ВИРОК

іменем України

25.12.2013 року місто
Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Воробйова
В.Л.

при секретарі - Родіна М.В.

за участю прокурора -
Чорнобривець Ю.М.

потерпілій -
ОСОБА_1

захисника -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська кримінальне
провадження №0005427 за
обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця і жителя
смт.П’ятихатки, Дніпропетровської
області, із середньою освітою,
неодруженого, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, мешкаючого за
адресою: АДРЕСА_2, не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186
КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.10.2013 року приблизно о 17-00 ОСОБА_3,
знаходячись біля водного каналу,
напроти будинку №7 по вул.Шолохова у
м.Дніпропетровську, з метою відкритого
викрадення чужого майна, яке належить
ОСОБА_1, підійшов до потерпілої, і,
реалізуючи свій злочинний намір,
шляхом ривка зірвав сумку, яка
знаходилась на правій руці ОСОБА_5 та з
місця скоєння кримінального
правопорушення втік.

При цьому ОСОБА_3 відкрито викрав
майно у ОСОБА_5: жіночу сумку, вартістю 70
грн; гаманець, вартістю 70 грн, гроші - 50
грн, а всього на загальну суму 190 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав
повністю. Суду показав, що дійсно він,
при обставинах, місті та часу,
викладених у обвинувальному акті,
шляхом ривка викрав сумку з речами, яка
знаходилась на правій руці ОСОБА_5,
сподіваючись, що у сумці є гроші.

У відповідності з ч.3 ст.349 КПК України,
суд, оскільки проти цього не
заперечують учасники судового
провадження, визнав недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 в
обвинуваченні згідно обвинувального
акту, підтверджується доказами,
отриманими під час кримінального
провадження, долученими судом та
дослідженими під час судового
розгляду:

-показаннями суду потерпілої ОСОБА_1, що
30.10.2013 року приблизно о 17-00 ОСОБА_3, біля
водного каналу, напроти будинку №7 по
вул.Шолохова, підійшов до неї і зірвав
сумку, яка знаходилась на її правій
руці, після чого втік. При цьому ОСОБА_3
у неї викрав жіночу сумку, вартістю 70
грн; гаманець, вартістю 70 грн, гроші - 50
грн, а всього на загальну суму 190 грн;

-протоколами огляду: місця подій від
30.10.2013 року - на каналі житлового масиву
«Фрунзенський» міста Дніпропетровськ,
на відстані 300 метрів до будинку 7 по
вул.Шолохова, де виявлена жіноча сумка,
гаманець, які належать ОСОБА_1;
особистих речей ОСОБА_3, у якого
виявлена перепустка ОСОБА_1, визнані
речовими доказами по кримінальному
провадженню (т.2 а.с.6;7;9-11;36);

-протоколом впізнання за участю
потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_3 як особу, яка
30.10.2013 року відкрито викрала у неї майно
(т.2 а.с.30-31).

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії
ОСОБА_3 повинні бути кваліфіковані за
ч.1 ст.186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи вид та міру покарання
підсудному ОСОБА_3, суд керується
вимогами ст.65 КК України і враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про його особу, обставини, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

Суд, призначаючи міру покарання,
враховує думку державного обвинувача
Чорнобривець Ю.М., яка пропонувала
призначити обвинуваченому покарання у
вигляді громадських робіт, думку
потерпілої ОСОБА_1 про призначення
покарання обвинуваченому на розсуд
суду, обставини, що пом'якшують
покарання, те що ОСОБА_3 провину визнав
повністю, у скоєному щиро розкаявся,
раніше не судимий, відшкодував
потерпілій шкоду у розмірі 1500 грнь, а,
крім того, на обліку у лікаря-психіатра
та нарколога не перебуває,
характеризується задовільно, має
постійне місце проживання, тому суд
вважає за можливе призначити йому
покарання у вигляді громадських робіт.

Матеріали кримінального провадження
містять позовну заява потерпілої
ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_3 про
відшкодування заподіяної моральної
шкоди на загальну суму 18000,00 гривень.

Потерпіла ОСОБА_1 цивільним позивачем
на досудовому слідстві не визнавалась.
Особисто про це вона до слідчого на
досудовому слідстві, під час
підготовчого судового засідання і
судового розгляду до суду, з
відповідними заявами не зверталась, на
підставі ст.303 КПК України не
зверталась до слідчого судді с заявою
на оскарження рішення слідчого про
відмову у визначенні її цивільним
позивачем.

Суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди на
суму 18000,00 гривень не відповідає
вимогам статі 119
Цивільно-процесуальному кодексу
України, тому має бути залишена без
розгляду, що не позбавляє потерпілу
права звернутися до суду з цивільним
позовом про відшкодування шкоди в
порядку цивільного судового
провадження.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368, 369, 370, 371, 373,
374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні
злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК
України і призначити покарання у
вигляді 240 (двохсот сорока) годин
громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди на суму
18000,00 гривень, залишити без розгляду.

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК
України речові докази: портмоне, гроші
в розмірі 24 гривні, водійське
посвідчення на ім'я ОСОБА_6, квитанцію з
ломбарду та два мобільних телефони
«Моторола» та «Самсунг», - повернути
ОСОБА_6; гаманець та сумку, - повернути
потерпілій ОСОБА_1; сім карту оператора
«Київстар», повернути ОСОБА_3

Обвинувачений, прокурор та потерпіла
мають право подати апеляційну скаргу
на вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення, через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію
вироку негайно після його проголошення
вручити обвинуваченому, прокурору, а
потерпіла має право отримати копію
вироку в суді.

Суддя:
В.Л.Воробйов