Справа № 11- 95/2007 р. Головуючий у 1 інстанції - Стеблина А.В.
Категорія-ст. 190 ч.2 КК України. Доповідач- Демченко О.В.
УХВАЛА

Іменем України

1 лютого 2007
р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого
судді Широян Т.А., суддів -
Демченка О.В. Антипець В.М., з участю прокурора - Надточій О.О.,
захисника - адвоката
ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2006

Р->-

установив :

Цим вироком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, з середньою освітою, не
одружений, не працюючий, житель АДРЕСА_1, раніше судимий:

1)
26
листопада 2002 р.
Деснянським районним судом м. Чернігова по ст. 185 ч.2, 185
ч.3, 70, 75 ЮС
України до 3-х років
позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2)
7 травня 2003 р. Деснянським районним судом м. Чернігова по ст. 309 ч.1, 185 ч.2, 190 ч.2, 70, 71 КК України до 3-х років 1 місяця
позбавлення волі,

засуджений:
за ст. 190 ч.2 КК
України до одного року і двох місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнаний судом винним і засуджений за скоєння ним
злочинів за таких обставин:

2

1)
23 червня 2006 року в денний час ОСОБА_2, знаходячись біля будинку № 14 по вул. Доценка
в м. Чернігові, шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_3,
заволодів грішми в сумі 2500 грн. та 100 доларами СІЛА, що в еквіваленті
становило 505 грн., всього грішми в сумі 3005 грн., які належали потерпілому.

2)
12 липня 2006 року о 19 годині він же, знаходячись в
районі ринку на вул. 50 років СРСР в м. Чернігові, шляхом обману та зловживання
довірою неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, заволодів належним їй майном: мобільним телефоном „Самсунг
X 640"вартістю 799
грн. та сім-карткою мобільного оператора ,Диївстар" вартістю 50 грн., а всього
заволодів майном потерпілої вартістю 849
грн.

На даний вирок
засудженим подано апеляцію у якій він, не спростовуючи фактично встановлених
судом обставин справи, правильності кваліфікації своїх дій, просить вирок суду
змінити і звільнити його від покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.
Апеляція мотивована тим, що судом, на думку засудженого, не було враховано його
щиросердного каяття, повернення майна потерпілій ОСОБА_4.

Вислухавши в
судовому засіданні засудженого, який просив задовольнити його апеляцію,
адвоката, який підтримав думку свого підзахисного, міркування прокурора, який вважав
апеляцію безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляції
слід відмовити. Таке рішення суд ґрунтує наступним.

Винність ОСОБА_2
в скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджена
низкою досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належної
юридичної оцінки.

Так, в судовому
засіданні підсудний визнав свою вину по всіх епізодах інкримінованих йому
злочинів і дав вичерпні показання з цього приводу.

Його показання
об'єктивно підтверджені показаннями потерпілого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_4

Показання ОСОБА_2 в судовому
засіданні об'єктивно підтвердив свідок ОСОБА_5 (а.с. 18). Також ці
показання засудженого були підтверджені в судовому засіданні протоколами: вилучення
у потерпілої ОСОБА_4 речей,
які належать ОСОБА_2, вилучення у ОСОБА_2 предметів (мобільного телефону), які
належать потерпілій ОСОБА_4
(ах.26,43,45).

Кваліфікація дій
ОСОБА_2 органами досудового слідства і судом по ст. 190 4.2 КК України є
правильною.

Докази,
якими суд обґрунтував свій вирок, засудженим не оспорюються. Апеляційний суд не
має підстав вважати ці докази недостовірними. Твердження ОСОБА_2 про
застосування до нього незаконних методів ведення слідства перевірялися судом,
який давав доручення про це органам
прокуратури. Після проведеної перевірки

з

жовтня 2006 року органами
прокуратури було відмовлено в порушенні кримінальної справи, ця постанова є
чинною на день розгляду справи в апеляційному суді.

Вирішуючи
питання про призначення покарання, суд урахував всі обставини по справі:
рецидив злочину та наявність у ОСОБА_2 двох непогашених судимостей, його
з'явлення із зізнанням. З урахуванням усіх цих обставин по справі, суд
призначив ОСОБА_2 мінімальне покарання, передбачене законом за даний злочин.
Апеляційний суд не може взяти до уваги як обставину, що пом'якшує покарання,
повернення майна потерпілій ОСОБА_4, оскільки таке повернення мало місце не
внаслідок доброї волі ОСОБА_2, а після втручання працівників міліції.
Апеляційний суд вважає, що з урахуванням даних про особу засудженого, тільки
покарання у вигляді позбавлення волі може сприяти його виправленню та
перевихованню. Застосувати ст. 75
КК України в даному випадку є недоцільно.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень
законодавства, які б були безумовною підставою для скасування вироку. Вирок
суду є законним, обґрунтованим, справедливим, зміні чи скасуванню він не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366, 377 КПК України,
апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2006 року відносно
нього - без
змін.

Судді:

В.М. Антипець Т.А. Широян О.В.
Дршіенко