Справа № 738/849/15-к
№ провадження 1-в/738/236/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_4 ,

представника спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Менського району Чернігівської області в режимі відеоконференціїклопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення вiд покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно дострокове звільнення від покарання, посилаючись на те, що відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, працевлаштований, вину в вчинених злочинах визнав повністю, в скоєному розкаюється, а тому є всі підстави застосування відносно нього ст. 81 КК України.

Засудженим надано клопотання про признання доказів неприпустимими, а саме: що дисциплінарні стягнення від 29 грудня 2014 року та 16 квітня 2015 року були накладені з порушенням права на захист, а також на підставі документів, які були складені з грубим порушенням законодавства України. Оскільки дані стягнення були накладені за неіснуючі проступки, які не відповідають скоєному.
Відповідно до ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалось в режимі відеоконференції під час трансляції з Менської виправної колонії Управління ДПтС України у Чернігівській області № 91.

В судовому засіданні представник адміністрації Менської виправної колонії № 91, представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засіданнізаперечували проти задоволення клопотання, так як засуджений не став на шлях виправлення, має 2 не знятих та непогашених стягнень.
Прокурор вважає, що клопотання засудженого є передчасним та не обґрунтованим, так як засуджений не став на шлях виправлення, має 2 стягнення за порушення режиму відбування покарання.
Засуджений просив клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення представника адміністрації Менської виправної колонії № 91, представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року за ч.4 ст. 296, ч1 ст. 122, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. В строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 11 лютого 2014 року по 10 квітня 2014 року.

Строк відбування покарання рахується з 19 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 17 червня 2015року, засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики засудженого та матеріалів особової справи, за час вiдбування покарання ОСОБА_6 має стягнення накладене правами начальника СІЗО, яке на даний час є діючим. За час відбування покарання в Менській виправній колонії №91 отримав одне стягнення накладене правами начальника установи за зберігання забороненого предмету (сім-картки), стягнення на даний час є діючим. Працевлаштований художником в майстерні установи, до своїх обов`язків відноситься посередньо. На даний час заохочень не має. Добросовісно відноситься до виконання робіт із благоустрою установи, не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. З представниками адміністрації намагається бути чемним та ввічливим (а.с.17-18).

Відповідно до витягу з протоколу №30 засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації від 14 травня 2015 року, спостережною комісією прийнято рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як засуджений характеризується посередньо, має два діючих стягнення (а.с.16).

Судом враховується поведінка засудженого за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час. Твердження засудженого про те, що він не має дисциплінарних стягнень, оскільки вважає їх незаконними і такими, що накладені з порушенням законодавства, а тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. В матеріалах особової справи засудженого містяться дані про вчинення правопорушень , накладення дисциплінарних стягнень на засудженого , та відсутні дані про їх оскарження чи зняття в установленому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 1 ст. 539 КПК України, передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом.

Наведе свідчить , що поведінка засудженого не є сумлінною і не вказує про його виправлення, про що свідчить характеристика, згідно якої засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відносно засудженого ОСОБА_6 не можливо застосувати умовно дострокове звільнення вiд відбування покарання, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1