"15" січня 2015 р. Справа № 363/4909/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0000418 щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород, Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, освіта середня, раніше судимого Вишгородським районним судом Київської області 13 березня 2008 року за частиною 1 статті 309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;16 грудня 2008 року Вишгородським районним судом Київської області за частиною 2 статті 309, частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 317, статей 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; Вишгородським районним судом Київської області 30 червня 2009 року за частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 289, частини 1,4 статті 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; Оболонським районним судом міста Києва 7 жовтня 2013 року за частиною 2 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; Вишгородським районним судом Київської області за частиною 2 статті 185 КК України до 3 місяців арешту, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, судовим слідством
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2014 pоку, близько 20-ї години, ОСОБА_6 (який згідно свідоцтва про смерть від 1 квітня 2014 року серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), перебуваючи в м. Вишгород, Київської області, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 , вчинити відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_8 , погодився.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де одягли на голову маски з вирізами для очей з метою приховати свої обличчя. Після чого з вказаною метою, шляхом вільного доступу проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де ОСОБА_8 , зайшов за прилавок за яким знаходився продавець, а ОСОБА_6 , в цей час знаходився перед прилавком та тримав в руці іграшковий пістолет направлений в бік продавщиці, який остання не сприймала як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, оскільки її увага була зосереджена на ОСОБА_7 , який в цей час в присутності продавщиці відкрито викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, що знаходились в картонних коробках під прилавком та блок цигарок марки «KENT-BLUE FUTURA» в кількості 10 пачок вартістю 15 грн. кожна; блок цигарок марки «LM BLUE LABLE» в кількості 10 пачок вартістю 11 грн. за пачку; блок цигарок марки «BOND BLUE» 10 пачок вартістю 10 грн. за пачку; блок цигарок марки «KEMEL BLUE» 10 пачок вартістю 13,50 грн. за пачку, що знаходились поруч, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 швидко покинули приміщення магазину, чим завдав матеріального збитку потерпілій на загальну суму 896 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілої, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілої та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 від дачі показів відмовився, однак зазначив, що покази дані ним на стадії досудового слідства у повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та змісту обвинувального акту.
У вчиненому розкаювався та вибачився за вчинене.

В свою чергу, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , пояснила, що вона є приватним підприємцем і в неї є магазин «Калина» у м. Вишгороді. Ввечері 19 березня 2014 року їй зателефонувала продавщиця того ж магазину та повідомила, що до приміщення магазину зайшло двоє людей в масках і забрали гроші та цигарки із магазину, після чого зникли. Потерпіла повідомила, що загальна сума завданих їй збитків становить близько 900 грн., які їй ніхто не компенсував.

При визначенні міри покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (грабіж), вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 186 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 не коректно кваліфіковані органом досудового розслідування. Зокрема, кваліфікуюча ознака пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , а саме вчинення злочину повторно, підлягає виключенню у зв`язку із наступним.
Органом досудового розслідування в основу кваліфікації дій ОСОБА_5 щодо вчинення злочину повторно, покладено відомості про повідомлення останньому 23 вересня 2013 року Вишгородським РВ ГУГУ МВС України в Київській області про підозру за вчинення злочину за частиною 2 статті 186 КК України.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Така позиція сторони обвинувачення суперечить змісту статей 85-86 КПК України, які визначають належність та допустимість доказів, відповідно.

Крім того, відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, поза увагою суду не може бути залишено положення частини 5 статті 17 КПК України, відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Будь-яких належних доказів про вчинення обвинуваченим злочину за статтею 186 КК України на момент складання обвинувального акта щодо ОСОБА_5 за злочин, вчинений 19 березня 2014 року - матеріали справи не містять.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до статті 36 КПК України саме прокурор підтримує державне обвинувачення у суді, а статтею 92 КПК України на прокурора покладено обов`язок доказування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Так, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого посередня характеристика за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий саме за злочини проти власності.

Крім того, поза увагою суду не можуть бути залишені ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий, умисний злочини проти власності. В той же час, жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілим, завданих його злочинними діями не вчинив, не спробував навіть офіційно працевлаштуватись.

За таких обставин суд приходить до висновку про нехтування обвинуваченим ОСОБА_5 принципами правомірної поведінки та про його небажання жити в межах морально-правових основ життєдіяльності суспільства, вчинення дій для забезпечення власного, законного проживання та про відсутність будь-яких моральних обмежень перед вчиненням нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про потребу призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі, яке передбачене санкцією частини 2 статті 186 КК України.

Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, при визначенні остаточної міри покарання ОСОБА_5 судом враховується обвинувальний вирок Подільського районного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року, яким було засуджено обвинуваченого.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

З огляду на викладене, судом зазначається про достатність законних підстав для обрання міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи від 22 квітня 2014 року № 55 у розмірі 294 грн. 84 коп. та за проведення додаткової дактилоскопічної експертизи від 18 червня 2014 року № 102 у розмірі 294 грн. 84 коп. підлягають стягненню із ОСОБА_5 на користь держави відповідно до статті 124 КПК України.

Речові докази по справі спецпакет №1836285, в якому знаходяться 5 слідів папілярних візерунків, вилучених під час огляду місця події від 19 березня 2014 року має зберігатися при матеріалах кримінального провадження № 0000418; дитячий іграшковий пістолет, куртка чоловіча чорного кольору, шапку із вирізом для очей підлягають знищенню.
Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Подільського районного суду м. Києва від 3 листопада 2014 року, шляхом часткового складання покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 даним вироком у вигляді 8 (восьми) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 з дня обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 15 січня 2015 року, зарахувавши в період відбування покарання час перебування під вартою із 16 травня 2014 року по 14 січня 2015 року

Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи від 22 квітня 2014 року № 55 у розмірі 294 грн. 84 коп. та за проведення додаткової дактилоскопічної експертизи від 18 червня 2014 року № 102 у розмірі 294 грн. 84 коп., в порядку 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази по справі спецпакет №1836285, в якому знаходяться 5 слідів папілярних візерунків, вилучених під час огляду місця події від 19 березня 2014 року зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000418; дитячий іграшковий пістолет, куртку чоловічу чорного кольору, шапку із вирізом для очей знищити.
Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя