Справа № 562/1563/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
22.07.2015 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000357 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лебеді Острозького району Рівненської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:
05 червня 2015 року близько 22.00 години в під`їзді будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_5 під час суперечки із ОСОБА_4 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи №136 від 18 червня 2015 року легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забою м`яких тканин носа, перелом кісток носа із зміщенням та порушенням дихання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.125 КК України визнав повністю та по суті пояснив, що дійсно 05 червня 2015 року в під`їзді будинку по АДРЕСА_3 між ним та потерпілим ОСОБА_4 виник конфлікт, у ході якого він вдарив останнього в обличчя. У вчиненому щиро кається.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив показання обвинуваченого з приводу обставин спричинення йому тілесних ушкоджень.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.125 КК України доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 умисно наніс потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що обтяжує його покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За таких умов суд рахує, що виправлення обвинуваченого та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно довідки лікарні №774-01/20 від 16 червня 2015 року потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Здолбунівської центральної районної лікарні з 08 по 12 червня 2015 року і на лікування хворого лікарнею витрачено 704 грн. 84 коп. вартості ліжко-дня.

Відповідно до ст.1206 ЦК України, п.1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Завдана ОСОБА_5 шкода закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого не відшкодована.

З огляду на викладене, позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речових доказів немає, а надані прокурором документи кримінального провадження №0000357 слід залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.129, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1020 /одна тисяча двадцять/ грн. 00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня, витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

Документи кримінального провадження №0000357 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: