Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/464/15
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
09.04.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 00014826 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, неодружений, офіційно непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 22 вересня 2013 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_10 та її матері ОСОБА_11 та вважаючи, що його колишня співмешканка ОСОБА_10 знаходиться в приміщенні зазначеної квартири АДРЕСА_2 , забіг в середину квартири через вхідні двері, які не були зачинені. В цей час, почувши гучні звуки, ОСОБА_11 вийшла до коридору вказаної квартири і побачила перед собою ОСОБА_8 , який біг їй на зустріч. Остання з метою не допустити подальшого просування ОСОБА_8 в квартиру, стала перед ним, перекривши йому прохід.
ОСОБА_12 , намагаючись забігти до дальньої кімнати квартири, користуючись своєю перевагою у фізичній силі, з метою усунути перешкоду на своєму шляху, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча міг і повинен був їх передбачити, обома руками штовхнув ОСОБА_11 в область грудей, в результаті чого потерпіла впала на підлогу та отримала, тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_8 щиро не розкаявся у вчиненому, а навпаки, намагався перекласти свою провину у вчиненому на інших осіб, жодних заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілій не вжив, до вчиненого ставиться цинічно, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, про що свідчать пояснення свідків та потерпілої щодо неодноразових умисних дії ОСОБА_8 , спрямованих на нанесення шкоди останнім.
Крім того, апелянт зазначає, що під час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, згідно пояснень свідків та потерпілої, від останнього відчувався різкий запах алкоголю, що є обставиною, що обтяжує покарання, а тому, на думку апелянта, суд першої інстанції допустив невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок чого призначив надто м`яке покарання, яке є недостатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 та застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2014 році», пояснення ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили застосувати до обвинуваченого Закон України «Про амністію у 2014 році», перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

При перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який, офіційно не працевлаштований, вперше притягується до кримінальної відповідальності, жодних заходів до відшкодування завданих збитків потерпілій не вжив, відсутність критичного ставлення до скоєного, думку потерпілої, яка вважала, що обвинувачений має відбувати покарання реально, обставини, які свідчать про тривалість конфлікту, між ОСОБА_8 та сім`єю ОСОБА_11 , зокрема її донькою ОСОБА_10 , про тривале переслідування останньої, обставини, які передували нанесенню ОСОБА_11 тілесного ушкодження, тривалість дій ОСОБА_8 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті, у виді обмеження волі, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання не вбачає.

Посилання прокурора на те, що судом першої інстанції не достатньо враховано тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі прокурора, надав їм правову оцінку і призначив обвинуваченому таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується посилань прокурора на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, то відповідно до ч.2 ст. 67 КК України, суд має право, залежно від характеру вчиненого злочину, не визнати таку обставину, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння такою, що обтяжує покарання.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування вироку прокурором до апеляційного суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для призначення більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає.

24.03.2015 року до Апеляційного суду м. Києва надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від відбування, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 року покарання, на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно долученої до клопотання копії свідоцтва про народження, ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації №573 від 31.03.2015 року, в Службі у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації відсутня інформація щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року покарання на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407 ч.1КПК України 2012 року, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 щодо

ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2014 році» задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року покарання у виді 1 року обмеження волі за вчинення злочину, передбаченого ст.128 КК України, на підставі п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її оголошення.

Судді: