В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, з середньою освітою, депутата Тур`я-Бистрянської сільської ради 6-го скликання , Перечинського району , на даний час не працюючої, раніше не судимої ,-

за ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

3 серпня 2014 року близько 12 години 23 хвилин, ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки Hyndai моделі Accent, державний номерний знак « НОМЕР_1 » , рухаючись зі сторони автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп» у напрямку КПП «Ужгород-Вишнє Німецьке» на 2 кілометрі 862 метрі об`їзної дороги м.Ужгород «М-08», неподалік кафе «Севан», в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3. та пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, з моменту її виникнення та не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, передньою лівою частиною автомобіля скоїла наїзд на малолітнього ОСОБА_5 , який у той час перетинав проїзну частину зліва направо по ходу руху водія. У результаті наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та пояснила, що 3 серпня 2014 року , близько 11 години 30 хвилин будучи за кермом автомобіля марки Hyndai моделі Accent, державний номерний знак « НОМЕР_1 » з своєю мамою їхала з базару по вул. Краснодонців додому. Рухаючись по об`їзній автодорозі м. Ужгорода неподалік кафе «Севан» в напрямку українсько-словацького кордону зі швидкістю не більше 60 км за годину, на обочині дороги з лівої сторони дороги вона помітила хлопця, на якого звернула увагу, однак, по іншій стороні дороги не помітила іншого хлопця, який вибіг на дорогу. Вона своєчасно не встигла загальмувати та зупинити керований нею автомобіль і передньою лівою частиною вчинила наїзд на іншого хлопця ОСОБА_5 . Після наїзду, вона зупинила автомобіль та намагалась надати потерпілому допомогу, однак, потерпілий від отриманих пошкоджень помер. У вчиненому глибоко розкаюється.

Крім особистого визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення стверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, з дослідженого в судовому засіданні висновку №144 судової автотехнічної експертизи від 18.08.2014року проведеного судовим експертом ОСОБА_6 встановлено, що причиною виникнення даної ДТП стали обставини, пов`язані з тим, що водій ОСОБА_4 з моменту виникнення їй небезпеки для руху не вжила заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування. Встановлено, що ОСОБА_4 мала технічну можливість зупинити керований нею автомобіль до місця наїзду на пішохода гр. ОСОБА_5 шляхом своєчасного гальмування з моменту виникнення їй небезпеки для руху.

Допитаний потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що обставини події йому відомі, але будь-яких претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має.

Із висновку судово-медичної експертизи №286 від 26.08.2014 року видно, що тілесні ушкодження у малолітнього потерпілого ОСОБА_5 виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля із закиданням тіла потерпілого на капот, з подальшим відкиданням та ударянням об тверде дорожнє покриття під час дорожньо-транспортної пригоди і кваліфікуються, як тяжке тілесне ушкодження , що знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами у справі висновком експерта щодо проведення судової авто технічної експертизи №144 від 18.08.2014року, довідкою про судимість ОСОБА_4 №6-05082014/21210 від 05.08.2014 року, довідкою №554 від 04.08.2014р. виданою Тур`я -Бистрянської сільської ради, характеристикою від 04.08.2014р. виданою на ОСОБА_4 головою Тур`я-Бистрянсько сільської ради.
Суд, допитавши обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , та дослідивши матеріали кримінальної справи, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує суспільну небезпеку скоєного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відповідно до статті 66 КК України відносить її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченою своєї вини.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засідання заявив, що не має будь-яких претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 .

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції її від суспільства, а тому, на підставі ст.75 КК України, її слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.

Оскільки ОСОБА_4 вчинила злочин, пов`язаний з грубим порушенням правил Дорожнього руху України, доцільним є застосування до неї додаткового покарання, передбаченого кримінальним законом - позбавлення на певний період права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, що відповідає засадам передбаченим ст.65 КК України, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов - не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені обов`язки .

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в розмірі 368 / триста шістдесят вісім / гривень 94 коп.

Речові докази повернути законним володільцям за належністю .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1