Справа № 574/707/13-к
Провадження № 1-кп/574/76/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2013 року
Буринський районний суд Сумської
області

в складі: головуючого судді
Куцан В.М.

при секретарі
Кошелєвій Н.В.

з участю
прокурора Герасименко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Буринь справу
про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Дяківка, Буринського району Сумської
області, українки, громадянки України,
з середньою освітою, не працюючої, не
заміжньої, маючої на утриманні
неповнолітню дитину - інваліда
дитинства, судимість не знята та не
погашена, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1

- 09.01.2013 року Буринським районним судом
за ст. 185 ч.3 КК України до 240-ка годин
громадських робіт (загальний строк
невідбутого покарання 72 години
громадських робіт);

в скоєнні злочину передбаченого ст.389
ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудна ОСОБА_1 . будучи засудженою
вироком Буринського районного суду
від 09 січня 2013 року за ст.185 ч.3 КК
України до двохсот сорока годин
громадських робіт, з метою ухилення
від відбування цього покарання, умисно
не виконувала покладені на неї
обов'язки безоплатно виконувати
суспільно корисну роботу, вид якої було
визначено Дяківською сільською радою
Сумської області при слідуючих
обставинах.

Так, 22.02.2013 року ОСОБА_1 прибула до
Буринського районного підрозділу
кримінально-виконавчої інспекції, де
їй офіційно було роз'яснено порядок та
умови відбування покарання у виді
громадських робіт та вручено
направлення до Дяківської сільської
ради для відбування покарання.

Розпорядженням голови Дяківської
сільської ради № 04 від 25.02.2013 року
підсудну було залучено до відбування
покарання у виді громадських робіт
згідно встановленого щомісячного
графіка, з яким останню було
ознайомлено під розписку.

Однак ОСОБА_1 умисно, з метою ухилення
від відбування громадських робіт, не
виконувала покладені на неї обов'язки
щодо виконання суспільно корисної
роботи, вид якої було визначено
Дяківською сільською радою, не
вийшовши на роботу 10 квітня 2013 року, у
зв'язку з чим 26.04.2013 року Буринським РП
КВІ до неї було застосовано стягнення у
вигляді письмового попередження та
роз'яснено, що у разі подальшого
ухилення від відбування покарання, її
може бути пригнуто до кримінальної
відповідальності.

Але ОСОБА_1 ігноруючи зазначені
попередження, умисно, з метою ухилення
від відбування громадських робіт, не
виконувала покладені на неї обов'язки
щодо виконання суспільно корисної
роботи, вид якої було визначено
Дяківською сільською радою, не
вийшовши на роботу 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20,
21, 22, 23, 24, 27 травня 2013 року, таким чином
умисно не відпрацювавши згідно
встановленого графіку на протязі
вищевказаного періоду 60 годин
громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 свою вину визнала повністю,
пояснивши, що дійсно вона не відбула
близько 60 годин громадських робіт на
протязі квітня - травня 2013 року так як
працювала по найму на сільгоспроботах
у фізичних осіб. При цьому її
неодноразово попереджали про наслідки
такого ухилення, але вона поставилася
до них легковажно. У вчиненому
розкаялася.

Крім визнання вини самою обвинуваченою
її винність у вчиненні злочину за
вищевказаних обставин повністю
доведена зібраними по справі і
перевіреними в судовому засіданні
доказами.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 показав, що
після надходження до їхнього
підрозділу на виконання вироку суду
щодо ОСОБА_1, їй було роз'яснено порядок
відбування покарання у виді
громадських робіт під розписку і
попереджено про кримінальну
відповідальність за ухилення від
відбування цього покарання. Однак вона
неодноразово, без поважних причин, не
виходила на роботу за графіком,
складеним Дяківською сільською радою.
Умисно підсудна не відбула 60 годин
громадських робіт, а 07.05.2013 року не
явився без поважних причин на
реєстрацію. За весь період перебування
обвинувачено на обліку в КВІ їй
неодноразово виносилися попередження
про можливість притягнення до
кримінальної відповідальності за
ухилення від відбування призначеного
судом покарання. Загальний строк
невідбутого покарання становить 72
години.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що ОСОБА_1
неодноразово, в період відбування
покарання, не виходила на громадські
роботи, вид яких був визначений
сільською радою. В ті дні, коли
працювала, до роботи відносилася
недобросовісно, незважаючи на
неодноразові профілактичні бесіди з
нею. В побуті зловживає спиртними
напоями, в дні її неявки, коли він їздив
особисто до неї з метою встановлення
причин, тікала від нього, будучи в
стані алкогольного сп'яніння.

Вказані покази зазначених свідків суд
вважає за необхідне покласти в основу
вироку, оскільки вони є послідовними і
об'єктивної підтверджуються іншими
перевіреними в судовому засіданні
доказами.

Так, з вироку Буринського районного
суду від 09.01.2013 року вбачається, що
ОСОБА_1 було засуджено за ст.185 ч.3 КК
України до 240-ка годин громадських
робіт (а.с.8).

З підписки наданої підсудною 22.02.2013
року видно, що вона була офіційно
ознайомлена з порядком та умовами
відбування призначеного покарання
(а.с.9).

Із постанови від 22.02.2013 року видно, що
для ОСОБА_1 були встановлені дні явки на
реєстрацію в Буринський підрозділ КВІ
перший понеділок кожного місяця, з якою
вона була ознайомлена під розписку, а з
листом реєстрації підтверджено, що
обвинувачена не явилася 07.05.2013 року на
реєстрацію до Буринського підрозділу
КВІ (а.с.10).

Відповідно до направлення КВІ та
розпорядження № 04 сільського голови,
ОСОБА_1 було залучено до
відбування громадських робіт при
Дяківській сільській раді Буринського
району (а.с.11,12).

З графіків виходу підсудної на роботу,
табеля і довідок Дяківської сільської
ради вбачається, що ОСОБА_1 не виходила
на відбування громадських робіт без
поважних причин 10.04.2013 року та
7,8,9,13,14,15,16,17,18,20,21,22,23,24,27 травня 2013 року
(а.с.19-20,26,30-31)

З викликів Буринського районного
підрозділу КВІ (а.с. 22, 23, 32,) та
попереджень (а.с. 25,28) видно, що
з підсудною проводилися профілактичні
бесіди та виносилися попередження про
можливість притягнення до
кримінальної відповідальності за
ухилення від відбування призначеного
судом покарання у виді громадських
робіт.

Саме ці приведені вище докази, суд
вважає також за необхідне покласти в
основу вироку, так як вони є
об'єктивними, узгодженими між собою і
відповідають фактичним обставинам
справи.

Таким чином, давши аналіз всіх
досліджених доказів, суд прийшов до
висновку про те, що ОСОБА_1 скоїла
злочин за обставин зазначених в
описовій частині вироку і її злочинні
дії кваліфікує за ст. 389 ч.2 КК України,
так як вона, будучи засудженою до
громадських робіт, ухилилася від
відбування цього покарання.

При призначенні покарання для
обвинуваченої суд, у відповідності до
ст.65 КК України, враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винної, обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

ОСОБА_1 характеризується негативно, не
працює, раніше судима.

Як обставину, що пом'якшує покарання,
суд враховує щире каяття
обвинуваченої, перебування на її
утриманні повнолітньої дочки інваліда
ІІ групи.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд
враховує рецидив злочину.

При таких обставинах, враховуючи особу
обвинувачено, тяжкість вчиненого
злочину, суд вважає, що їй потрібно
призначити передбачене Законом
покарання у виді арешту на певний
строк, яке буде необхідним і достатнім
для її виправлення та попередження
нових злочинів.

Так як ОСОБА_1 вироком Буринського
районного суду від 09.01.2013 року була
засуджена за ст.185 ч.3 КК України до 240-ти
годин громадських робіт, але не
відбувши цього покарання вчинила новий
злочин, суд вважає, що у відповідності
до ст.71 КК України, необхідно частково
приєднати невідбуту частину покарання
у виді 40 годин громадських робіт,
застосувавши при цьому положення
ст.72КК України, виходячи з того, що
одному дню арешту відповідають вісім
годин громадських робіт (40:8=5 днів
арешту волі).

Враховуючи, що обвинувачена в ході
судового розгляду справи неодноразово
порушували зобов'язання щодо явки до
суду за викликами, тривалий час
перебувала у розшуку, зникши з місця
постійного проживання, має негативну
репутацію та її зв'язків з державою в
якій вона зазнає кримінального
переслідування, суд приходить до
висновку про наявність ризику її
переховування від правосуддя, у зв'язку
з чим з метою виконання вироку відносно
неї до вступу вироку в законну силу
необхідно обрати запобіжний захід
тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.366-371, 373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні
злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК
України і призначити їй за цим Законом
покарання у виді арешту строком на три
місяці.

У відповідності до ст.71 КК
України, за сукупністю вироків, з
врахуванням положень ст.72 КК україни,
до призначеного покарання частково
приєднати невідбуту частини покарання
призначеного за вироком Буринського
районного суду від 09.01.2013 року у виді
5-ти днів арешту, і остаточно до
відбування призначити ОСОБА_1
покарання у виді арешту строком на три
місяці п'ять днів.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної змінити з особистого
зобов'язання на тримання під вартою,
взявши під варту із залу суду.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Сумської області
через Буринський районний суд на
протязі 30 днів з дня його проголошення,
а засудженою ОСОБА_1 - в той же строк з
моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий: