провадження № 1-кп/200/477/2013
справа
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року листопада 15 дня
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, одноособово, під
головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря -
Коляда
В. В.,

з участю:
прокурора
Калугіна Є. П.,

у підготовчому судовому засіданні в
місті Дніпропетровськ у залі суду в
рамках кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань під № 0006289, за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, народженого у м.
Дніпропетровську, українця за
національністю, з середньою освітою, не
одруженого, який не працює, постійно
проживає за місцем реєстрації у
АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

У м. Дніпропетровську третього вересня
2013 року в період з 19 годин 30 хв. по 20
годин 30 хв. під час обшуку за місцем
проживанням ОСОБА_1 в будинку у АДРЕСА_1
міліція виявила та вилучила у
паперовому згортку речовину
рослинного походження зеленого
кольору масою 155,10 г, що у перерахунку на
висушену речовину містить 137,015 г
особливо небезпечного наркотичного
засобу «канабіс», що ОСОБА_1 раніше, на
початку вересня 2011 року, з метою
задоволення особистих потреб, тобто
без мети збуту, умисно незаконно
придбав, шляхом подрібнення руками і
висушування нарваної невстановленої
кількості рослини «конопля», після
чого без мети збуту умисно незаконно
зберігав за місцем проживання до
моменту її вилучення.

В судовому засіданні прокурор надав
укладену з обвинувачуваним угоду про
визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 КК
України. За змістом цієї угоди, що
відповідає приписам ст. 472 КПК України,
обвинувачений беззастережно визнав
свою винуватість у вчиненні злочину за
встановлених вище обставин відповідно
до формулювання обвинувачення,
висунутого в обвинувальному акті, та
погодився на призначення покарання,
узгодженого сторонами угоди, у виді
штрафу на суму 1 000 гривень. Також угода
містить домовленості щодо співпраці
обвинуваченого з правоохоронними
органами у розкритті кримінальних
правопорушень. Суд не вбачає в угоді
взятих на себе обвинуваченим
зобов'язань, які він, очевидно, не мав би
можливості виконати.

Сторони обвинувачення і захисту
скріпили своїми підписами угоду 15
листопада 2013 року в приміщенні суду,
підтверджуючи свою обізнаність з
обмеженнями в праві оскарження вироку
внаслідок укладення цієї угоди та
затвердження її судом, що передбачені
ст.ст. 394, 424 КПК України. Обвинувачений
письмово відмовився від свого права на
допит свідків обвинувачення, від права
на виклик свідків і подання доказів, що
могли б свідчити на його користь, а
також від права вимагати від прокурора
доведення під час судового розгляду
кожної обставини злочину, поставленої
йому за вину, про що власноруч
розписався в цій угоді. Як вбачається з
угоди, її сторони на свій розсуд вільно
розпорядилися лише своїми правами, що
відповідає принципу диспозитивності
за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв'язку з чим
суд дійшов висновку про відсутність
порушень прав, свобод чи інтересів
сторін кримінального провадження або
інших третіх осіб, яких умови цієї
угоди не стосуються.

Обвинувачуваний в судовому засіданні
пояснив суду, що угоду він уклав
добровільно без впливу будь-якої
обставини, необумовленої в угоді.
Стверджував, що скарги на органи
досудового розслідування та прокурора
під час кримінального провадження не
подавала і нині таких не має. Клопотань
про виклик для допиту осіб з приводу
жорстокого чи нелюдського поводження,
тощо, яке б порушило його свободу від
самовикриття, не заявив. Відповідно,
суд переконався у судовому засіданні в
добровільності укладення угоди за
відсутності, поза всяким розумним
сумнівом, обґрунтованих підстав
стверджувати про протилежне.

Як вбачається з долучених до
кримінальної справи за клопотанням
прокурора документів, фактичні дані
обшуку за протоколом від 03.09.2013 (т. 1 а.с.
8-12) підтверджують виявлення у
пійманого «на гарячому» ОСОБА_1 серед
особистих речей в паперовому згортку
речовини рослинного походження, що за
висновком експерта № 70/10/2263 від 18.09.2013
(т. 1 а.с. 16-24), якого він дійшов за
підсумками описаного ним хімічного
дослідження, має характерні для
рослини коноплі анатомо-морфологічні
ознаки і містить основний
психоактивний компонент
тетрагідроканнабінол, через що
визнається каннабісом (марихуаною),
який віднесено до особливо небезпечних
наркотичних засобів.

Добуті об'єктивні відомості про
предмет злочину у своїй сукупності з
відомостями про обстановку його
виявлення прямо викривають ОСОБА_1 у
причетності до незаконного придбання і
зберігання наркотичного засобу,
виключаючи будь-які сумніви в
істинності та в добровільності його
зізнання, яке відповідно до ст. 18 і ч. 2
ст.95 КПК України може бути покладене в
основу його обвинувачення як вільне
самовикриття.

Суд, оцінивши всі обставини справи, за
своїм внутрішнім переконанням дійшов
висновку про достатність належних і
допустимих доказів для встановлення
фактичних підстав для визнання ОСОБА_1
винуватості у скоєному.

Умисні дії ОСОБА_1, що виразилися у
незаконному придбанні і зберіганні
особливо небезпечного наркотичного
засобу без мети збуту, правильно
сторонами угоди кваліфіковані
злочином середньої тяжкості за ч. 1 ст.
309 КК України, яким шкоди завдано лише
суспільним інтересам, і щодо якого
допускається укладення угоди згідно з
ч. 4 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого
з'ясовано, що ОСОБА_1, який вперше вчинив
злочин, своїми щирими показаннями
активно сприяв проведенню
кримінального провадження стосовно
нього та швидкому розслідуванню всіх
обставин вчиненого ним злочину, за
місцем проживання має задовільну
характеристику, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває.
Відомості про паразитичний спосіб
життя обвинуваченого, про його
аморальну поведінку у побуті відсутні,
а так само він не був замічений у
дебошах, у порушеннях громадського
спокою в інших формах.

Таким чином, прокурор при укладенні
угоди та при узгодженні покарання
врахував характер і тяжкість
обвинувачення та інші обставини на
загальних засадах призначення
покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, як
того вимагає ст. 470 КПК України, чим
визначається відповідність умов угоди
інтересам суспільства, в тому числі, у
невідворотності справедливого
покарання та забезпечення швидшого
судового провадження.

Суд, перевіривши законність угоди, за
стійким внутрішнім переконанням
вважає за можливе її затвердити з
ухваленням цього вироку, оскільки в
судовому засіданні не встановлені
обставини, які б тому перешкоджали
відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв'язуючи питання про вид і міру
покарання одночасно із затвердженням
угоди про визнання винуватості, суд,
керуючись правосвідомістю, з
урахуванням ступеня тяжкості злочину
та відомостей про особу винної в силу ч.
5 ст. 65 КК України знаходить за
необхідне призначити покарання,
узгоджене сторонами угоди.

Витрати на проведення експертизи
згідно з ст. 124 КПК України належить
покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 5, 368, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити укладену прокурором 15
листопада 2013 року угоду з ОСОБА_1 про
визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 КК
України під страхом скасування цього
вироку протягом п'яти років давності
притягнення до кримінальної
відповідальності з призначенням
судового розгляду в загальному порядку
на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_1 визнати винуватим за
пред'явленим обвинуваченням у вчинені
злочину за ч. 1 ст. 309 КК України з
призначенням узгодженого покарання у
виді штрафу на суму 1 000 (одна тисяча)
гривень.

Речові докази:

паперовий згорток з речовиною
рослинного походження масою 155,10 г та
0,566 г, паперовий згорток з речовиною, що
містить слідові кількості
тетрагідроканабіол масою 1, 066 г, дві
дефармовані пластикові пляшки, дві
серветки зі змивами рук та контрольним
зразком, передані до камери схову
речових доказів Бабушкінського РВ
Дніпропетровського МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області за
квитанцією № 002797, - знищити;

протоколи допитів свідків, очних
ставок та інші документи про
зафіксовані процесуальні дії, -
зберігати у кримінальній справі.

Процесуальні витрати віднести на
рахунок обвинуваченої, і стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави на
розрахунковий рахунок 0050,
відкритий НДЕК Центром при ГУМВС
України у Дніпропетровській області
() в ГУДКС України у
Дніпропетровській області (МФО 805012), 391
гривень 12 копійок з призначенням
платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок
експерта № 70/10/2263 від 18.09.2013».

Вирок набирає законної сили із плином 30
днів, починаючи з наступного після його
проголошення дня, протягом яких
підлягає оскарженню до Апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подання через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська апеляційної
скарги з підстав порушення порядку
розгляду угоди і призначення
неузгодженого покарання. Копію вироку
після його проголошення вручити
обвинуваченій та прокурору негайно.

Головуючий