Справа № 448/1760/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/256/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрілецьке Мостиського району Львівської області, поляка, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу на суму 4250 грн. Позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на його користь 6000 грн. моральної шкоди та 6233 грн. матеріальної шкоди, а всього на суму 12233 грн. Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 442,26 грн. в дохід держави за проведення експертизи. Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 15.11.2014 року біля 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки Опель Астра, реєстр. номер НОМЕР_1 , і рухаючись автодорогою Мостиська-Вовчищовичі, а саме по її відрізку, що у с.Липники, у напрямку м.Мостиська, порушив вимоги пункту 2.3 б, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не вибрав безпечної швидкості руху і у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого при заїзді на подвір`я Народного Дому в с.Липники Мостиського району здійснив наїзд на пішохода (потерпілого) ОСОБА_9 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід потерпілий ОСОБА_9 отримав закритий перелом внутрішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, закритий перелом нижньої третини лівої малогомілкової кістки, підвивих стопи до зовні, крововилив в ділянці лівого гомілковостопного суглоба, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення вказаних вимог правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я потерпілому ОСОБА_9 .

У поданій апеляції прокурор, не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що судом при призначенні покарання не враховано те, що перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння стало одним із чинників порушення правил дорожнього руху і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім цього, зазначає, що санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України до штрафу у розмірі 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, виступ адвоката ОСОБА_8 та її підзахисного потерпілого ОСОБА_9 , які вважають апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, вирок суду 1-ї інстанції законним і обгрунтованим, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану прокурором апеляційну скаргу заперечив, просить вирок залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, поданої прокурором, кваліфікація дій за ч.1 ст.286 КК України та доведеність вини за вказаною нормою Кримінального Закону апелянтом не оспорюється.

Щодо правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то Колегія Суддів вважає за необхідне відзначити, що суд першої інстанції призначив таке обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Зокрема, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, потерпілий ОСОБА_9 просив не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання.

Щодо доводів прокурора про необхідність призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то судом вірно враховано те, що право керування транспортним засобом для обвинуваченого є єдиним джерелом доходу для нього та його сім`ї, оскільки дружина обвинуваченого ніде не працює і мають на утриманні малолітніх дітей; потерпілий клопотав про не позбавлення обвинуваченого вищевказаного права, яке дозволяє обвинуваченому відшкодувати потерпілому шкоду.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у межах, установлених санкцією даної статті, із урахуванням Загальних засад призначення покарання, регламентованих чинним КК України, а також норм ст.ст.373;374 КПК України та належним чином мотивовано прийняте рішення.

Призначене районним судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на переконання Колегії Суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія Суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Підстав для зміни чи скасування прийнятого судом рішення Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405; 407; 419; КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4