АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/8043/13-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/22/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, який
АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 13.12.1999 р. судом Саксаганського району м. Кривого Рогу
за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141 ч. 2, ст. 17 ч.2 ст.141, ст., 42 КК
України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р. 6 міс.,
2) 30.09.2003 р. судом Жовтневого району м. Кривого Рогу
за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення
волі строком на 4 р. 6 міс.;
3) 04.02.2008 р. судом Саксаганського району м. Кривого Рогу
за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2, 190 ст. ст. 70, 71 КК
України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р. 4 міс.;
4) 06.08.2012 р. судом Саксаганського району м. Кривого Рогу
за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком
на 2 р., звільненого від відбування покарання з випробуванням
строком на 1р. 3 міс.,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, на вирок суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014р.
Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання: за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 р. з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 р.; за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 р.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 р. з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком частково приєднана не відбута частина покарання за попереднім вироком суду Саксаганського району м. Кривого Рогу від 06.08.2012 р. остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 р. 1 міс., з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_11

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі і доповненні до неї, обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого, ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду в частині звинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України та за ч.2 ст. 186 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_9 , а також, перекваліфікувати його дії, по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 з ч.4 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні, просить змінити вирок суду першої інстанції, виключити з мотивувальної частини обставину, визнану судом, як обтяжуючу покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, в іншій частині, вирок суду залишити без змін.

За обставин встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

Повторно, на початку грудня 2012 р. приблизно о 22.00 год., обвинувачений, знаходячись біля будинку №27 по вул. Подбєльського, в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу, зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_9 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_6 , керуючись, несподівано виниклим наміром на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в умисному нанесенні одного удару кулаком в ділянку голови потерпілому.

Спричинені тілесні ушкодження завдали потерпілому фізичний біль.

Після чого, обвинувачений відкрито заволодів майном потерпілого, а саме: сумка, вартістю 80 грн., грошами у сумі 250 грн., наручними часами "Fabler", вартістю 300 грн., банківською карткою банку "Приватбанк" на ім`я потерпілого, яка не представляє матеріальної цінності.

Внаслідок дій обвинуваченого, ОСОБА_9 заподіяно збитків на загальну суму 630 грн.

Обвинувачений з викраденим майном з місця злочину зник, заволодівши майном і розпорядившись ним.

Крім цього, 25.02.2013 р. в денний час, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту "Ринок Ювілейний", в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу, із ОСОБА_10 , з яким він там же познайомився і вживав упродовж тривалого часу спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 19.00 год., знаходячись біля будинку №18 по вул. Подбєльського, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись несподівано виниклим наміром на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, напав на потерпілого ОСОБА_10 , який в той момент про злочинні наміри ОСОБА_6 не здогадувався.

З метою досягнення своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , застосував до потерпілого ОСОБА_10 насильство небезпечне для його життя і здоров`я, яке виразилося в умисному нанесенні одного удару ножем в ділянку животу, спричиняючи йому тим самим тілесні ушкодження.

Після того, як потерпілий ОСОБА_10 впав на землю і втратив свідомість, ОСОБА_6 заволодів його майном, а саме: мобільним телефоном "Nokia E71", вартістю 300 грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартістю 25 гр., мобільним телефоном "Fly DS105C", вартістю 250 грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартістю 25 грн., грошима у сумі 40 грн., банківською карткою банку "Укрсіббанк" на ім`я потерпілого, що не представляє для нього матеріальної цінності, пропуском на ім`я потерпілого в ПАТ "АМКР", що не представляє для нього матеріальної цінності, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 збиток на загальну суму 640 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: одної проникаючої колото-різаної рани передньо-черевної стінки з пошкодженням великого сальнику, яка ускладнилася розвитком внутрічеревної кровотечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №589 від 19.03.2013 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Крім цього, у невстановлений слідством час при невстановлених слідством обставинах, ОСОБА_6 , знайшов на смітнику, тобто незаконно придбав патрони калібру 5.6мм у кількості 100 штук, які незаконно переніс і незаконно зберігав за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

04.03.2013 р. в період часу з 18.00 до 18.30 год., в ході проведення обшуку, на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.03.2013 р., в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання обвинуваченого, співробітниками міліції, в присутності понятих, були виявлені та вилучені патрони, у кількості 100 штук, які, згідно висновку балістичної експертизи №56/07-52 від 16.03.2013 року, виготовлені заводським способом, є спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5.6 мм - боєприпасами до нарізної вогнепальної спортивної та мисливської зброї калібру 5.6 мм, і придатні для пострілів, зазначені патрони ОСОБА_6 незаконно придбав, переніс і зберігав по місцю свого мешкання, без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу і доповнення до неї, вказує на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, що на його думку пов`язано з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_6 , вважає, що проти нього було сфабриковано обвинувачення співробітниками органу досудового розслідування і воно базується тільки на його первинних показаннях, у яких він визнавав себе винним в інкримінованих йому злочинів. Вказує що на нього був тиск з боку міліції.

Він не погоджується з висновками службової перевірки стосовно недозволених методів ведення слідства відносно нього, оскільки на його думку ця перевірка була проведена однобічно.

На його думку, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували його винуватість у скоєні злочину проти потерпілого ОСОБА_9 , оскільки потерпілий не бачив людину, яка на нього напала і пограбувала.

До паспорту ОСОБА_9 , знайденому у нього на квартирі при обшуку, він не має ніякого відношення, оскільки, як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , його мати, цей паспорт вона знайшла на вулиці, неподалік будинку де проживає.

06 грудня 2012 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні Криворізького психоневрологічного диспансеру і не мав можливості покидати межі лікувального закладу, тому не міг скоїти злочин.

Обвинувачений не згоден з правовою кваліфікацією його дій по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_10 , вважає, що його дії слід перекваліфікувати з ч.4 ст. 187 КК України, на ч.2 ст. 186 КК України.

Він не визнає себе винним в спричиненні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, не заперечує, що вдарив потерпілого, декілька разів кулаком і пограбував його, однак удар ножем в живіт не наносив.

Обвинувачений звертає увагу на відсутність речового доказу - ножа, яким потерпілому ОСОБА_10 , були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Крім того, він заперечує свою причетність до скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, стверджує, що не знаходив патронів на смітнику і не приносив їх до себе в квартиру, і не зберігав їх, патрони йому підкинули співробітниками міліції в ході проведення обшуку його квартири, що на його думку, було ними зроблено для підвищення статистики розкриття злочинів.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним.

Захисник вважає, що сторона обвинувачення не довела винуватості ОСОБА_6 у скоєні злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений не визнав своєї вини, та пояснив, що 6 грудня 2012 р. він знаходився на лікуванні у наркологічному диспансері і не міг вчинити інкримінованого йому злочину.

Потерпілий ОСОБА_9 не бачив, хто напав на нього.

Паспорт на ім`я ОСОБА_13 , знайдений при обшуку на квартирі обвинуваченого, на який спирається обвинувачення, як на доказ, не підтверджує його провину, оскільки паспорт знайшла його матір - ОСОБА_12 і принесла до дому, де він був вилучений співробітниками міліції.

При таких обставинах, захисник вважає, що обвинуваченого треба виправдувати за цим епізодом.

Щодо дій ОСОБА_6 , по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 , їх слід перекваліфікувати з ч.4 ст. 187 на ч.2 ст. 186 КК України, оскільки потерпілий у судовому засіданні пояснював, що події пам`ятає погано, що пов`язано зі станом алкогольного сп`яніння, що він не може достовірно стверджувати, що саме обвинувачений наніс йому поранення ножем у живіт.

Очевидців спричинення тілесних ушкоджень ножем, потерпілому саме обвинуваченим, немає.

Обвинувачений визнає вину у нанесенні двох ударів кулаком по тілу та обличчю потерпілого, а також крадіжку його мобільного телефону, і портмоне.

Тому, на думку захисника обвинувачення по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 ґрунтується на припущеннях.

Захисник, вказує на недоведеність, також, винності ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні медичні дані, які б підтверджували, перебування ОСОБА_6 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, тому визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, є незаконним і ця обставина підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав свою апеляційну скаргу і захисника ОСОБА_7 , просив задовольнити у повному обсязі, скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перекваліфікувати його дії, по епізоду від 25.02.2013 р. щодо вчинення ним злочину, відносно потерпілого ОСОБА_10 , з ч.4 ст. 187 КК України, на ч.2 ст. 186 КК України, стосовно апеляційної скарги прокурора покладається на розсуд колегії суддів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційні скарги, свою і обвинуваченого ОСОБА_6 , просила їх задовольнити, скасувати вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення її підзахисного за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України, перекваліфікувати його дії по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 з ч.4 ст. 187 на ч.2 ст. 186 КК України, відносно апеляційної скарги прокурора покладалася на думку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судових засідань в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи обвинуваченого та захисника, які співпадають, в апеляційних скаргах, колегія суддів, допитавши обвинуваченого та детально перевіривши письмові докази, проаналізувавши і оцінивши їх у сукупності з доказами на які посилається у вироку суд першої інстанції, встановила, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення відносно ОСОБА_6 , визнавши його винним у скоєнні злочинів за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив усі обставини кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , проаналізував і оцінив надані сторонами докази, визнав їх належними, допустимими і достовірними, як кожний окремо, так, і в їх сукупності.
Тому твердження сторони захисту про неповноту судового слідства є необґрунтованими.
Щодо, вимог обвинуваченого і захисника, про перекваліфікацію дій обвинуваченого, по епізоду від 25.02.2013 р., відносно ОСОБА_10 , з ч.4 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 186 КК України, то колегія суддів вважає, їх такими що, суперечать, об`єктивним, встановленим законним способом, доказам, які підтверджують, що саме обвинувачений вчинив розбійний напад на потерпілого.

Так, обставини розбійного нападу вчиненого відносно ОСОБА_10 , підтверджуються:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні, після задоволення клопотання прокурора про оголошення показань потерпілого, які він давав на досудовому слідстві, з метою усунення протиріч в показаннях потерпілого, підтримав оголошені пояснення, у яких він стверджував що, саме обвинувачений ОСОБА_14 раптово завдав йому однією із рук удар в ділянку живота, після чого він почав відчувати болісні відчуття в місці удару;
- дослідженим судом першої інстанції, протоколом проведення слідчого експерименту, за участю обвинуваченого, від 28.02.2013 р., з якого убачається, що підозрюваний ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_15 , експерта криміналіста ОСОБА_16 , в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , добровільно погодився розповісти про події 25.02.2013 р., та показати на місцевості, як вони відбувались.
Він підтвердив, що 25.02.2013 р., вживав спиртні напої, у кафе біля зупинки «Ювілейна», разом з потерпілим ОСОБА_10 та іншими особами.
Після чого, вони з потерпілим пішли до будинку - малосімейка, який розташований в районі «Юності», щоб ОСОБА_10 отримав борг від своїх квартирантів, але двері їм не відчинили. Коли вони вийшли на вулицю, між ними стався словесний конфлікт, в ході, якого ОСОБА_6 , двічі вдарив потерпілого рукою по обличчю, після чого потерпілий забіг за будинок, він його наздогнав, між ними виникла сварка, в ході, якої він наніс ОСОБА_10 один удар ножем в ділянку живота, витяг з кишені гаманець і телефон та пішов в бік 173 кварталу, по дорозі викинув гаманець, оскільки той не представляв цінності.
Після наданих пояснень, ОСОБА_6 продемонстрував на місцевості розвиток подій того дня, і на манекені продемонстрував, у який спосіб, та куди, наніс удар ножем потерпілому.
По закінченню слідчого експерименту складений протокол був підписаний усіма його учасниками, зауважень ні у кого не було ( ар.пр. 52-53, т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 589 від18-19.03.2013 р., згідно якої, потерпілому ОСОБА_10 була заподіяна проникаюча колото-різана рана ( 2,0 х 1,0 см.) передньої черевної стінки з пошкодженням сальнику, яка ускладнилася розвитком внутрішньочеревної кровотечі і за своїм характером зазначене поранення належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Зазначене ушкодження виникло від одноразової дії плескатого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, або любий другий предмет, який має такі ж властивості по типу удару у ділянку передньо-черевної стінки, і його виникнення може відповідати 25.02.2013 р. ( ар. пр. 75-76,т1 з фотатаблицею ар. пр.64-66, т.1);
- протоколом обшуку квартири АДРЕСА_2 , де разом з матір`ю проживає обвинувачений, з якого видно, що 04.03.2013 р., у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , був виявлений та вилучений ніж заводського виробництва чорного кольору, довжиною 20 см., довжиною леза 8 см., шириною3 см. ( ар. кр. пр. 62-63, т.1);

