Справа № 610/238/15-к
Провадження № 1-кп/610/61/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження № 0000010 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 26.08.2014 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; 22.01.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 26.08.2014 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт і достовірно знаючи про дане судове рішення, шляхом неявки без поважних причин, умисно ухилився від відбування покарання за вироком суду.

Так, після набрання зазначеним вироком законної сили і роз`яснення ОСОБА_4 у Балаклійському підрозділі Зміївського МРВ КВІ УДПтСУ порядку та умов відбування покарання, а також подальшої відповідальності у разі ухилення від його відбування, з відібранням від нього відповідної розписки, ОСОБА_4 , для відбування покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, був направлений ??в КП БРР «Балаклійський житлокомунсервіс» і починаючи з 04.11.2014 року зобов`язаний був відбувати покарання.

Однак ОСОБА_4 частково відбув покарання в період часу з 06.11.2014 року по 21.11.2014 року, а саме 48 годин громадських робіт, після чого, без поважних причин до встановленого місця роботи не прибув, чим умисно ухилявся від відбування покарання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину по пред`явленому обвинуваченню визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що перестав з`являтися до встановленого місця роботи, тому що знайшов підробіток і бажав заробляти гроші. Він звертався до відповідальної особи з приводу збільшення щоденних годин відпрацювання з 4 до 8, проте йому в цьому було відмовлено. Після цього він вирішив більше не з`являтися до встановленого місця роботи для відбування покарання у виді громадських робіт. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 389 ч. 2 КК України ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Вину ОСОБА_4 по даній кваліфікації суд вважає доведеною.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий: 26.08.2014 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; 22.01.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. На обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є його щире каяття у вчиненому.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 в межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції статті Кримінального Закону, яка передбачає покарання за даний злочин.

У зв`язку з засудженням обвинуваченого до покарання, що належить відбувати реально, принципи поглинення, часткового або повного складання покарань до нього не застосовуються, а даний вирок та вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 22.01.2015 року виконуються самостійно (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

З метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання 6 (шість) місяців арешту.

Даний вирок та вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 22.01.2015 року виконуються самостійно.

До набрання вироком законної сили, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання, зарахувавши в строк його відбуття строк тримання під вартою з 27 лютого 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя