В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2013 Справа №607/14573/13-к Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді Ломакіна
В.Є.

за участю секретаря
Репетівської В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Тернополі
матеріали кримінального провадження №
0001417 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, громадянина України, з
повною середньою освітою,
неодруженого, непрацюючого, раніше в
силу ст. 89 КК України не судимого;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
жителя АДРЕСА_2, громадянина України, з
середньо-спеціальною освітою,
одруженого, непрацюючого, раніше не
судимого;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України,

за участю сторін кримінального
провадження: прокурора Гульовської О.Г.
та обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
о 23 год. 45 хв. 31 жовтня 2012 року, які
перебуваючи у громадському місці біля
входу в бар «Сіті», що по вул.
Б.Хмельницького у м. Тернополі, виник
злочинний намір направлений на
вчинення хуліганства. Реалізуючи свій
злочинний намір, 31 жовтня 2012 року, о 23
год. 45 хв., обвинувачені ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, перебуваючи в громадському
місці - біля входу в бар «Сіті», що по
вул. Б.Хмельницького у м. Тернополі,
безпричинно розпочали конфлікт з
ОСОБА_4, під час якого маючи на меті
показати свою винятковість, пов'язану з
неповагою до особи та людської
гідності, грубо порушуючи громадський
порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, що виразилось в
зневажливому ставленні до
громадського порядку та існуючих у
суспільстві загальновизнаних правил
поведінки і моральності, демонструючи
байдуже ставлення до суспільних
відносин, які забезпечують спокійний
відпочинок громадян і дотримання
правил поведінки в побуті, з метою
самоутвердитись в очах сторонніх осіб,
що на той момент перебували поблизу,
безпричинно розпочали конфлікт із
ОСОБА_4, в ході якого, діючи з особливою
зухвалістю, яка виразилась у
застосуванні фізичного насильства,
ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком
руки в ділянку носа, після чого наніс ще
декілька ударів ногами по тілу, чим
спричинив йому фізичний біль, а ОСОБА_1,
підійшовши до ОСОБА_4 наніс йому
декілька ударів руками в різні частини
тіла, чим також спричинив йому фізичний
біль. В результаті злочинної
діяльності обвинувачених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 спричинили ОСОБА_4 тілесні
ушкодження: закритий перелом кісток
носа та закрита черепно-мозкова травма
у вигляді забою головного мозку, які
належать до легких тілесних ушкоджень
з короткочасним розладом здоров'я.

Крім цього, внаслідок злочинних
дій, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було грубо
порушено громадський порядок, а саме
суспільні відносини, які забезпечують
спокійний відпочинок громадян і
дотримання правил поведінки в побуті, а
також заподіяно шкоду особистим
інтересам потерпілого ОСОБА_4 та правам
на повагу до гідності, свободу та
особисту недоторканість.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення визнав
повністю та показав, що 31 жовтня 2012 року
о 22 год. 00 хв. він разом із знайомими
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2
перебували в диско-барі «Сіті», що по
вул. Б.Хмельницького в м. Тернополі, де
відпочивали. Пробувши там до 23 год. 40 хв.
вони вирішили розійтися. Вийшовши на
вулицю, він з ОСОБА_5 ще стояв і
розмовляв, а ОСОБА_2 розмовляв разом з
ОСОБА_7 неподалік входу в бар «Сіті». В
цей час під час розмови, він побачив як
з боку зі сторони залізничного вокзалу,
до них підійшли два невідомих хлопця,
віком 18-20 років. Після цього, він почув
розмову на підвищених тонах між ОСОБА_7,
ОСОБА_2 та невідомими хлопцями. Коли він
підійшов до них, то побачив, що ОСОБА_2
наніс декілька ударів одному з хлопців,
як в подальшому стало відомо ОСОБА_4 Під
час цього конфлікту він також наніс
декілька ударів ОСОБА_4, але куди саме
були спрямовані удари - сказати не може.
Другий невідомий хлопець, який був із
ОСОБА_4 під час даного конфлікту,
намагався розборонили свого друга і
ОСОБА_2 Після цього двоє хлопців пішли в
невідомому напрямку, дівчата сіли в
автомобіль-таксі, а він разом із ОСОБА_2
пішли в сторону Театрального майдану.
Пізніше ОСОБА_2 йому розповів, з чого
розпочався даний конфлікт, а саме: коли
ОСОБА_4 проходив повз ОСОБА_7, то він її
штовхнув, на що остання зробила йому
зауваження, але він не відреагував.

У вчиненому він щиро розкаюється,
свій вчинок оцінює негативно, просить
його суворо не карати, обіцяє в
подальшому злочинів не вчиняти.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість
у вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення визнав
повністю та показав, що все так і
відбулося як вказав обвинувачений
ОСОБА_1, доповнити нічого не може. У
вчиненому він щиро розкаюється,
просить його суворо не карати, обіцяє в
подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини,
обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю
погодилися зі всіма доказами у
провадженні, що були зібрані під час
досудового розслідування і
підтверджували їх винуватість у
вчиненні кримінального
правопорушення, згідно повідомлень про
підозру та обвинувального акта,
відмовившись від їх дослідження під
час судового розгляду.

З'ясувавши думку учасників судового
провадження про визначення обсягу
доказів, що підлягають дослідженню, та
порядку їх дослідження, суд визнає
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
з'ясувавши правильність розуміння
обвинуваченими зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснивши їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши
вищевказані обставини та докази, суд,
приходить до переконання про
доведеність винуватості
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення та
вважає, що органами досудового
розслідування його дії кваліфіковано
вірно за ч.2 ст. 296 КК України, як
хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю,
вчинене групою осіб.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд, відповідно
до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення,
обставини його вчинення, особу винного
- позитивно характеризується за місцем
проживання, на обліках в лікарів
нарколога, психіатра не перебуває,
характер та ступінь тяжкості
наслідків, що настали, його вік,
обставини, які пом'якшують покарання, а
саме: визнання ним своєї вини, щире
каяття у вчиненому. Обставин, які
обтяжують покарання, та підстав для
застосування ст. 69 КК України, при
призначенні покарання обвинуваченому,
суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд
вважає за необхідне призначити ОСОБА_1
покарання в межах санкції ч.2 ст. 296 КК
України обвинувачення, у виді
обмеження волі, оскільки саме такий вид
покарання, на думку суду, зможе
виправити обвинуваченого та
попередити вчинення ним нових
кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд вважає за можливе
звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши йому іспитовий строк,
оскільки виправлення останнього
можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення
обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, з
встановленням йому іспитового строку,
у порядку визначеному ст. 75 КК України,
суд, взяв до уваги те, що обвинувачений
повністю визнав свою вину та розкаявся
у вчиненому.

Водночас, суд, вважає, що з метою
забезпечення належної поведінки
ОСОБА_1 в період дії іспитового строку,
відповідно до ст. 76 КК України, на нього
слід покласти обов'язки: повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Також суд, приходить до
переконання про доведеність
винуватості обвинуваченого ОСОБА_2 у
вчиненні кримінального правопорушення
та вважає, що органами досудового
розслідування його дії кваліфіковано
вірно за ч.2 ст. 296 КК України, як
хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю,
вчинене групою осіб.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, суд, відповідно
до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення,
обставини його вчинення, особу винного
- раніше не судимий, позитивно
характеризується за місцем проживання,
характер та ступінь тяжкості
наслідків, що настали, його вік,
обставини, які пом'якшують покарання, а
саме: визнання ним своєї вини, щире
каяття у вчиненому. Обставин, які
обтяжують покарання, та підстав для
застосування ст. 69 КК України, при
призначенні покарання обвинуваченому,
суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд
вважає за необхідне призначити ОСОБА_2
покарання в межах санкції ч.2 ст. 296 КК
України обвинувачення, у виді
обмеження волі, оскільки саме такий вид
покарання, на думку суду, зможе
виправити обвинуваченого та
попередити вчинення ним нових
кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд вважає за можливе
звільнити обвинуваченого ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши йому іспитовий строк,
оскільки виправлення останнього
можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення
обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням, з
встановленням йому іспитового строку,
у порядку визначеному ст. 75 КК України,
суд, взяв до уваги те, що обвинувачений
повністю визнав свою вину та розкаявся
у вчиненому.

Водночас, суд, вважає, що з метою
забезпечення належної поведінки
ОСОБА_2 в період дії іспитового строку,
відповідно до ст. 76 КК України, на нього
слід покласти обов'язки: повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

До набрання вироком законної сили,
обраний обвинуваченому ОСОБА_1 ухвалою
слідчого судді від 24 липня 2013 року та
продовжений ухвалою Тернопілського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 13 вересня 2013 року
запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання - залишити без змін.

До набрання вироком законної сили,
обраний обвинуваченому ОСОБА_2 ухвалою
слідчого судді від 24 липня 2013 року та
продовжений ухвалою Тернопілського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 13 вересня 2013 року
запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання - залишити без змін.

Речовий доказ:

- «СD-R-esperanza 700 MB 80 min» диск на якому
зафіксовано події, які відбулись 31
жовтня 2012 року біля бару «Сіті» по вул.
Б.Хмельницького в м. Тернополі, який
долучений та зберігається в матеріалах
кримінального провадження №0001417 -
залишити при матеріалах кримінального
провадження, після набрання вироком
законної сили.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296
КК України та призначити йому
покарання за цією статтею у виді
обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України,
звільнити ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов'язати ОСОБА_1, відповідно до
ст. 76 КК України, в період дії
іспитового строку повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

ОСОБА_2 визнати винуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України та призначити йому
покарання за цією статтею у виді
обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України,
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов'язати ОСОБА_2, відповідно до
ст. 76 КК України, в період дії
іспитового строку повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Речовий доказ:

- «СD-R-esperanza 700 MB 80 min» диск на якому
зафіксовано події, які відбулись 31
жовтня 2012 року біля бару «Сіті» по вул.
Б.Хмельницького в м. Тернополі, який
долучений та зберігається в матеріалах
кримінального провадження №0001417 -
залишити при матеріалах кримінального
провадження, після набрання вироком
законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області, шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено
КПК України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після прийняття
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку. Обвинуваченому та
прокурору копія вироку вручається
негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не
був присутнім в судовому засіданні,
копія судового рішення надсилається не
пізніше наступного дня після
ухвалення.

Головуючий
В.Є. Ломакін