У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 03 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_18,
суддів:ОСОБА_19, ОСОБА_20,
за участю прокуроразахисника ОСОБА_21,ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5, представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_22, потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_11

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 листопада 2013 року

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11: на користь ОСОБА_10 24 425 грн у рахунок відшкодування матеріальної школи і 37 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_8 29 500 грн у рахунок

відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_6 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком місцевого суду ОСОБА_11 визнано винуватим у тому, що він 07 січня 2007 року близько 23.00 год. у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21099 (державний номерний знак НОМЕР_1), рухаючись автодорогою сполученням Сторожинець-Глибока в межах населеного пункту АДРЕСА_1 по вул. Сторожинецькій зі швидкістю понад 60 км/год. порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, унаслідок чого виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «Опель-Аскона» (державний номерний знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_12 та автомобілем «Опель-Кадет» (державний номерний знак НОМЕР_3) під керуванням ОСОБА_13

У результаті зіткнення водій автомобіля «Опель-Кадет» ОСОБА_13, а також пасажири ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 отримали тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть, а пасажир автомобіля «Опель-Кадет» ОСОБА_10 та пасажири автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_16 і ОСОБА_17 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року апеляцію прокурора задоволено повністю, а в задоволенні апеляції захисника ОСОБА_5 відмовлено. Вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_11 основного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 порушує питання про зміну вироку стосовно ОСОБА_11 шляхом пом'якшення покарання до мінімального в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК, тобто у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі невідповідності призначеного основного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не повною мірою врахував усі обставини, що пом'якшують покарання, та дані про особу винного, а тому призначене покарання є надто суворим.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_23, потерпілі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у своїй касаційній скарзі зазначають, що призначене засудженому покарання є несправедливим унаслідок суворості, матеріальну та моральну шкоду їм відшкодовано у повному обсязі, будь-яких претензій до ОСОБА_11 вони не мають, а тому просять змінити вирок стосовно нього шляхом пом'якшення йому покарання до мінімального розміру в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК, тобто у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання скарг, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, розглянувши

матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги захисника та потерпілих не підлягають задоволенню на таких підставах.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 286 КК у касаційних скаргах не оспорюються. Відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року при розгляді доводів, наведених у касаційних скаргах, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Посилання у касаційних скаргах на невідповідність призначеного винному основного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу внаслідок суворості є безпідставними.

Як убачається з вироку суду апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років цей суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, конкретні обставини скоєного, а саме: що злочин вчинено у результаті грубого порушення ОСОБА_11 Правил дорожнього руху; кількість потерпілих від дорожньо-транспортної пригоди, зокрема загибель чотирьох осіб, у тому числі малолітньої дитини; заподіяння трьом особам тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Також суд урахував, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп'яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Крім того, враховано судом і те, що ОСОБА_11 протягом п'яти років ухилявся від суду, і тому перебував у розшуку. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що з'явлення засудженого із зізнанням до правоохоронних органів після тривалого часу перебування його у розшуку не можна вважати обставиною, яка пом'якшує покарання. На цих же підставах суд апеляційної інстанції правильно не визнав активного сприяння розкриттю злочину обставиною, що пом'якшує покарання, оскільки ці обставини суперечать наявним матеріалам справи.

З таким висновком погоджується і колегія суддів. З урахуванням конкретних обставин злочину, вчиненого ОСОБА_11 у стані алкогольного сп'яніння, особливо тяжких наслідків, що настали від дорожньо-транспортної пригоди у вигляді загибелі чотирьох осіб, колегія суддів вважає недостатніми підставами для пом'якшення засудженому основного покарання мотиви, викладені у скаргах про визнання засудженим своєї вини та відшкодування шкоди потерпілим, які на цей час не мають до останнього претензій.

Такого ж висновку дійшов і касаційний суд у своїй ухвалі від 25 листопада 2014 року, визнавши застосування положень ст. 69 КК до призначеного ОСОБА_11 покарання неправильним застосуванням кримінального закону та призначення засудженому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 286 КК, надто м'яким.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і вважає, що призначене засудженому ОСОБА_11 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є достатнім та необхідним для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг не вбачається.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_5, представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_22, потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - без задоволення.

С у д д і:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20