Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/349/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000123 стосовно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення із ОСОБА_8 майнової та моральної шкоди задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 заподіяну моральну шкоду в сумі 16 000 грн. Вирішено долю речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

09.01.2014 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходячись біля будинку за адресою: м. Кіровоград, вул. Колодязьна, 44б, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_12 , з яким виник конфлікт, що переріс у бійку, під час якої ОСОБА_8 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , з мотиву особистої неприязні, дістав зі своєї правої кишені куртки модифікований розкладний ніж та тримаючи його в правій руці наніс ОСОБА_12 не менше трьох ударів в різні частини тіла, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянці 5-межребірья від передньо-підпахвовій лінії до середньо-ключичної лінії, яка проникає в грудну клітину з пошкодженням легені, лівостороннього пневмотораксу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 18.02.2014 № 156 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент спричинення; ран на правому плечі по внутрішній поверхні, на лівому стегні в нижній третині, які до вищевказаного висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , не оспорюючи кваліфікації та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, просить вирок районного суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, хоча вину у вчиненому і визнав, проте заподіяні збитки в повному обсязі добровільно не відшкодував, не працює, не одружений, сталих соціальних зв`язків не має, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи, схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Разом з тим, прокурор вважає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанням обвинуваченим своєї вини, відповідно до ст. 69-1 КК України судом можливо було призначити покарання, що не перевищує двох третин максимального строку покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, звільнивши від відбування покарання його підзахисного на підставі ст. 75 КК України, та звільнити ОСОБА_8 в залі судового засідання апеляційного суду з-під варти. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при призначені покарання його підзахисному також мав врахувати наступні обставини: наявність у його підзахисного групи інвалідності та незадовільний стан здоров`я; повне визнання вини; сприяння слідству у розслідуванні обставин кримінального провадження; сприяння судовому розгляду матеріалів кримінального провадження відносно нього; щире та дієве каяття; позитивні данні характеризуючи особу. Також слід враховувати те, що його підзахисний раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, хворіє на низку хронічних захворювань. Також апелянт просить звернути увагу на те, що після ухвалення попереднього судового вироку обвинувачений продовжує відшкодовувати матеріальну шкоду, а отже особа стала на шлях виправлення.
На адресу апеляційного суду Кіровоградської 06 квітня 2014 року надійшла заява від потерпілого ОСОБА_12 у якій він просить судове засідання апеляційного суду провести без його участі, а також питання розгляду апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого залишає на розгляд суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується його показаннями в судовому засіданні, в яких він свою вину та обставини викладені в обвинувальному акті визнав повністю, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 121 КК України, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі й ті обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а саме: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, судом першої інстанції було враховано й ті характеризуючи данні обвинуваченого на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , а саме: позитивні характеристики з попереднього місця роботи та місця проживання (а.с.179-180), те що обвинувачений на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, має хронічні захворювання (а.с.141-155), є інвалідом 3 групи (а.с.207), вперше притягується до кримінальної відповідальності. Також при призначенні покарання місцевий суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства, із застосуванням до нього вимог ст. 69 КК України, у призначений судом строк, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, а тому підстав для задоволення як апеляційної скарги прокурора ОСОБА_11 , щодо призначення більш суворого покарання, так і апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , щодо пом`якшення призначеного покарання, не має.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2015 року стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4