Справа № 1-435/10
Провадження № 1-435/10
В И Р О К

іменем України

08.11.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурорів Науменка С.П., Юркової Ю.В., Будніка І.А.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, вул. 40-річчя Перемоги, 19, у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_6, 26 серпня1983 року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, не працює, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2009 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння поблизу автодороги Київ-Чоп в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, а саме на повороті автодороги в сторону с. Миколаївка, після спільного розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_3, ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_6, незнаючи про істинні наміри ОСОБА_4, діючи безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у порушенні громадського спокою у нічний час доби, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, заподіяли потерпілому тілесні ушкодження небезпечні для його здоровя, а саме ОСОБА_4 наніс ОСОБА_3А декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, ОСОБА_6 наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область спини від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6В нанесли ще по пять-шість ударів по голові та тулубу потерпілого взутими ногами, чим заподіяли ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми повік правого ока, контузія другого ступеня, гематома повік, сукон'юнктивальний крововилив, парабульбарна гематома лівого ока, які згідно висновку експерта № 121/Д від 21.05.2010 року та додаткового висновку експерта № 184/Д від 17.06.2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, після цього ОСОБА_4 заволодів майном ОСОБА_3, яке знаходилось в лівій кишені куртки потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа 1208», вартість якого згідно звіту з судово-товарознавчої експертизи від 08.04.2010 року становить 140 грн. 76 коп. з урахуванням ПДВ; сім-картою мобільного оператора «Life», вартість якої згідно звіту з судово-товарознавчої експертизи від 08.04.2010 року становить 8 грн. 83 коп. з урахуванням ПДВ; мобільним телефоном марки «Нокіа 8310», вартістю 100 грн.; сім-картою мобільного оператора «Вееlіnе», вартістю 27 грн. 50 коп., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 10 грн. 25 коп.; грошима в сумі 40 грн., заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 327 грн. 34 коп.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що у листопаді 2009 року неофіційно працював на будівництві в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, де також працював ОСОБА_6 06.11.2009 року близько 19 години за вечерею вони з ОСОБА_6 випили приблизно по 300 г. горілки. Потім близько 21 год. він пішов до кіоску, який розташований в с. Бузова біля автодороги Київ-Чоп, де зустрів потерпілого, з яким раніше не був знайомий. Останній запропонував йому разом випити, на що він погодився. Він та потерпілий почали пити горілку. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_6 і вони вже втрьох стали розпивати горілку поблизу того ж кіоску. Випили разом приблизно 3 пляшки горілки, ємністю 0,5 л. Після цього вирішили йти по домівках. Він з потерпілим пішли попереду, а ОСОБА_6 зайшов всередину кіоску, щось купити. По дорозі у нього (ОСОБА_4В.) з потерпілим виник конфлікт, оскільки останній почав ображати його дружину. В ході сварки він наніс потерпілому декілька ударів в область обличчя, але згодом вони порозумілись та пішли далі. Пройшовши деяку відстань, вони зупинились, щоб покурити. В цей момент потерпілий штовхнув його рукою і в цей момент підійшов ОСОБА_6 та наніс удар кулаком правої руки потерпілому в спину. Від цього удару потерпілий впав на землю і вони вже разом з ОСОБА_6 продовжили бити потерпілого ногами по голові та тулубу, нанесли приблизно по пять-шість ударів взутими ногами. Припинивши бити, ОСОБА_6 відвернувся, а він (ОСОБА_4В.) поліз правою рукою в ліву кишеню куртки потерпілого, звідки забрав два мобільних телефони та гроші в сумі 40 гривень. Після цього, вони з ОСОБА_6 пішли за місцем свого тимчасового проживання, а потерпілий залишився. Коли прийшли за місцем проживання один з телефонів він віддав ОСОБА_6 в погашення боргу за позичені у нього напередодні 250 грн., а інший телефон залишив собі. Гроші в сумі 40 грн. також залишив собі. Наступного дня він поїхав додому в Черкаську область. Гроші витратив на власні потреби, мобільним телефоном користувався поки його в нього не вилучили працівники міліції за місцем його проживання в с. Бачкурено. Стверджує, що не домовлявся з ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого.

