Провадження № 11-кп/792/146/15 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 677/1825/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000376 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Красилівського районного суду від 15 грудня 2014 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:
· 04.08.2010 року Красилівським районним судом за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням із призначенням іспитового строку на 1 рік;
· 30.05.2011 року Красилівським районним судом за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 25.04.2014 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, -
засуджено за:
- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;
- ст. 395 КК України на 4 місяці арешту.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_9 виправдано.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 30 липня 2014 року з моменту його затримання.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:
· 04.03.2013 року Красилівським районним судом за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України на 6 місяців арешту, звільненого 18.10.2013 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, -
засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням вироку Красилівського районного суду від 11 грудня 2014 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 186 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.
За ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_8 виправдано.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 30 липня 2014 року з моменту його затримання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 707 грн. 55 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_9 235 грн. 87 коп. судових витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду 26 липня 2014 року біля 00 год. 30 хв. у с. Слобідці Красилівській Красилівського району Хмельницької області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рухалися на автомобілі ОСОБА_10 «Мерседес Спрінтер» по вул. Вереміївській. Коли автомобіль застряг неподалік домогосподарства № 5, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі сам, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів таємно викрав з панелі автомобіля мобільний телефон «LG Е615» вартістю 925, 30 грн. з флеш-карткою вартістю 100 грн., двома сім-картками оператора «Київстар» вартістю 15 грн. та оператора «Лайф» вартістю 15 грн., на рахунку якої було 10 грн., телефонний чохол вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_12 , завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1265,30 грн.

Крім того, Ізяславським районним судом 6 березня 2014 року раніше судимому ОСОБА_9 встановлено адміністративний нагляд терміном на 20 місяців із застосуванням обмежень: заборонено вихід з будинку (квартири) за адресою АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год., зобов`язано з`являтися на відмітку до Красилівського РВ УМВС України першої, другої, третьої та четвертої суботи місяця та заборонено виїзд за межі Красилівського району без письмового дозволу працівників міліції Красилівського РВ УМВС України. Про дані обмеження ОСОБА_9 був ознайомлений під розписку. Однак ОСОБА_9 самовільно залишив своє місце проживання, виїхавши 29 липня 2014 року за межі Красилівського району, а саме до с. Ілляшівка Старокостянтинівського району, де 30 липня 2014 року був затриманий працівниками міліції. Під час відвідування ОСОБА_9 дільничним інспектором міліції за місцем його проживання вніч на 30 липня 2014 року, той удома був відсутній.

Таким чином, ОСОБА_9 самовільно залишив своє місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, 29 липня 2014 року біля 23 год. 30 хв. по вул. Добровольського м. Красилова, неподалік магазину «Гойдалка» побачив автомобіль «ВАЗ 21063», держномер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 та перебуває в користуванні ОСОБА_14 , який на той час знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 , та вирішив незаконно заволодіти цим транспортним засобом. З метою незаконного заволодіння автомобілем «ВАЗ 21063», держномер НОМЕР_1 , який був припаркований біля першого під`їзду по вул. Добровольського, 3 м. Красилова, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 проник у автомобіль, сів за кермо, завів двигун та поїхав разом із ОСОБА_9 у с. Ілляшівка Старокостянтинівського району,де наступного дня були затримані працівниками міліції.

Цими діями ОСОБА_8 незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ 21063», держномер НОМЕР_1 , вартістю 17484 грн., пошкодивши його, заподіяв збитки потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у розмірі 7845 гривень 76 копійок.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання його підзахисному змінити, призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі. Захисник стверджує, що призначене ОСОБА_9 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі. Судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_9 було враховано лише одну пом`якшуючу обставину, а саме визнання вини та щире каяття останнього, однак не враховано, що ОСОБА_9 є особою молодого віку, що потерпілій ОСОБА_11 ним відшкодовано матеріальну та моральну шкоду і це вбачається з її показань та мирової угоди від 24 листопада 2014 року. На думку захисника ОСОБА_9 може виправитись без ізоляції від суспільства.

Стосовно ОСОБА_8 вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у скоєнні злочинів за викладених у вироку обставин, за які їх засуджено, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах, ніким з учасників процесу не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 29.07.2014 року він гуляв і близько 23 год. біля магазину «Гойдалки» побачив автомобіль, права задня дверка якого була привідкрита. Він сів у салон, зняв автомобіль з ручного гальма та скотився з горба. В замку запалювання був один ключ. Документи на авто були за козирком. Він подзвонив ОСОБА_9 , який прийшов до нього, і вони поїхали до бабці ОСОБА_9 у Старокостянтинівський район. На заправку та з заправки до с. Радісного за кермом їхав ОСОБА_9 . Вони приїхали до бабці та діда ОСОБА_9 , переночували у них, поїли, поїхали в магазин і на ставок, де помили автомобіль. Після цього приїхали працівники міліції. Посвідчення водія він не має, але навички водія у нього є.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні крадіжки телефона визнав, показав, що взяв його, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_15 .

Вину в угоні автомобіля ОСОБА_9 не визнав, показав, що приблизно о 23 год.,точної дати не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_8 з пропозицією вийти покататися на автомобілі. Він вийшов, ОСОБА_8 сидів у автомобілі «ВАЗ 21063» чорного кольору неподалік магазину «Гойдалка». Він сів за кермо автомобіля і вони поїхали спочатку до ОСОБА_8 додому за шлангом, потім на заправку, а потім до його бабусі в Старокостянтинівський район. На заправці заправлялись без грошей, залишили там документи, пообіцявши, що гроші віддадуть завтра. З заправки поїхали до бабусі, яку він не бачив 4 роки. Дід і бабуся питали, чий це автомобіль. Вони говорили, що ОСОБА_8 . Зранку вони з`їздили у магазин і повернулися. Він не знав, що автомобіль угнаний. ОСОБА_8 про це йому нічого не сказав, а він і не питав.

Ухилення від адміннагляду ОСОБА_16 визнав, показав, що залишив місце проживання та поїхав у інший район, де проживає його бабуся, без дозволу працівників міліції.

Об`єктивно винність ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілих, свідків іншими наявними в матеріалах кримінального провадження належними, достатніми та допустимими доказами.

Дії винних вірно кваліфіковано: ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ст. 395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, із врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, осіб винних, фактичних обставин кримінального провадження, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тих обставин, на які захисник ОСОБА_7 посилається в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_9 .

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_9 є особою молодого віку, що потерпілій ОСОБА_11 ним відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, на що посилається в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 . Однак, враховуючи особу винного, вчинення ним злочинів через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, те, що він є раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення йому покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Вирок Красилівського районного суду від 15 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які утримуються під вартою на протязі трьох місяців з моменту отримання ними копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .