Справа №635/739/15-к
Провадження №1-кп/635/355/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Харківський районний суд Харківській області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Покотилівка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кутаісі, Грузія, громадянина Грузії, грузина, раніше судимого 13.03.2014 року Торезьким міським судом Донецької області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, який відбуває покарання у Темнівській виправній колонії ДПтС України в Харківській області №100,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Суд визнає доведеним, що з 28.10.2014 року ОСОБА_4 відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії ДПтС України в Харківській області №100 (далі Темнівська ВК №100). По прибуттю в Темнівську ВК №100, начальником відділення карантину діагностики та розподілу капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_4 були доведені вимоги нормативно-правових актів щодо прав та обов`язків осіб, засуджених до позбавлення волі, а також попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, але від підписання вказаного документу про роз`яснення відмовився. За час перебування у Темнівській ВК №100 засуджений ОСОБА_4 неодноразово допускав порушення режиму утримання. Незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово піддавався стягненням у дисциплінарному порядку за різні види порушень. За допущені засудженим ОСОБА_4 порушення режиму утримання у випраних колоніях на нього було накладено 17 дисциплінарних стягнень, з них 9 накладено правами начальника установи, у тому числі три рази він переміщувався у дисциплінарний ізолятор та один раз був переведений у приміщення камерного типу.

Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльної організації за весь час його знаходження у Темнівській ВК №100 не застосовувалися.

Так, 22.12.2014 року о 20 годині 20 хвилин черговий офіцер ДІЗО-ПКТ лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 07.12.2014 року відбував покарання засуджений ОСОБА_4 , пред`явив закону вимогу у переведенні по закінченні тримання останнього до дільниці ресоціалізації, а саме в СПС №4. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та обутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився послідкувати на дільницю посиленого контролю у присутності відповідального по ТВК №100 майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , ЧПНК майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового інспектора ДІЗО-ПКТ старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_10 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, черговим офіцером ДІЗО-ПКТ лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9,94,96,107,133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, черговий офіцер ДІЗО-ПКТ лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повторно запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю ресоціалізації, а саме до СПС №4, після закінчення тримання в ДІЗО, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

23.12.2014 року о 11 годині 00 хвилин начальником СПС №4 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 07.12.2014 року відбував покарання засуджений ОСОБА_4 , повторно пред`явив закону вимогу у переведенні по закінченні тримання останнього до дільниці ресоціалізації, а саме в СПС №4. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та обутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився повторно послідкувати на дільницю ресоціалізації у присутності відповідального по ТВК №100 майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , ЧПНК майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового інспектора ДІЗО-ПКТ старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_10 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, черговим офіцером ДІЗО-ПКТ лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9,94,96,107,133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, черговий офіцер ДІЗО-ПКТ лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повторно запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю ресоціалізації, а саме до СПС №4, після закінчення тримання в ДІЗО, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

23.12.2014 року о 13 годині 00 хвилин начальником СПС №4 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 прибув до ДІЗО-ПКТ, де на той час з 07.12.2014 року відбував покарання засуджений ОСОБА_4 , втретє пред`явив закону вимогу у переведенні по закінченні тримання останнього до дільниці ресоціалізації, а саме в СПС №4. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та обутий по сезону, мав безперервний 8-ми добовий сон, скарг на стан здоров`я він не висловлював. Проте, засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився повторно послідкувати на дільницю ресоціалізації у присутності відповідального по ТВК №100 майора внутрішньої служби ОСОБА_12 , ЧПНК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 , чергового інспектора ДІЗО-ПКТ старшого прапорщіка внутрішньої служби ОСОБА_14 , старшого днювального ДІЗО-ПКТ засудженого ОСОБА_10 . Свою відмову він мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає розпорядок утримування в колонії для себе неприйнятним. При цьому, засуджений ОСОБА_4 поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації колонії, тим самим, чинив негативний вплив на інших засуджених, які знаходились в ПКТ. Після чого, черговим офіцером ДІЗО-ПКТ лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_11 засудженому ОСОБА_4 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 9,94,96,107,133 Кримінально виконавчого кодексу України, правил внутрішнього розпорядку п.п. 11. 29 та ст. 391 Кримінального кодексу України з приводу того, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. У подальшому, черговий офіцер ДІЗО-ПКТ лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_11 втретє запропонував засудженому ОСОБА_4 послідкувати на дільницю ресоціалізації, а саме до СПС №4, після закінчення тримання в ДІЗО, однак ОСОБА_4 у присутності зазначених осіб у категоричній формі знову відмовився виконати дані вимоги.

Відповідно до довідок чергових лікарів медичної частини Темнівської ВК №100, який 22.12.2014 р. о 20.30 год., 23.12.2014 р. о 11.00 год., 23.12.2014 р о 13. 00 хв. оглядали засудженого ОСОБА_4 після кожної відмови від виконання законних вимог адміністрації установи, стан здоров`я засудженого ОСОБА_4 задовільний та у зв`язку з цим, останній міг триматися в ДІЗО та виконувати роботу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 160-ая/15 від 19.01.2015 року ОСОБА_4 22.12.2014 о 20.20 год., 23.12.2014 о 11.00 год, 23.12.2014 о 13.00 год. був практично здоровим, та міг утримуватись у відділі соціально-психологічної служби та міг виконувати запропоновану йому роботу (законі вимоги адміністрації).

Дані факти свідчать про вперте небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення і перевиховання, а допущені ним порушення режиму відбування покарання слід вважати злісними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, щиросердно розкаявся і підтвердив обставини вчинення злочинів, як описано вище у вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд данної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена повністю і кваліфікує його дії ст.391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий Торезьким міським судом Донецької області за ст. 391 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєних злочинах.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, особу винного, який раніше судимий, в тому числі за ст.391 КК України, за місцем відбування покарання характеризується з негативного боку, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 достатнє та необхідне для його виправлення у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив у період відбуття строку покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі. У відповідності до ст.71 КК України невідбута частина покарання за вироком Торезького міського суду Донецької області від 13.03.2014 року у вигляді десяти місяців одного дня позбавлення волі підлягає частковому приєднанню до призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Торезького міського суду Донецької області від 13.03.2014 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців 1 (одного) дня позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12 травня 2015 року.

Апеляційна скарга на вирок подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1