ВИРОК

Іменем України

2007 року лютого 22
дня колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі :

головуючого - Безверхого О.М.

суддів - Рунова В.Ю.,
Крамаренка В.І.

з участю
прокурора - Матвієнка
Є.Г.

потерпілих - ОСОБА_5, ОСОБА_2
і ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_1

захисника
- ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Охтирка Сумської області, українця, громадянина України,
військовозобов'язаного, із середньою освітою, одруженого, не працюючого,
проживаючого АДРЕСА_1, раніше
не судимого

за ст.286 ч.2 КК
України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Буринського районного суду Сумської області від 28 листопада 2006 р. ОСОБА_1 був
засуджений за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до
позбавлення волі на строк 2
роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цим же вироком суду були частково задоволені цивільні
позови потерпілих ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 2197,50 грн.
матеріальної шкоди і 10000
грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 10000 грн. кожній
моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 -
56,55 грн. матеріальної шкоди і 3000
грн. моральної шкоди. Також з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Сумського
відділення Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса за проведення експертизи -1416,35 грн.

За вироком ОСОБА_1 був визнаний винним у тому, що 24.06.2006 р. близько 20-25 години, керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем «Москвич ІЖ-412»
держномер НОМЕР_1У та рухаючись по вул.ХVIII
Партз'їзду від вул.8-го Березня в м.Буринь, в порушення п.п.12.1, 12.3 Правил
дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку і не справився з
керуванням автомобілем, внаслідок чого з'їхав з проїзної частини і здійснив
наїзд на потерпілих ОСОБА_6
та ОСОБА_7, які сиділі біля господарства НОМЕР_2. В результаті ДТП потерпілий
ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_6 - тяжкі тілесні
ушкодження, від яких вона в той же день померла у районній лікарні.

В поданих
апеляціях : - прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції Рудейчук В.П.

вважає
вирок суду незаконним і необгрунтованим у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, т.я. суд
безпідставно застосував положення ст.69 КК і не прийняв до уваги, що засуджений
формально визнав свою вину, намагався

Справа № 11 - 132 / 2007 р. Головуючий
в 1-й інстанції
- Куцан В.М.

Категорія ст.286 ч.2 КК України Доповідач
- Рунов В.Ю.

уникнути
справедливого покарання, давав покази, які суттєво протирічили встановленим
обставинам справи. Крім того, ОСОБА_1 практично не вживались заходи по відшкодуванню шкоди. Просить скасувати вирок
районного суду і постановити новий вирок, яким визначити ОСОБА_1 за ч.2
ст.28б КК покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням його права
керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

·
потерпіла ОСОБА_5 вважає вирок суду в частині призначення
покарання та визначення розміру відшкодування моральної шкоди неправильним,
т.я. суд необгрунтовано застосував ст.69 КК, не врахував в повній мірі пережиті
нею моральні страждання, втрату нею батька Крім
того, ОСОБА_1 перед її батьком не вибачився, жодного разу в лікарню до нього не
з'явився і заподіяну злочином шкоду не відшкодував. Просить скасувати
вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд;

·
потерпіла ОСОБА_2 вважає, що вирок
постановлений в порушення вимог закону щодо призначення покарання, тя. суд
необгрунтовано застосував ет.69 КК, не врахував тяжкі наслідки, думку державного обвинувача та потерпілих, відсутність
щирості і каяття з боку засудженого, перебування його у стані
алкогольного сп'яніння та намагання уникнути відповідальності
і відшкодування заподіяної ним шкоди. Просить скасувати вирок у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання;

·
засуджений ОСОБА_1 вважає вирок
суду занадто суворим, просить його змінити та пом'якшити
призначене йому покарання з тим, щоб воно не було пов'язане з позбавленням чи
обмеженням волі, а також просить змінити вирок суду в частині визнання ОСОБА_5
потерпілою, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується, має дружину, яка перебуває у
відпустці по догляду за дитиною, злочин скоїв з необережності, розповів
про дійсні обставини справи, у стані алкогольного сп'яніння не перебував і
автомобілем не керував, вжив заходи до відшкодування шкоди потерпілим,
внаслідок ДТП він сам
отримав серйозні тілесні ушкодження, проходив лікування в стаціонарі і не мав змоги повністю відшкодувати потерпілим
шкоду. Рахує, що ОСОБА_5 не може бути згідно ст.49 КК визнаною потерпілою по
справі, т.я. смерть її батька ОСОБА_7 ніяким чином не була пов'язана з
наслідками ДТП.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора Матвієнка
Є.Г., який підтримав апеляцію прокурора
Буринського району і просив постановити новий вирок, за яким призначити
ОСОБА_1, за ч.2 ст.286 КК покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням його права керувати
транспортними засобами на строк 3
роки, пояснення потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_2, які підтримали свої апеляції та просили призначити
ОСОБА_1 запропоноване прокурором покарання,
потерпілої ОСОБА_3, яка погодилась з апеляціями прокурора та інших
потерпілих щодо м'якості покарання, засудженого ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_8, які просили змінити вирок, пом'якшити призначене покарання та
застосувати до ОСОБА_1 положення ст.75 КК, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи поданих учасниками процесу апеляцій, колегія суддів вважає,
що вказані вище апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції Рудейчука В.П. та потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню, а апеляція засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Висновки суду 1-ї інстанції
про доведенність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України, за обставин, викладених у вироку, в поданих апеляціях прокурора, потерпілих
та самого засудженого фактично не оспорюються. Юридична кваліфікація дій
ОСОБА_1 є вірною і сумніву у колегії суддів не викликає.

Цивільні позови
потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 вирішені судом 1-ї
інстанції відповідно до вимог ст.ст.1167, 1168 і 1201
ЦК України і будь-яких законних підстав для їх зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає. При цьому, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи
ОСОБА_1, про те, що ОСОБА_5 не є потерпілою по справі, т.я. смерть її батька
ОСОБА_7ніяким чином не була пов'язана з наслідками ДТП, оскільки
потерпілий ОСОБА_7 попав до лікарні через неправомірні дії саме водія ОСОБА_1 і
саме діями останнього йому була заподіяна шкода. Оскільки ОСОБА_7 помер у
лікарні, то його рідна донька ОСОБА_5 має на відшкодування заподіяної злочином
шкоди.

Разом з тим, призначаючи покарання, місцевий суд не в
повній мірі врахував вимоги ст.ст.65 і 69 КК України та визначив ОСОБА_1 основне покарання, яке за
своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі
засудженого внаслідок його м'якості.

Оскільки є необхідність у застосуванні до ОСОБА_1 більш
суворого покарання, ніж було визначено судом
1 -і" інстанції, то колегія
суддів вважає за необхідне вирок районного суду в частині призначення покарання скасувати та постановити в цій частині свій
вирок.

При призначенні ОСОБА_1 нового покарання колегія суддів
враховує ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, сукупність всіх обставин, що характеризують цей злочин, особу винного
та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, характеризується позитивно,
щиро кається, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка знаходиться у
відпустці по її догляду, частково відшкодував заподіяну ним шкоду.

Дані обставини колегія суддів
визнає такими, що пом'якшують покарання.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він у стані алкогольного
сп'яніння автомобілем не керував, колегія суддів не може прийняти до уваги,
оскільки воно не відповідає фактичним обставинам
та суперечить дослідженим по справі доказам. Зокрема, із протоколу НОМЕР_3 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної
речовини та стану сп'яніння від 24.06.2006
р. (т.1 а.с.28) вбачається, що 24
червня 2006 р. о
22-05 годині ОСОБА_1 був обстежений відповідним лікарем, який зробив висновок - алкогольне
сп'яніння (26.06.2006 р.
висновок НОМЕР_4- етиловий
спирт в крові в кількості 2,22
%о.

Той факт, що ОСОБА_1 вчинив злочин у стані алкогольного
сп'яніння, колегія суддів визнає обставиною, що обтяжує покарання.

Враховуючи вказані вище обставини, колегія суддів вважає
за необхідне призначити ОСОБА_1 основне
покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на
строк 5 років.

Керуючись стхт.378, 379 КПК України,
колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції РУДЕЙЧУКА В.П. та потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_2
задовольнити частково, а апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Буринського районного суду Сумської області від 28 листопада 2006 р. відносно ОСОБА_1 в частині призначеного покарання - скасувати та призначити йому покарання за ч.2
ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права керувати транспортними
засобами на строк два роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 залишити утримання під вартою.

В іншій частині вирок Буринського
районного суду Сумської області від 28 листопада 2006 р. - залишити без
зміни.

Вирок може бути
оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду України через Апеляційний
суд Сумської області протягом одного місяця з моменту його проголошення, а
засудженим ОСОБА_1 - в той
строк з моменту вручення йому копії даного вироку.