Справа № 11-803- 2007 р Головуючий
ст. 121 ч.2 КК України Доповідач апел. інст. :Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Хоміка І.М. ,

суддів Губи О.О., Тимошевського В.П.,

за
участі прокурора Брек
Г.С. ,

засудженого ОСОБА_1

20
листопада 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Братського районного суду Миколаївської області
від 11 вересня 2007 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с Токмазея Григоріопольського району республіки
Молдова, молдованина, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого в с. Антоново Братського району
Миколаївської області, не судимого,

-
засуджено за ст. 121 ч.2 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Згідно з
вироком, ОСОБА_1 визнаний винним в
тому, що умисно причинив тяжкі тілесні
ушкодження ОСОБА_2
, які спричинили його смерть , за таких обставин.

13 липня
2007 року в 23 год. ОСОБА_1
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в домоволодінні ОСОБА_3, за адресою в АДРЕСА_1, де він проживав
на квартирі, на грунті особистих
неприязнених відносин що виникли через

ревність, умисно,
з метою причинения
тілесних ушкоджень наніс кулаками приблизно 5 ударів в область
обличчя, шиї і грудей ОСОБА_2 який сидів на ліжку в кімнаті . Після
продовжуючи свій злочинний умисел на причинения
тілесних ушкоджень наніс приблизно 4-5 ударів ногами в область живота, ОСОБА_2
який лежав на підлозі на лівому боку і один удар ногою зверху вниз в
область низу спини ОСОБА_2 який
перевернувся на живіт, причинив
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя, внаслідок яких потерпілий помер 14.07. 2007
року в 5 год.30 хв.

Засуджений
ОСОБА_1, в апеляції, не оспорюючи вчиненого злочину, фактичних обставин справи і кваліфікації його
дій судом, просить вирок змінити та пом'якшити призначене йому покарання а саме
, застосувати ст. 69 КК України.

На думку
апелянта, призначена йому міра покарання
не відповідає тяжкості злочину і даним про його особу.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1 на підтримання апеляції, який
просив вирок змінити і з застосуванням
ст. 69 КК України пом'якшити
покарання, думку прокурора Брек
Г.С. про залишення вироку без
зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає, з слідуючих підстав.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним умисного заподіяння
ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверд жені розглянутими в судовому засіданні доказами, які не оспорюються засудженим.

Дослідивши
та проаналізувавши ці докази суд дав їм належну оцінку і обгрунтовано визнав
ОСОБА_1 винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженню що
спричинило смерть потерпілого, і дії
ОСОБА_1 вірно кваліфікував за ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно з
роз'ясненням, що містяться в абзаці 2
постанови Пленуму Верховному Суду України,
від 24 жовтня 2003 року №7 зі змінами,
внесеними постановою Пленуму від 10 грудня 2004 року №18 «Про практику
призначення судами кримінального покарання»,
при обранні покарання у кожному конкретному випадку суд зобов'язаний
враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Згідно з
ч.2 ст.
65 КК України, особі, яка вчинила злочин , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Як видно
з матеріалів справи і вироку, при
призначенні ОСОБА_1 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно
ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, дані про особу винного, його негативну характеристику за

попереднім і
теперішнім місцем проживання, наявність
на утриманні неповнолітньої дитини, та
обставину яка обтяжує покарання,
вчинення злочину особою що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Покарання
ОСОБА_1 призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст.
121 КК України і є справедливим,
а тому доводи засудженого про те,
що суд першої інстанції призначив йому надмірно суворе покарання, є безпідставними.

Призначене
покарання колегія суддів визнає необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав
для зміни вироку і пом'якшення покарання як того просить засуджений, колегія суддів не вбачає.

Істотних
порушень кримінально-процесуального законодавства які могли б потягти
скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Братського районного суду Миколаївської області від 11 вересня
2007 року у відношенні ОСОБА_1, залишити
без зміни.