- висновком експерта № 30-МК від 18-26.03.2013 р., про дослідження предметів одежі потерпілого ОСОБА_10 , згідно, якому на светрі в області переду праворуч-1 наскрізне пошкодження «Г» подібної форми, яке могло утворитися від дії плоского предмету, що володіє колюче-ріжучими властивостями, має гостре лезо та «П» подібний обушок; на майці в області переду праворуч-1 наскрізне пошкодження неправильної лінійної форми, яке могло утворитися від дії плоского предмету, що володіє колюче-ріжучими властивостями, шириною на протязі зануреної частини не більше 19 мм. та має гостре лезо «П» подібний обушок, шириною близько 1 мм.
Заподіяння пошкоджень, які виникли на светрі та майці, можливо ножем, що був представлений на експертизу, або будь-яким іншим предметом з аналогічними конструктивними особливостями ( ар. пр. 89-91, т.1 з фототаблицею ар. пр. 92-94,т. 1);
- висновком експерта № 56/03-61 від 25.03.2013 р., щодо експертного дослідження ножа, вилученого 04.03.2013 р., при обшуку квартири обвинуваченого, яким встановлено, що цей ніж має у розкладеному стані загальну довжину 200 мм., у складеному 120 мм., довжину клинка 80 мм., товщина клинка 2 мм., ширина клинка у середній частині 23 мм., довжину рукояті 120 мм. Клинок плоский, з скошеним до низу обухом, однолезий, із двобічною заточкою клиновидного типу. Даний ніж не є холодною зброєю, виконаний заводським способом та відноситься до кишенькових складних ножів господарчою групи ( ар. пр. 118-120, т.1);
- постановою про визнання речовим доказом - ножа розкладного чорного кольору, виявленого і вилученого при обшуку на квартирі ОСОБА_6 ( ар. пр. 122, т.1);
- показаннями свідка ОСОБА_21 , двічі допитаного у судовому засіданні, який підтвердив факт вживання 25.02.2013 р., разом з потерпілим і обвинуваченим спиртних напоїв в шашличній, яка знаходиться в районі зупинки «Ювілейна», а також наявність у ОСОБА_6 ножа, яким він різав ковбасу, ніж був красивий і привертав до себе увагу, підтвердив також і той факт, що з кафе ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , , пішли разом, а він залишився, і заснув, оскільки був п`яний.
Для з`ясування, чи міг пересуватися певну відстань потерпілий, у зв`язку з отриманим пораненням, допитано експерта Криворізького відділення СМЕ ОСОБА_22 , який складав висновок по тілесним ушкодженням потерпілого ОСОБА_10 , і який, будучи приведеним до присяги та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385,387 КК України, у судовому засіданні, підтримав свій висновок № 589 від 18-19.03.2013 р., та пояснив, що тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого встановлена ним за Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., він пояснив, що за наявності виявленого у ОСОБА_10 поранення в живіт, той міг певний час здійснювати активні дії, пересуватися до втрати ним свідомості, оскільки рана була невелика і не супроводжувалася значною кровотечею;
Дійсно, матеріали проводження, свідчать про те, що речовий доказ ніж, вилучений на квартирі обвинуваченого, був знищений при виконанні вироку суду Саксаганського району м. Кривого Рогу від 20.05.2013 р., але в матеріалах провадження маються докази, зазначені вище, які свідчать про те що, ніж, було вилучено у обвинуваченого за місцем проживання, що виявлений ніж досліджували експерти, тому, колегія суддів вважає твердження обвинуваченого, що знаряддя злочину не встановлено, надуманими.
Суд першої інстанції перевіряючи застосування знаряддя злочину, допитавши свідка ОСОБА_21 , встановив, що ОСОБА_6 - 25.02.2013 р., мав ніж с собою, опис ножа, зроблений свідком за загальними характеристиками, а саме: кишеньковий, висувний, з широким лезом, довжиною 9 см., загострений з одного боку, не суперечить висновкам експертизи, щодо характеристик предмету за допомогою якого потерпілому ОСОБА_10 , були нанесені тілесні ушкодження.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не здійснював відкритого нападу, на початку грудня 2012 р., приблизно о 22.00 год., знаходячись біля будинку № 27 по вул. Подбєльського у м. Кривому Розі, на потерпілого ОСОБА_9 , суперечать доказам, які колегія суддів визнає достатніми, такими, що підтверджують його винність у скоєнні злочину передбаченого ч.2ст.186 КК України.
Його винність з цього епізоду підтверджується:
- протоколом обшуку квартири АДРЕСА_2 , де обвинувачений проживає разом з матір`ю, згідно якому, в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , був виявлений та вилучений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 ( ар. кр. пр. 62-63, т.1);

- показаннями свідка, оперативно - уповноваженого ОСОБА_23 , який у судовому засіданні підтвердив факт виявлення на квартирі ОСОБА_6 паспорта належного іншому чоловіку, прізвища, якого він не запам`ятав, однак усі данні були внесені у протокол обшуку житла, при цьому свідок підтвердив, що мати обвинуваченого, яка була присутня при обшуку, не змогла дати відповідь на питання, кому належить виявлений на шафі паспорт і яким чином цей документ опинився в її квартирі.

Суд першої інстанції, проаналізувавши пояснення свідка ОСОБА_12 , матері обвинуваченого, в частині того, що паспорт ОСОБА_9 , виявлений при обшуку у неї на квартирі, вона знайшла на вулиці і принесла до дому, законно визнав недостовірними, оскільки обвинувачений є її єдиним сином, і вона заінтересована в полегшенні його участі.

Перевіряючи обставини скоєння злочину відносно ОСОБА_9 , суд першої інстанції дослідив, протокол проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_6 від 21.03.2013 р., з якого убачається, що ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , добровільно розповів про події, які відбулися на початку грудня 2012 р., біля під`їзду №8 буд. №27 по вул. Подбєльського у м. Кривому Розі, і підтвердив, що на початку грудня 2012 р. біля лавочки за вказаною адресою побачив нетверезого чоловіка у якого на плечі висіла сумка, він вдарив чоловіка кулаком у голову і коли той упав, зірвав з нього сумку і побіг, при цьому ОСОБА_6 показав викладене на місцевості ( ар. пр.143-144, т.1 з фототаблицею ар. пр.145-146, т.1);
Суд першої інстанції перевірив версію обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння на початку грудня 2012 р. розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 , оскільки він заявив, що з 06.12.2012 р. знаходився на лікуванні у наркологічному диспансері м. Кривого Рогу і не міг вчинити цей злочин.

Спростовуючи доводи ОСОБА_6 , суд обґрунтовано послався на пояснення потерпілого, який підтвердив в судовому засіданні, що відразу після пограбування він не звернувся із заявою до міліції. Вважав що, оскільки він не розглянув обличчя нападника, то його не впіймають, але він наполягав, що відносно нього було скоєно злочин, коли конкретно відбулася ця подія, він достовірно не пам`ятає, спочатку вказував на кінець листопада 2012 р., а потім пов`язав подію злочину з днем виплати заробітної плати, приблизно до 7 грудня 2012 р.

Оскільки, потерпілий не вказав конкретну дату скоєного відносно нього злочину, а тільки назвав приблизний період, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно зазначив у вироку, що подія відбувалася на початку грудня 2012 р.

Колегія суддів вважає, що виявлені при обшуку квартири ОСОБА_6 речі: паспорт, ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 , а також дані слідчого експерименту, за участю ОСОБА_6 вказують на причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому діяння за ч.2 ст. 186 КК України.

Також, доказами наявними у матеріалах кримінального провадження і ретельно перевіреними судом першої інстанції підтверджено і факт зберігання, придбання ОСОБА_6 боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а саме:

- протоколом обшуку квартири АДРЕСА_2 , де проживає обвинувачений разом з матір`ю, згідно якому в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , був виявлений та вилучений поліетиленовий пакет жовтого кольору з патронами калібру 5,6 мм. у кількості 100 шт. ( ар. кр. пр. 62-63, т.1);

- висновком експерта № 56/07-52 від 16.03.2013 р., де зазначено, що патрони у кількості 100 шт., виявлені при обшуку квартири ОСОБА_6 є спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм. - боєприпасами до нарізної вогнепальної спортивної та мисливської зброї калібру 5,6 мм. і придатні для здійснення пострілів ( ар. пр. 169-171,т.1);

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який у судовому засіданні підтвердив, що, як оперативно-уповноважений співробітник міліції, 04.03.2013 р. він брав участь у проведенні обшуку квартири обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході, якого було вилучено поліетиленовий пакет жовтого кольору з патронами калібру 5,6 мм., у кількості 100 шт., зауважень щодо проведення обшуку ні у кого не було, виявлені речі були вилучені і опечатані, це засвідчено підписами понятих.

Доводи обвинуваченого про те, що співробітники міліції застосовували до нього незаконні методи ведіння досудового слідства, і він був змушений оговорити себе і визнати винним у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 , а також в спричиненні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, та у зберіганні і придбанні бойових припасів, суд першої інстанції перевірив , і визнав такими що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження і результатами перевірки, проведеної слідчим в ОВС СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_26 .
Суд перевірив і з`ясував, що під час службового розслідування по заяві ОСОБА_6 , не було встановлено будь - яких об`єктивних даних, окрім показань самого обвинуваченого, які б підтверджували факт здійснення незаконного фізичного або психологічного впливу, а також передачі йому наркотичних засобів співробітниками Саксаганського райвідділу міліції для одержання зізнавальних свідчень, тому кримінальне провадження за № 0000439 було законно закрито на підставі ст.284 КПК України ( ар. пр. 16-17,т.3).
Доводи апеляційної скарги прокурора, стосовно неправильного визнання судом першої інстанції, обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає незаконними, і такими що не підлягають задоволенню.
Згідно обвинувального акту, щодо ОСОБА_6 , злочин від 25.02.2013р., відносно потерпілого ОСОБА_10 , він вчинив у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначенні обставини були перевірені судом першої інстанції і підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_21 , та обвинуваченого.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт, затверджений 28.03.2013 р. старшим прокурором прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу юристом 1-го класу ОСОБА_27 , де зазначено, що згідно п.13 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання підозрюваного ОСОБА_6 , є вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння ( ар. кр. пр. пр. 1- 3, т.2).

В обвинувальному акті, складеному після зміни обвинувачення і затвердженому прокурором Саксаганського району м.Кривого Рогу, старшим радником юстиції ОСОБА_28 , теж зазначено, що 25.02.2013 р. ОСОБА_6 в денний час, вживав впродовж тривалого часу спиртні напої з ОСОБА_10 ( ар. кр. пр. 25-26, т.3).

В повідомленнях особи про підозру, від 28.02.2013 р. та 27.03.2013 р, вказано, що ОСОБА_6 в денний час, вживав впродовж тривалого часу спиртні напої з ОСОБА_10 ( ар. кр. пр.48-49, т.1, 211-212, т.1).

Доводи прокурора про те, що в матеріалах справи відсутні медичні підтвердження, які б підтверджували стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 , є не переконливими, оскільки в матеріалах провадження наявні інші докази які підтверджують вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ( ар. кр. пр. 33-34, т.1) убачається, що обвинувачений був затриманий 27 лютого 2013 р. о 18.00 год., а подія злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 мала місце 25 лютого 2013 р., тобто затримання було проведено через два дні після скоєння злочину, тому необхідності в проведенні посвідчення ОСОБА_6 на предмет перебування його в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не було.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції не має.
Керуючись ст. ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 р., яким ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України і засуджено, залишити - без змін.
Обрану ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом
трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3