Справа №483/754/14-к
Провадження №1-кп/483/1/2015
ВИРОК
Іменем України
04 лютого 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 22 березня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Очакові Миколаївської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, судимий 08 червня 2006 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 07 жовтня 2008 року умовно достроково постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області, невідбутий строк складає 1 рік 11 днів; 10 вересня 2013 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном один рік, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
21 березня 2014 року приблизно о 22 годині 55 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по вулиці Шкрептієнко, 12 в м. Очакові Миколаївської області, в присутності продавця магазину ОСОБА_7 намагався відкрито викрасти гроші в сумі 20 грн, які знаходились в касі магазину. ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Так, він був помічений продавцем магазину ОСОБА_7 , яка схопила ОСОБА_4 за руку, внаслідок чого гроші впали на підлогу, а сам ОСОБА_4 з місця події зник.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому замаху на злочин, а саме на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, винним себе визнав повністю та дав показання, що в один з днів березня 2014 року приблизно опівночі він, зробивши в шапочці прорізи для очей та натягнувши її на обличчя, увійшов до магазину «Янтарний» в місті Очакові. Перебуваючи в приміщенні магазину, обвинувачений відкрив шухляду каси та схопив коробку з грошима. Побачивши це, продавець магазину схопила його за руку, внаслідок чого коробка з грошима впала на підлогу, а сам ОСОБА_4 втік.

Допитана під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що про події, які відбулися у березні 2014 року за участю обвинуваченого, їй стало відомо від охоронців. Останні зателефонували їй та повідомили, що в приміщенні магазину «Янтарний» сталася надзвичайна подія. До магазину відразу поїхав чоловік потерпілої, а сама вона залишилася вдома.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, а також тих, що стосуються речових доказів.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_4 вчинив замах на тяжкий злочин, його особистість, а саме те, що він є раніше судимим, вчинив новий злочин у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується позитивно, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

Суд враховує, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює головний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією частини статті кримінального закону.

ОСОБА_4 , будучи судимим 10 вересня 2013 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, вчинив новий злочин, а тому суд вважає за необхідне, на підставі ст. 71 КК України, до зазначеного вище покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі не заявлено, судових витрат немає.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд керується правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Враховуючи клопотання прокурора, а також сукупність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, таких як: тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків чотири роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

· не відлучатися із населеного пункту місто Очаків Миколаївської області, без дозволу суду;
· прибувати за кожним викликом до суду.

Строк дії обов`язків два місяці, тобто до 05 квітня 2015 року включно, але не більше ніж до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази, а саме:

· шапку чорного кольору з білими та сірими смужками, знищити;
· грошові кошти в сумі 20 гривень вважати повернутими за належністю, потерпілій ОСОБА_6 ..

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий: