. На площі стояли ще два автомобілі. Водій одного з них хотів виїхати і звернувся до водія буса, на що останній сказав, що може купити весь ОСОБА_25 . Прийшов ОСОБА_7 , оглянув свій автомобіль і підійшов до водія буса. Водій сидів у бусі. В руках ОСОБА_7 ніяких предметів не було. Розмови між ОСОБА_7 та водієм буса ОСОБА_6 він не чув. Він чув тільки початок розмови, так як пішов додому, коли вони ще розмовляли між собою. Розмова проходила спокійно У бусі, крім водія, було ще двоє людей.

На думку суду, стороною обвинувачення не зібрано та в судовому засіданні не надано достатніх доказів на доведення того, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі Постанови) суди мають спрямовувати процес таким чином, щоб усі обставини справи були розглянуті всебічно, повно й об`єктивно, а вирок грунтувався лише на доказах, ретельно досліджених у судовому засіданні. Зокрема, необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Згідно п.п.4,5 Постанови суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 не супроводжувались грубим порушенням громадського порядку, яке є обов`язковою ознакою хуліганства, і були викликані неправильними діями потерпілого ОСОБА_6 , які проявились в тому, що він в стані алкогольного сп`яніння, заїхавши своїм автомобілем «Мерседес» на площу Ринок в м.Бучач, внаслідок пробуксовки коліс на великій швидкості, камінцями, які вилетіли з-

під коліс, пошкодив автомобіль ОСОБА_7 . Крім цього, створив перешкоду іншим водіям, поводив себе агресивно стосовно оточуючих, чим і спровокував

конфліктну ситуацію.

Об`єктивна сторона вимагання (ст.189 КК України) полягає у незаконній вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, а суб`єктивна у прямому умислі, корисливому мотиві (спонуканні до

незаконного збагачення за рахунок чужого майна) та корисливій меті (збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний).

Оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вимогу обвинуваченого ОСОБА_7 про передачу йому потерпілим ОСОБА_6 3000 гривень не слід вважати незаконною, а такою, що була направлена на відшкодування заподіяної потерпілим ОСОБА_6 шкоди, а також, що стороною обвинувачення не доведено, що ця вимога була поєднана з погрозою насильства над потерпілим.

Таким чином, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні корисливий мотив та корислива мета.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 слід виправдати.

Арештовані в ході досудового розслідування грошові кошти, вилучені під час проведення огляду ОСОБА_7 , необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінальних правопорушень.

Скасувати арешт грошових коштів, вилучених під час проведення огляду ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2014 року.

Після набрання вироком законної сили грошові кошти в сумі 3000 гривень повернути ОСОБА_6 .

Після набрання вироком законної сили грошові кошти в сумі 38653 гривень, 6975 Євро, 540 фунтів стерлінгів, 1890 злотих, 710 канадських доларів, 20 швейцарських франків, 10398 доларів США, 5430 російських рублів повернути ОСОБА_7 .

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1