Справа № 155/2052/14-к Провадження №11-кп/773/135/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.286 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Горохівського районного суду від 20 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, пенсіонер, одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VI від 08 квітня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання.

Вироком вирішено цивільний позов в кримінальному провадженні.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_9 7000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави 786 грн. 24 коп. витрат за залучення експертів.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 23 березня 2014 року, близько 15 год., керуючи автомобілем «Сітроєн Немо», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Горохові Волинської області по вул. Ватутіна, порушив п.п.2.3(б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, проявив безпечність та неуважність, виїжджаючи із другорядної на головну дорогу, не надав перевагу в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки Вайпер-150 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити, зменшити розмір моральної шкоди, яка стягнута з нього в користь потерпілого. Вважає, що до спричинення шкоди призвела груба необережність потерпілого, який був неуважний і при дотриманні вимог Правил дорожнього руху міг уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
Потерпілий ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити, збільшити відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_7 на його користь до 20000 грн., а також стягнути з ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду в сумі 28540 грн. Вважає, що стягнута з обвинуваченого в його користь моральна шкоду в розмірі 7000 грн. є заниженою і не відповідає характеру та ступеню перенесених ним фізичних і моральних страждань у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, позбавлення можливості заробітку та утримувати себе самостійно. Не враховано, що перебуваючи в гіпсі, він два місяці не міг пересуватися, втратив новий мотоцикл, отримав психологічний стрес, зазнав фізичного болю і досі зазнає його у зв`язку із отриманою травмою. Таке становище негативно відобразилось на його спілкуванні із оточуючими.
Крім того, потерпілий зазначає, що суд однобічно розглянув його позов про відшкодування матеріальної шкоди і безпідставно відмовив у його задоволенні. Відмовивши в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд позбавив його можливості вирішити позовні вимоги в порядку цивільного судочинства.
В запереченні потерпілий ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а його апеляційну скаргу задовольнити по викладений в ній доводах.
Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, а апеляційну скаргу потерпілого заперечили, прокурора, який обидві апеляційні скарги заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга потерпілого підлягає до часткового задоволення.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину, при вказаних у вироку обставинах, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, і в поданих апеляційних скаргах не заперечується.
Кваліфікація судом дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України є правильною.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.
Обґрунтовано суд також звільнив ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, належним чином умотивувавши своє рішення.
Щодо доводів потерпілого ОСОБА_11 про те, що стягнута з обвинуваченого в його користь моральна шкода в розмірі 7000 грн. є заниженою і не відповідає характеру та ступеню перенесених ним моральних страждань, то вони заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Ці вимоги закону судом в повній мірі не дотримані.
Зокрема, судом не в повній мірі враховано, що потерпілий переніс сильний фізичний біль та страждання, яких зазнав в зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася по вині обвинуваченого, що він тривалий час не може працювати та утримувати себе самостійно, що було цим порушено також нормальний спосіб його життя, що потерпілий переніс душевні страждання у зв`язку з пошкодженням його майна.
З врахуванням зазначеного, визначений та стягнутий з обвинуваченого в користь потерпілого розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн. є явно заниженим і колегія суддів вважає, що його слід збільшити до 10000 грн.
При визначені розміру відшкодування апеляційний суд враховує також вимоги розумності та справедливості.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що при визначенні розміру моральної шкоди слід врахувати грубу необережність потерпілого, яка призвела до спричинення шкоди, то колегія суддів визнає їх безпідставними.
Жодних даних про те, що потерпілим допущена необережність в матеріалах кримінального провадження немає, а навпаки встановлено, що саме порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою і це призвело до спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Необґрунтованими колегія суддів вважає доводи потерпілого про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його позову до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження та вироку, суд відмовив у позові потерпілого до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди лише по тих підставах, що на момент розгляду кримінального провадження потерпілий не представив в суд належних та допустимих доказів про те, що саме він є власником пошкодженого мотоцикла, що мотоцикл не підлягає відновленню, вартості розрахунку відновлювального ремонту мотоцикла, вартості санітарно-курортного лікування, що ним здійснено замовлення санітарно-курортної путівки.
За таких обставин правильність висновку суду про відмову в позові про відшкодування майнової шкоди сумнівів не викликає.
Відмова в позові по цих підставах не є перешкодою для звернення потерпілого до обвинуваченого з позовом про стягнення майнової шкоди в порядку цивільного судочинства по інших підставах і, зокрема, при наданні доказів про розмір майнової шкоди.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду від 20 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: