Справа №1-42/2007рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2007 року
Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Вознюк
Р.В.

при секретарі
Басистій Т.В.

з
участю прокурора Куниша В.І.

захисників
ОСОБА_1.

ОСОБА_2
.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальну справу
про обвинувачення:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого столяром
Красилівського агрегатного заводу, військовозобов'язаного, не судимого , і

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з
середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником ДП ЗАТ
„Оболонь-Красилівське”, військовозобов'язаного, не судимого,

за
ст.186 ч.3 КК України,

встановив:

21
листопада 2006 року біля 24 години ОСОБА_3. і ОСОБА_4. перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, з метою викрадення
чужого майна, на площі Незалежності, в м.Красилові, підбігли до ОСОБА_5. та із
застосуванням насильства, яке проявилось в нанесенні потерпілому ударів в
область голови та тулуба, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні
ушкодження, що відносяться до категорії легких, відкрито викрали з кишені його
штанів 30 гривень та мобільний телефон „Нокіа 6020” вартістю 1054 грн. із
стартовим пакетом „Київстар” вартістю 50 грн., на рахунку якого було 8 грн., а
всього майна на загальну суму 1147 грн., після чого з місця пригоди втекли.

В суді ОСОБА_3.
і ОСОБА_4. вину свою визнали повністю і пояснили, що 21 листопада 2006 року
біля 24 години на площі Незалежності, в м.Красилові, нанісши ОСОБА_5. удари
руками та ногами, відкрито викрали у нього 30 гривень та мобільний телефон
„Нокіа 6020” із стартовом пакетом. У вчиненому каються.

Крім повного
визнання своєї вини, вина підсудних у вчиненні злочину також стверджується:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_5. та показаннями ОСОБА_6., допитаного як потерпілого, які
підтвердили факт та обставини викрадення ОСОБА_3. та ОСОБА_4. мобільного
телефону і коштів у ОСОБА_5..;

- показаннями
свідка ОСОБА_7. та ОСОБА_8., які були понятими при видачі ОСОБА_4. мобільного
телефону „Нокіа 6020”;

- показаннями
свідка ОСОБА_9., який пояснив, що 22 листопада 2006 року, ОСОБА_5. розповів
йому, що його 21 листопада 2006 року біля 24 години побили невідомі та
відібрали мобільний телефон;

- показаннями
свідка ОСОБА_10., який підтвердив факт конфлікту 21 листопада 2006 року біля 24
години між підсудними та потерпілим;

- аналогічними
показаннями свідка ОСОБА_11., що надані ним в ході досудового слідства та
оголошені в судовому засіданні.

Органи
досудового слідства кваліфікували дії ОСОБА_3. і ОСОБА_4. за ознакою заподіяння
потерпілому значної шкоди. Оскільки сума збитків, спричинених потерпілому, не
перевищує ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то вказана
кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обвинувачення підсудних.

Кріт
того, ОСОБА_3. і ОСОБА_4. обвинувачуються в тому, що 21 листопада 2006 року о
24 годині на площі Незалежності, в м.Красилові, вони перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою, відкрито викрали у ОСОБА_6.
мобільний телефон „Нокіа1600” вартістю 500 гривень, на рахунку якого було 2
гривні 40 копійок.

В суді
підсудні заперечили свою вину у вчиненні даного пограбування.

Допитаний
ОСОБА_3., пояснив, що 21 листопада 2006 року біля 24 години він підійшов до
ОСОБА_6. та попросив у нього телефон щоб зателефонувати. ОСОБА_6. надав йому
свій телефон. Коли він замінював сім-карту для здійснення дзвінка, до ОСОБА_6.
підбігли ОСОБА_11та ОСОБА_10та нанесли останньому удар в голову. ОСОБА_6.
отримавши удар втік, і тому він не встиг віддати йому телефон.

Аналогічні
показання, щодо отримання ОСОБА_3. телефону від ОСОБА_6., дав ОСОБА_4..

Допитаний
ОСОБА_6. дав аналогічні показання. Стверджує, що він добровільно дав ОСОБА_3.
свій телефон зателефонувати. Вважає, що якби він не втік, то ОСОБА_3. повернув
би йому телефон.

Свідок
ОСОБА_10., а також допитаний в ході досудового слідства свідок ОСОБА_11.,
показання якого оголошені в судовому засіданні, підтвердили факт інциденту, що
стався між ними та ОСОБА_6..

В ході
досудового слідства, в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10. та
ОСОБА_11. за ст.185 ч.3 КК України, відмовлено за відсутності в їх діях складу
злочину.

ОСОБА_6.
претензій до ОСОБА_10. та ОСОБА_11. не має.

Органи
досудового слідства, а також прокурор в судовому засіданні не надали доказів,
які підтверджують, що ОСОБА_3., отримуючи від ОСОБА_6. мобільний телефон, мав
намір ним незаконно заволодіти, а також доказів, щодо причетності ОСОБА_4. до
вказаних дій ОСОБА_3.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що
даний епізод слід виключити з обвинувачення підсудних, через відсутність в їх
діях складу злочину.

Таким чином, дії
ОСОБА_3. і ОСОБА_4. слід кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя
і здоров¢я потерпілого, вчинене за
попередньою змовою групою осіб.

При
призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винних та обставини, що пом'якшують та обтяжують їх покарання.

Обставинами, що
пом'якшують покарання ОСОБА_3. і ОСОБА_4., є їх щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудним, є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Суд враховує, що
ОСОБА_3. вперше притягується до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4.
вважається особою, що немає судимості, позитивно характеризуються, працюють, а
також думку потерпілого, щодо міри покарання підсудним, який просить їх суворо
не карати, суд вважає, що підсудним слід призначити покарання у вигляді
позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ст.186 ч.2 КК
України.

З урахуванням
всіх вищевказаних обставин справи, суд дійшов висновку про можливість
виправлення підсудних без відбування покарання, а тому вважає, що їх слід
звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК
України.

Керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити
йому покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців.

На підставі
ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_3 періодично з'являтись для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_3 , до набрання вироком чинності, залишити попередню - підписку
про невиїзд.

ОСОБА_4 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити
йому покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців.

На підставі
ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_4 періодично з'являтись для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_4, до набрання вироком чинності, залишити попередню - підписку про
невиїзд.

Речові докази:

- мобільний
телефон „Нокіа 1600” - повернути ОСОБА_6 .;

- мобільний
телефон ,,Нокіа 6020” - повернути ОСОБА_5.

Вирок може бути
оскаржений в апеляційному порядку протягом 15 діб.

Суддя: