У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Скотаря А.М., Канигіної Г.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 19 квітня
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постановлені щодо
нього судові рішення,

в с т а н о в и л а:

Вироком Сокальського районного суду
Львівської області від 29 грудня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

раніше
не судимого,

визнано
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, і на підставі
ст.6 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року звільнено від
кримінальної відповідальності.

Цим же вироком (із змінами, внесеними
ухвалою апеляційної інстанції в порядку ст.365 КПК України) звільнено від
кримінальної відповідальності ОСОБА_8 на підставі ст.6 Закону України “Про
амністію” від 31 травня 2005 року.

Постановлено стягнути з Львівської
державної залізниці на користь потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 15.680,55 грн. матеріальних збитків та 75.000
грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 8 вересня 2006 року вирок залишено без зміни.

За наведених у вироку обставин ОСОБА_1, процюючи на посаді начальника
Львівської дистанції водопостачання, а ОСОБА_8 - головним інженером дистанції
водопостачання, будучи службовими особами та здійснюючи
організаційно-розпорядчі обов”язки по забезпеченню правил техніки безпеки і
виробничої санітарії при експлуатації насосної станції і АДРЕСА_1 Сокальського
району Львівської області, неналежно виконували свої обов”язки та не
забезпечили консервації насосної станції і її безпеки.

Територія насосної станції не була
забезпечена огорожею, доглядом, освітленням, не було закрито, замкнуто і
опломбовано люки на водоприймальних та витяжних колодязях, не встановлено
попереджувальних знаків всупереч вимогам ст.ст.12,13,88 Правил безпеки і
виробничої санітарії при експлуатації водопровідно-каналізаційних споруд на
залізничному транспорті і транспортному будівництві, внаслідок чого 23 липня
2003 року о 23.20 год. неповнолітня ОСОБА_11, безперешкодно проходячи територію
цієї станції, впала у відкритий витяжний колодязь і втопилась, що спричинило
тяжкі наслідки.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і справу провадженням
закрити мотивуючи тим, що в його діях відсутній склад злочину і висновки суду
щодо його винуватості не відповідають фактичним обставинам справи. Також
ОСОБА_1 не згоден з вирішенням цивільного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1а
у вчиненні зазначених дій, незважаючи на невизнання ним вини, суд у вироку
обгрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями
свідка ОСОБА_5 про те, що вона як голова Жвирківської селищної ради
неодноразово звертала увагу Львівської залізниці на неналежний стан насосної
станції та необхідність проведення благоустрою території, оскільки вона не була
огороджена, не освітлювалась, не охоронялась, колодязні люки не були закриті
кришками, а через високу траву люків не видно; це підтвердив й сам ОСОБА_1
пояснивши, що він знайомився з листами Жвирківської селищної ради про
передачу приміщення та території
насосної станції у комунальну власність селищної ради внаслідок їх аварійного
стану, однак жодних заходів не вжив. Він особисто бачив що паркан, попереджувальні
знаки, освітлення на насосній станції відсутні; показаннями свідківОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які аналогічні показанням свідка ОСОБА_5; показаннями
свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які як члени комісії на чолі із ОСОБА_8 18 квітня
2003 року склали акт про аварайний стан насосної станції; даними протоколу
огляду місця події, в якому зафіксовано відсутність чотирьох кришок на
колодязях насосної станції, та іншими доказами, аналіз яких суд дав у вироку.

Вивченням матеріалів справи не виявлено
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли
перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити законний,
обгрунтований і справедливий вирок.

Дії ОСОБА_1а за ч.2 ст.367 КК України
кваліфіковано вірно і на підставі ст.6 Закону України “Про амністію” від 31
травня 2005 року на законних підставах звільнено від кримінальної
відповідальності.

Цивільний позов у справі вирішено
відповідно до вимог закону.

Отже, передбачені законом підстави для
призначення даної справи до касаційного розгляду із повідомленням зазначеним у
ст.384 КПК україни особам відсутні.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Коновалов В.М.
Скотарь А.М.
Канигіна Г.В.