Справа № 1-кп/489/189/2015
У Х В А Л А
12 лютого 2015 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2015 р. до суду з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України, з угодою про визнання винуватості, укладеною 02.02.2015 р.

Вирішуючи питання передбачені п.1 ч.3 ст.314 КПК України, щодо можливості затвердження угоди, суд приходить до висновку, що підстав для затвердження угоди не вбачається.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд повинен перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, та відмовити в затвердженні угоди, якщо, зокрема, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону та не відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються правова кваліфікація обвинувачення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене сторонами покарання.

Проте, укладена угода не відповідає вимогам цього Кодексу, оскільки узгоджене сторонами покарання суперечить вимогам Кримінального кодексу України.

Так, була досягнута згода на призначення покарання ОСОБА_4 : за ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 263 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі ст. 69 КК України призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк - 3 роки.

При цьому, згідно зі ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовується.

Також, в угоді зазначені обов`язки обвинуваченого, які не передбачені ст.472 КПК України, а саме повідомляти сторону обвинувачення про зміну номеру мобільного телефону, та постійно перебувати на зв`язку, за даним номером телефону, відповідаючи на дзвінки слідчого, прокурора та оперативних співробітників. В разі зміни номеру мобільного телефону невідкладно повідомляти вказаних осіб. Повідомляти сторону обвинувачення про зміну адреси свого проживання упродовж 6 місяців з дня затвердження угоди.

Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості підозрюваного ОСОБА_4 було враховано, зокрема, таку обставину, що останній підозрюється у вчиненні злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжкого злочину. Проте відповідно до правової кваліфікації злочинів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості (ч.3 ст. 28 ч. 2 ст. 263 КК України) та трьох тяжких злочинів (ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України), один з яких є багатоепізодним (чотири епізоди збуту автоматичної зброї та боєприпасів у складі ОГ).

Таким чином, при узгодженні покарання сторона обвинувачення не врахувала ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини справи, кількість епізодів злочинної діяльності, а тому прийшла до неправильного висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вимоги п.1 ч.3 ст.314 КПК України, щодо дій суду у випадку відсутності підстав для затвердження угоди, суд вважає необхідним повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 474, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 28 ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1