Провадження №11-кп/772/382/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
З секретарем ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Обвинуваченого ОСОБА_7
Законного представника ОСОБА_8
Захисника-адвоката ОСОБА_9
Потерпілого ОСОБА_10
розглянувши 29 квітня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Вінниці,
мешканця АДРЕСА_1 ,
громадянина України, українця,
раніше не судимого, -
якого визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 187 КК України та засуджено до 5-ти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішено долю речових доказів та процесуальний витрат, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 , на початку серпня 2014 року вступив в попередню змову з ОСОБА_12 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та останнього засуджено Вінницьким міським судом Вінницької області від 20.11.2014 року до 7 років позбавлення волі) та домовився з ним відкрито заволодіти грошима ОСОБА_10 , заздалегідь будучи обізнаним про наявність значних грошові коштів в останнього при собі.
З цією метою вони почали спостерігати за ОСОБА_10 , знаходячись кілька днів біля житлового будинку, де останній проживає та вивчили розпорядок його дня. Вирішивши замаскувати свою зовнішність та озброїтись, заздалегідь взяли з собою пристрої схожі на пістолети для відстрілу куль та маски типу «балаклава».

11.08.2014 року, близько 08:00 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 та, чекаючи на нього, помітили як ОСОБА_10 вийшов із вищевказаного будинку. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , діючи узгоджено та, реалізуючи спільний злочинний план, з метою заволодіння коштами ОСОБА_10 , одягнули на голови маски та, діставши пристрої зовні схожі на пістолети, почали йти йому на зустріч та здійснювати постріли в останнього.

ОСОБА_10 , побачивши, що до нього наближаються дві озброєні особи в масках, розуміючи, що відносно нього вчиняється злочин, почав захищатися. З наявного у нього пістолету для відстрілу пневматичних куль марки «Флобер», здійснив кілька пострілів в сторону нападників та почав відходити до будинку. .

ОСОБА_7 , зрозумівши, що вони натрапили на активний опір потерпілого і що несподівано заволодіти грошима ОСОБА_10 їм не вдається, з місця вчинення вчинення злочину втік.

Під час описаного нападу діями ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1365 від 01.09.2014 року, заподіяли тілесні ушкодження у вигляді садна на тлі синця на задній боковій поверхні грудної клітки в проекції 4 ребра, з правої сторони, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з даним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання через його м`якість та просить винести новий вирок, яким призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Відповідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Свої вимоги мотивує тим, що судом не встановлено жодної обтяжуючої покарання обставини, не в повній мірі взято до уваги те, що злочин вчинено у неповнолітньому віці, не, що він є членом «Вінницької обласної народної самооборони» та приймає участь у підтримці воїнів АТО.
У своїй апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , застосувавши до останнього ст. ст. 75, 76, 104 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачений вчинив злочин у неповнолітньому віці, піддавшись під вплив раніше судимої особи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, допомагає бійцям АТО, є патріотом своєї Батьківщини.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, виступи в судових дебатах прокурора ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу; законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку , провівши судове засідання відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України є правильною і ніким не оскаржується .

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирок в частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, суди при призначенні покарання в кожному окремому випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів… Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам , які вперше вчинили злочини , неповнолітнім особам , які щиро розкаялись у вчиненому , активно сприяли розкриттю злочинів , відшкодували завдані збитки , тощо .»

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не в повній мірі врахував всі обставини кримінального провадження і дані про особу засудженого , норми закону ,що регламентують вирішення питання призначення покарання зокрема положення ст.65 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , і про це вказав суд у вироку, ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному, є членом «Вінницької обласної народної самооборони» та приймає участь у підтримці воїнів АТО. Також судом не в достатній мірі враховано, що у потерпілого претензій до ОСОБА_7 немає. Не в повному об`ємі місцевий суд і врахував наявність багатьох пом`якшуючих обставин.
Крім того, місцевий суд не врахував, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під впливом раніше судимої особи , потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має , цивільний позов не заявляв.
Змінюючи вирок в частині призначеного покарання, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги законного представника неповнолітнього та прокурора і в тій частині, що при вирішенні питання про призначення покарання неповнолітньому слід розглядати насамперед можливість застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі .

Апеляційний суд вважає, що, застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_7 найсуворіший вид покарання, місцевий суд недостатньо вмотивував в цій частині своє рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого може бути підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 КПК України ,суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає ,що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вище викладене дає підстави суду вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства з застосуванням положень ст.ст. 75,104 КК України, а вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного судом покарання змінити.

Відповідно до ст.ст.104 ,75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно п.п 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х (трьох) місяців з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно.