В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2014 Справа №607/9725/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001009 від 14.04.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гримайлів, Гусятинського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, водієм маршрутного автобуса КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради, освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої- ОСОБА_7

представника цивільного

відповідача- ОСОБА_8

обвинуваченого- ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 14 квітня 2014 року близько 14 години 30 хвилин керуючи технічно-справним автобусом марки «БАЗ А079.14» р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. М. Кривоноса в м. Тернопіль в напрямку до вул. Миру.

Рухаючись у вказаному напрямку зі швидкістю близько 58 км/год обвинувачений ОСОБА_3 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5 ч. 1, п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Під час подальшого руху, із зазначеною швидкістю навпроти головного

корпусу Тернопільського національного педагогічного університету ім.. В.

Гнатюка, по вул. М. Кривоноса в м. Тернопіль, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному

переходу з права на ліво по ходу руху автобуса марки «БАЗ А079.14» р.н.

НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, наближаючись до

нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи не

зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Внаслідок порушення ПДР, обвинувачений ОСОБА_3 , допустив наїзд керованим ним автобусом марки «БАЗ А079.14» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 .

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток лівої половини таза, закритого перелому лівого поперечного відростка третього поперекового хребця, саден в ділянках лівого ліктьового та обох колінних суглобів, які за ознакою тривалого (більш 21 дня) розладу здоров`я належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п. 1.5 ч. 1, п.2.3 б; п. 18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 14 квітня 2014 року близько 14 години 30 хвилин керуючи технічно-справним автобусом марки «БАЗ А079.14» р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. М. Кривоноса в м. Тернопіль в напрямку до вул. Миру зі швидкістю близько 58 км/год. Навпроти головного корпусу Тернопільського національного педагогічного університету ім.. В. Гнатюка, по вул. М. Кривоноса в м. Тернопіль, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не пропустив пішохода- потерпілу ОСОБА_6 , яка в цей час перетинала проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху керованого ним автобуса та допустив на неї наїзд, спричинивши тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, врахувати його сімейний стан, є єдиними годувальником, на утриманні новонароджена дитина, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди просить задовольнити частково.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого злочину, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, потерпілої, її представника, представника цивільного відповідача та дослідити дані у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила обставини справи та суду пояснила, що 14 квітня 2014 року близько 14 години 30 хвилин, коли вона переходила проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході навпроти головного корпусу Тернопільського національного педагогічного університету ім.. В. Гнатюка по вул. М. Кривоноса в м. Тернопіль, на неї вчинив наїзд автобус марки «БАЗ А079.14» р.н. НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 , який не зупинився та не пропустив її. Внаслідок ДТП їй було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому кісток лівої половини таза, закритого перелому лівого поперечного відростка третього поперекового хребця, саден в ділянках лівого ліктьового та обох колінних суглобів. Завдана матеріальна шкода їй відшкодована повністю, а тому свій цивільний позов підтримує в частині стягнення моральної шкоди із врахуванням уточнень та просить стягнути з КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради, яке є власником джерела підвищеної небезпеки, в її користь моральну шкоду в сумі 30 000 гривень, яка полягає у перенесених нею фізичних та моральних стражданнях, необхідності тривалого лікування, дотримання постільного режиму, що призвело до вимушених змін у житті, необхідності пересуватись за допомогою милиць, неможливості повноцінно навчатись та здавати екзамени у вузі. Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду, вважає, що його не слід позбавляти права керувати транспортними засобами.

Представник потерпілої ОСОБА_7 підтримав цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування завданої моральної шкоди та просить його задовольнити в повному об`ємі, відносно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Представник цивільного відповідача КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди відшкодований повністю, в частині моральної шкоди заявлений позов визнає частково на суму у розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України-порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Із врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, думку потерпілої щодо міри покарання, його молодий вік, сімейний стан- одружений, на утриманні малолітня дитина-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною та стан здоров"я, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Прокурором Тернопільської області в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради заявлено цивільний позов до про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину на суму 5316,75 гривень.

Відповідно до статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Суд вважає, що дані позовні вимоги слід задовольнити в повному об`ємі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 зазначені витрати.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради про стягнення 1020 гривень матеріальної шкоди та 30 000 гривень моральної шкоди. В ході судового розгляду завдана матеріальна шкода відшкодована повністю, а тому в цій частині цивільний позов ОСОБА_6 слід залишити без розгляду.

У відповідності до статтей 23, 1167, 1168 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї чи близьких родичів.

При вирішенні позову щодо заподіяння моральної шкоди суд враховує характер вчиненого діяння, ступінь вини, тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, перебуванням на лікуванні та необхідності його подальшого продовження, перенесеному стресі, моральних переживаннях та стражданнях, що змінили звичний спосіб її життя, зробили її обмежено рухомою, змушеною тривалий час пересуватися за допомогою милиць. При цьому суд враховує вимогу закону про розумність і справедливість при визначенні розміру моральної шкоди та вважає, що вона підлягає до часткового відшкодування в межах доведеності та обґрунтованості з володільця джерела підвищеної небезпеки.

По справі проведено судові експертизи, за які відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь держави процесуальні витрати на відшкодування витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної експертної установи: за автотехнічну експертизу № 5-214/14 від 28.04.2014 року в сумі 184,47 гривень; за авто технічну експертизу № 5-212/14 від 27.04.2014 року в сумі 368,94 гривень; за транспортно-трасологічну експертизу № 5-213/14 від 06.05.2014 року в сумі 491,92 гривні, а всього на загальну суму 1045,33 гривень.

Керуючись статтями 349 ч.3, 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2(два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради на суму 5316,75 гривень-задовольнити повністю.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради(р/р 0002, ГУДКСУ в Тернопільській області, , МФО 838012, місцевий бюджет, призначення платежу «Інші надходження» 24060300) 5316(п`ять тисяч триста шістнадцять) гривень 75 копійок витрат на лікування потерпілої від злочину.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням, в частині моральної шкоди-задовольнити частково. Стягнути із КП «Міськавтотранс» Тернопільської міської ради в користь потерпілої ОСОБА_6 9 900(дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати в сумі: 184,47 гривень за автотехнічну експертизу № 5-214/14 від 28.04.2014 року; 368,94 гривень за автотехнічну експертизу № 5-212/14 від 27.04.2014 року; 491,92 гривні за транспортно-трасологічну експертизу № 5-213/14 від 06.05.2014 року, а всього на загальну суму 1045,33 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1