Ухвала

іменем україни

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів ОСОБА_10. та ОСОБА_11.,

при секретарі ОСОБА_12.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000085 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця

с. Конопляне Іванівського району

Одеської області, мешкаця

АДРЕСА_1, такого, що судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_13.,

захисника ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зокрема, прокурор вказує на залишення поза увагою суду апеляційної інстанції того, що він вчинив кримінальне правопорушення пов'язаного з насильством у співучасті, що є тяжким, та матеріальні збитки у повному обсязі не відшкодував, що, на його переконання, слугує призначенню йому покарання без звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, прокурор стверджує про те, що судом апеляційної інстанції доводи його скарги не перевірені та в рішенні не наведено належних мотивів щодо залишення її без задоволення.

У запереченнях засуджений ОСОБА_1 не погоджується з касаційною скаргою прокурора та ставить вимогу про залишення її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції, відповідно, без зміни.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 1 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винуватим і засуджений за частиною 4 статті 187 КК України із застосуванням статті 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

За обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_1 виправдано у зв'язку із недоведеністю його участі в ньому.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 20 травня 2011 року о 3 годині 00 хвилин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі за вчинення вказаного злочину засуджені вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року, а також особою, матеріли провадження щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, проникли в житловий будинок АДРЕСА_2, де із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілих, скоїли розбійний напад на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, під час якого заволоділи їх майном ОСОБА_5 на суму 10000 грн та ОСОБА_6 - 422036,52 грн, спричинивши цим матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 432036,52 грн.

Крім того, ОСОБА_1 органом досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України, а саме в тому, що він 6 липня 2011 року за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчинив замах на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 з проникненням у житло останнього, що розташоване по АДРЕСА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 1 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котра підтримала касаційну скаргу, захисника, котрий заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за частиною 4 статті 187 КК України злочинних дій ОСОБА_1, а також обґрунтованість його виправдання за частиною 1 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України та правильність призначення йому покарання із застосуванням статті 69 КК України в касаційній скарзі прокурором не заперечуються та не оскаржуються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора щодо невмотивованості висновків суду апеляційної інстанції та не виваженості звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх справедливими.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з частиною 1 статті 75 КК України, якщо суд при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він вправі прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, призначив йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Звільняючи ОСОБА_1 від відбування вказаного покарання з випробуванням та покладенням на нього відповідних обов'язків, суд першої інстанції вважав, що пом'якшуючі йому покарання обставини у сукупності з даними про його особу, зокрема щире каяття, відсутність попередніх судимостей, повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_5, наявність на утриманні малолітньої дитини, позитивну характеристику, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, страждає від наслідків черепно-мозкової травми у виді гіпертензивно-лікворного синдрому, помірно вираженого вестибуло-атактичного синдрому та потребує обстеження в умовах лікувального закладу охорони здоров'я, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та надають підстави для висновку щодо можливості його виправлення без ізоляції від суспільства.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, суд апеляційної інстанції вказав на дотримання вимог статті 65 КК України при призначенні засудженому покарання у вказаному виді та мірі, перерахувавши враховані судом першої інстанції обставини, та вважав звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням обґрунтованим та вмотивованим.

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони позбавлені аналізу обставин для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та не містять належного обґрунтування у відповідності до вимог закону.

Зокрема, суд апеляційної інстанції ствердив достатність обставин для призначення засудженому покарання, обраного судом першої інстанції виду та міри покарання, нижче від найнижчої межі шляхом їх перерахунку, тоді як стан його здоров'я став визначальною обставиною для його звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

Проте, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, що є особливо тяжким, та обставини його вчинення колегія суддів вважає, що такі мотиви суду апеляційної інстанції не є достатніми, а висновки виваженими. Отже, призначене засудженому покарання із застосуванням статті 75 КК України є явно несправедливим через його м'якість.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Відтак, касаційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433-438, 532 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року в частині призначення засудженому ОСОБА_1 покарання за частиною 4 статті 187 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11