У вчиненому щиро розкаюється, просить призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі. Збитки, завдані потерпілому, відшкодовані у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив суду, що в листопаді 2009 року він неофіційно працював на будівництві в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, де також працював ОСОБА_4 06.11.2009 року за вечерею близько 19 години за вечерею вони випили горілки приблизно по 300 г. Після цього він ліг спати, а ОСОБА_4 пішов до кіоску, який розташований в с. Бузова біля автодороги Київ-Чоп купити цигарки. Коли ОСОБА_4 довго не повертався, він почав хвилювати і вирішив піти за ним. Прийшовши до зазначеного вище кіоску, він побачив ОСОБА_4, який розпивав горілку з потерпілим. З потерпілим він знайомий не був. Він приєднався до ОСОБА_4 та потерпілого, купив пляшку горілки 0,5 л., яку вони втрьох випили поблизу того ж кіоску. Після цього вирішили йти по домівках. ОСОБА_4 з потерпілим пішли попереду, а він зайшов до кіоску купити цигарок. Коли вийшов з кіоску та пройшов декілька метрів, побачив, що потерпілий штовхнув ОСОБА_4 рукою. Побачивши це, він (ОСОБА_6В.), наніс удар кулаком правої руки потерпілому в спину, від чого останній впав на землю і вони вже разом з ОСОБА_4 продовжили бити ногами по голові та тулубу. Як ОСОБА_4 діставав з кишені потерпілого мобільні телефони та гроші не бачив. Коли прийшли за місцем свого тимчасового проживання в с. Бузова, ОСОБА_4 віддав йому мобільний телефон марки «Нокіа» в погашення боргу у сумі 250 грн., які ОСОБА_4 позичив на передодні. Після цього вони лягли відпочивати. Наступного дня він виявив, що ОСОБА_4 зник. Тоді вирішив їхати додому в с. Летичівка Монастирищенського району Черкаської області. Телефоном, який дав йому ОСОБА_4 користувався доки не загубив. Стверджує, що не домовлявся з ОСОБА_4 заволодіти майном потерпілого. Визнає свою вину в умисному нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень.

У вчиненому щиро розкаюється, просить призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_4 та часткового визнання своєї вини підсудним ОСОБА_6, їх винність у вчиненні злочинів підтверджується доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що 06.11.2009 року пізно ввечері, точної години назвати не може, в кіоску, що знаходиться в с. Бузова Києво-Святошинського району, познайомився з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з якими вони неподалік кіоску стали вживати горілку та випили приблизно 3 пляшки горілки, ємністю по 0,5 л. Біля 23 години він вирішив йти додому і з ним пішов ОСОБА_4 Коли вони дійшли до повороту на озеро, що знаходиться в с. Миколаївка, до них підійшов ОСОБА_6 та вони вдвох почали його бити руками та ногами по голові та тулубу. Від ударів він впав, а підсудні продовжили його бити. Скільки ударів йому нанесли і чим він вказати не може, не памятає. Він намагався закриватись. Коли вони припинили його бити, один з них, хто саме сказати не може, почав обшукувати його кишені, знайшов два мобільних телефони та гроші в сумі 40 грн., які забрав. Про причини його побиття підсудними нічого сказати не може. Дружину підсудного ОСОБА_4, наскільки він памятає, не ображав, з нею знайомий не був.

На даний час збитки йому відшкодовані рідними ОСОБА_4 у повному обсязі. Претензій до підсудних не має. Просить призначити їм покарання не повязане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що 06.11.2010 року його син ОСОБА_3 пішов до придорожнього кафе в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської обалсті, де вживав спиртні напої. Приблизно опівночі ОСОБА_3 повернувся додому. У нього на обличчі та на тілі були тілесні ушкодження, тому він відразу відвіз його до ЦСВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області в с. Мила, де ОСОБА_3 написав заяву та дав пояснення з приводу того, що з ним трапилось. Після цього він відвіз сина до лікарні, де його госпіталізували.

ОСОБА_9 Юрійович та ОСОБА_10 пояснили суду, що у листопаді 2009 року ОСОБА_11 працював на посаді заступника начальника ЦСВМ , а ОСОБА_10 на посаді оперуповноваженого СКР Києво - Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області. В ході оперативно - розшукових заходів до СКР Києво-Святошинського РВ надійшла інформація з приводу осіб, які в ніч з 06.11.2009 року на 07.11.2009 року вчинили розбійний напад на ОСОБА_3 У зв'язку з цим вони були направлені у відрядження до Черкаської області, де згідно з наявною інформацією проживали особи, причетні до вище вказаного злочину. 30.03.2010 року вони приїхали в Черкаську область Монастирищенський район, де встановили місце проживання ОСОБА_4, якого в подальшому розшукали. Під час спілкування з ОСОБА_4, останній зізнався у вчиненому ним злочині та розповів, що іншим чоловіком, з яким вони вчинили розбійний напад на потерпілого в листопаді 2009 року в Києво-Святошинському районі Київської області, є його знайомий на ім'я ОСОБА_6, прізвища він не знав. Тоді ОСОБА_4 пред'явив мобільний телефон марки «Нокіа 1208», яким весь час користувався, який він взяв у потерпілого та вказав місце проживання ОСОБА_6, куди вони в подальшому поїхали. Зустрівшись з ОСОБА_6, який підтвердив факт своєї причетності до злочину, вони доставили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в ЦСВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, де в присутності понятих вилучили у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Нокіа 1208»

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 30.03.2010 року близько 22 години 50 хвилин він перебував поблизу відділення міліції в с. Мила, коли до нього підійшов працівник міліції та запропонував бути присутнім при вилученні мобільного телефону. ОСОБА_12 погодився і вони разом пройшли до службового кабінету ЦСВМ, де знаходилися підсудні, потім в кабінет зайшов ще один понятий. Перебуваючи в кабінеті, працівники міліції вилучили в якості речового доказу мобільний телефон марки «Нокіа 1208», корпус його був червоно-сірого кольору. Даний мобільний телефон, як сказали працівники міліції їм добровільно видав працівникам міліції ОСОБА_4 В його присутності ОСОБА_4 також пояснив, що даний мобільний телефоном «Нокіа 1208» він забрав у незнаного йому чоловіка в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області 06.11.2009 року та користувався ним. Після цього працівники міліції помістили вище вказаний мобільний телефон в поліетиленовий пакет та опечатали його.

Свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені у судовому засіданні згідно ст.306,314 КПК України, що 30.03.2010 року біля 23 години він їхав на своєму автомобілі та зупинився в с. Мила Києво-Свяошинського району Київської області. В цей час до нього підійшов працівник міліції та запропонував бути понятим при вилученні мобільного телефону. Він погодився та його провели до службового кабінету, в якому знаходився чоловік, який представився ОСОБА_4 ОСОБА_4 також пояснив, що даний мобільний телефоном «Нокіа 1208» він забрав у незнаного йому чоловіка в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області 06.11.2009 року та користувався ним. Після цього працівники міліції помістили вище вказаний мобільний телефон в поліетиленовий пакет та опечатали його.

Винність підсудних у вчиненні злочинів також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Із протоколу усної заяви про злочин від 07.11.2010 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 просить прийняти міри до двох невідомих осіб, які 06.11.2009 року о 23 год. 30 хв., застосувавши до нього фізичне насильство, заволоділи його майном (а.с. 3).

У протоколі огляду місця події від 07.11.2010 року зафіксована обстановка на частині території, яка знаходиться в с. Бузова неподалік автодороги Київ-Чоп, де підсудні 06.11.2009 року нанесли тілесні ушкодження потерпілому та підсудний ОСОБА_4 заволодів майном ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

Із протоколу огляду ОСОБА_4 від 30.03.2010 року вбачається, що в ході особистого огляду останнього у нього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 1208». ОСОБА_4 повідомив, що даним мобільним телефоном він заволодів у потерпілого 06.11.2009 року біля кіоску в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 43);

Відповідно до звіту судової товарознавчої експертизи від 08.04.2010 року вартість мобільного телефону марки «Нокіа 1208», що у використанні з 2008 року, становить 140 грн. 76 коп., вартість сім-картки оператора мобільного звязку «Лайф», що у використанні з 2008 року, становить 8 грн. 83 коп. (а.с. 123-127).

Із довідки від 16.06.2010 року вбачається, що вартість мобільного телефону марки «Нокіа 8310» станом на 06.11.2009 року становить 100 грн., сім-картки «Білан» 27 грн. 50 коп. (а.с. 164).

Згідно висновку експерта № 121/Д від 21.05.2010 року у ОСОБА_3 мались: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми повік правого ока, контузія другого ступеня, гематома повік, суконюктивальний крововилив, парабульбарна гематома лівого ока. Ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Описані ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки та ноги, можливо, в термін, вказаний в постанові (а.с.135-136).

Відповідно до висновку експерта № 184/Д від 17.06.2010 року у ОСОБА_3 мались: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку; гематоми повік правого ока; контузія другого ступеня, гематома повік, суконюктивальний крововилив, парабульбарна гематома лівого ока. Описані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки та ноги, можливо, в термін, вказаний в постанові та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с. 175).

Суд визнає, що підсудні, потерпілий, також свідки давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Таким чином, аналіз зібраних та досліджених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудних у вчиненні злочинів доказана повністю, але їх дії органами досудового слідства невірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, оскільки під час досудового та судового слідства не було добуто доказів попередньої змови підсудних на вчинення розбійного нападу, також умислу у ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого.

Таким чином суд кваліфікує дії:

ОСОБА_4 за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій);

ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу підсудних.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки, обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, обставиною, що обтяжує покарання підсудного, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України, при цьому не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 іншого покарання.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, підсудний за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання підсудного, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння, та призначає покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, при цьому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_6 іншої міри покарання.

Керуючись ст. 342 КПК України, у звязку з призначенням ОСОБА_6 покарання не повязаного з позбавленням волі, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_14 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою в слідчому ізоляторі при Житомирській ВК № 8 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 30 березня 2010 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Управління ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 30 березня 2010 року по 08 листопада 2010 року.

Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою в слідчому ізоляторі при Житомирській ВК № 8 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Жиотмирській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Нокіа 1208» залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_3 (а.с. 104-105).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської обалсті через Києво-Святошинський районний суд протягом 15 (п`ятнадцяти) діб з моменту його проголошення, а засудженими в той же строк з моменту отримання ними копії вироку.

Суддя: С.В.Хрипун