Дата документу Справа № 310/7181/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/7181/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/295/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 307 ч.2 Доповідач у 2-й інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, шляхом проведення в порядку ст. 336 КПК України відео конференції між Апеляційним судом Запорізької області та СІЗО - № 11 ДДУПВП в Запорізькій області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вознесенка, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22 грудня 1992 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст. ст. 140 ч. 3,17, 140 ч. 3, 42 КК України (1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнився 07жовтня 1994 року по відбуттю строку покарання;

- 24 травня 1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.3 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 0 квітня 1998 року по відбуттю строку покарання;

- 28 липня 2004 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст.ст. 15 ч. 3, 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 30 вересня 2004 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 395, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнився 27 жовтня 2006 року на підставі ст. 81 КК України за постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2006 року на невідбутий строк 1 рік 3 дні;

- 17 листопада 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 22 січня 2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 3 роки 16 днів позбавлення волі; звільнився 07 лютого 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 13 листопада 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі; звільнився 07 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання;

засуджено за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою (з 15 серпня 2014 року).

Доля речових доказів вирішино в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 серпня 2014 року, приблизно о 00-05 годині, знаходячись біля магазину Мак, розташованого по вул. Фестивальній у м. Бердянські Запорізької області у ОСОБА_7 під час спілкування з неповнолітніми ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення майна з домоволодіння. З цією метою він запропонував ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надати йому допомогу в переносі його майна із дому, пообіцявши розрахуватися з ними продуктами харчування, на що вони погодились, тим самим ввів їх в оману щодо злочинності своїх дій.

Цього ж дня, приблизно о 01-30 годині, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прослідували до с. Луначарське, Бердянського району, Запорізької області, де ОСОБА_7 вирішив вчинити крадіжку із домоволодіння АДРЕСА_2 . З цією метою він поставив дробину і, піднявшись сходами, цеглиною розбив скло у вікні другого поверху дому, через яке разом з ОСОБА_9 проникли до приміщення будинку, а ОСОБА_8 залишився на подвір`ї.

Знаходячись у домі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до зали на першому поверсі, де взяв належні ОСОБА_10 дві ікони на загальну вартість 500 грн., вентилятор фірми Stand Pan TC 69000 НИ, вартістю 300 грн., дорожню сумку, вартістю 100 грн. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 пройшов до кухні, звідки взяв електрочайник фірми Mulinex, вартістю 200 грн., дві пляшки горілки Медовуха, об`ємом по 0,5 л, на загальну суму 80 грн. Після чого ОСОБА_7 пройшов до спальні, розташованій на другому поверсі, де взяв ліхтар Ultra Flash, вартістю 150 грн., ліхтар із вбудованим радіо, вартістю 120 грн., гумове взуття, вартістю 20 грн., вовняний светр, вартістю 100 грн., газовий балончик Терен 4-М,вартістю 100 грн., шампури у кількості 8 штук, загальною вартістю 200 грн., а усього на загальну суму 1 870 грн.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , умислом якого не охоплювалось скоєння крадіжки, разом з викраденим майном почали спускатися сходами по драбині з другого поверху, де були помічені ОСОБА_11 , що знаходився біля воріт домоволодіння, який почав вимагати від них припинити злочинні дії.

ОСОБА_7 , розуміючі, що його злочинні дії помічені, та, утримуючи при собі майно, реально розуміючи, що йому сховатися та розпорядитися майном не вдасться, залишив викрадене майно та намагався зникнути з місця вчинення злочину, але був затриманий. Таким чином, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність його винуватості, вважає, що органи досудового слідства та суд допустили істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати його.

Заслухавши доповідача; пояснення та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги; думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначається, наряду з іншим, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскарженого вироку, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Замість цього, суд виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені органами досудового розслідування(а.п.167).

Крім того, нормами ст. 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких відповідно до вимог п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акту прокурору.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, він не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 291 КПК України, а саме: в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.

Крім того, обвинувальний акт містить суттєві протиріччя. Так, викладаючи фактичні обставини кримінального провадження, органи досудового слідства описали склад злочину, передбачений ст.ст.15ч.2-185 ч.3 КК України, а дії ОСОБА_7 кваліфікували за ст.ст.15ч.2-186ч.3 КК України.

На думку колегії суддів без усунення вказаних недоліків обвинувального акту кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду.

Таким чином, суд, органи досудового розслідування допустили такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції і перешкоджають суду другої інстанції (з урахуванням вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та положень ст. 404 КПК України) перевірити доводі апеляційної скарги, ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

А тому у відповідності до ст.ст. 412, 415, 416 КПК України вироку суду підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який здійснюється згідно з вимогами розділу IV КПК України.

Враховуючи вимоги ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий судовий розгляд, не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Клопотань від учасників судового провадження щодо запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , не надходило.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: