У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Мороза М.А., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Драгана В.М.,

розглянувши
в судовому засіданні 25 жовтня 2007 року у м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2
на вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Запорізької області від 8 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше судимий, -

- засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України на 11 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за
вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2006 року і
остаточно до відбування призначено 12 позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, раніше судимий, -

- засуджений
за ст. 115 ч. 1 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання, невідбуте за
вироком Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 22 березня 2004 року, і остаточно до відбування ОСОБА_2 призначено 10 років
позбавлення волі.

Засуджені визнані винними у вчиненні злочину за таких обставин.

В ніч з 24 на 25 березня 2006 рокуОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
знаходячись у підвалі будинку АДРЕСА_1розпивали спиртні напої. Близько 1 години
між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на ґрунті ревнощів виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1
наніс ОСОБА_3 удар ногою в груди, кілька ударів кулаками і ногами по голові та
тулубу. Коли ОСОБА_3 почав висловлюватися нецензурною лайкою і погрожувати
розправою, - до бійки приєднався ОСОБА_2 і наніс ОСОБА_3 декілька ударів ногами
по голові і тулубу. Після цього почергово, спочаткуОСОБА_1 а потім і ОСОБА_2,
підібравши з підлоги цеглину, по декілька разів кинули її в область голови
ОСОБА_3.

Крім того, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_3 декілька ударів розбитою пляшкою по
голові, обличчю, шиї і рукам, після чого відкрив кран і помив руки. В цей час
ОСОБА_4, попросивши ОСОБА_1 і ОСОБА_2 припинити бійку, стала підніматися по
сходинках вгору. Слідом за нею вибрались ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а потерпілий
ОСОБА_3, знаходячись при свідомості, залишився у підвалі.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2, закривши люк підвалу, вийшли з під'їзду на подвір'я. В
цей час ОСОБА_4, зайшовши до під'їзду і відкривши люк, побачила, що ОСОБА_3
піднімається по сходинках вгору і намагається відкрити люк. Вибравшись з
підвалу, ОСОБА_3 піднявся по сходинках на другий поверх. Побачивши його,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а слідом і ОСОБА_4, зайшли до під'їзду, де сварка
продовжилась.

В процесі сварки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 почергово по декілька разів кинули
камінь на ОСОБА_3 в область голови, заподіявши перелом кісток черепа з
крововиливами під тверду і м'які мозкові оболонки, внаслідок чого ОСОБА_3 помер
на місці події.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у суді, покликається на
неправильне застосування кримінального закону і у зв'язку з цим - м'якість
призначеного покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

У поданні стверджується, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які
вказують на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб і з особливою
жорстокістю, але попри це суд необґрунтовано перекваліфікував їх дії на ч. 1
ст. 115 КК України.

Прокурор просить скасувати вирок, а справу направити на новий судовий
розгляд.

ЗасудженийОСОБА_1 покликаючись на неправомірну поведінку потерпілого,
просить пом'якшити покарання.

Засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі і доповненнях до неї стверджує, що
не мав умислу на вбивство ОСОБА_3, смерть якого не є наслідком спричинених ним
тілесних ушкоджень.

За змістом скарги ОСОБА_2 покликається на неповноту і однобічність судового
слідства, у зв'язку з чим просить вирок скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав касаційне
подання, пояснення засуджених, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційне подання
підлягає задоволенню, касаційні
скарги - частковому задоволенню, вирок - скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд.

Згідно зі ст. 398 КПК України істотне порушення кримінально-процесуального
закону неправильне застосування кримінального закону та невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого є підставами до
скасування вироку.

Ці порушення закону допущені апеляційним судом при постановленні вироку.

Зокрема, у касаційному поданні обґрунтовано вказано на порушення судом
вимог ст. 334 КПК України, оскільки в мотивувальній частині вироку не визначена
форма вини засуджених і фактично сформульовано
обвинувачення у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть
потерпілого, тоді як у резолютивній частині вироку суд визнав винними ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того,
ця частина вироку в деталях не відповідає фактичним обставинам справи і
пред'явленому обвинуваченню.

Суд допустився істотних суперечностей і у висновках щодо відсутності в діях
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 попередньої змови на позбавлення потерпілого життя,
передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Так, мотивуючи висновок про відсутність у діях засуджених попередньої змови
на вбивство ОСОБА_3, суд зазначив у вироку, що в справі відсутні дані про те,
що до початку злочину обидва домовились про його вчинення.

При цьому суд визнав доведеним, що обидва засуджених кидали в голову
ОСОБА_3 у підвалі - цеглу, а в під'їзді
- камінь, та, що смерть потерпілого сталася, за висновком експерта, внаслідок
ударів каменем по голові.

Водночас, спростовуючи доводи захисника і засудженого ОСОБА_1 про
відсутність у діях останнього складу злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК
України, суд зазначив у вироку, що дії обох засуджених носили цілеспрямований
характер на позбавлення потерпілого життя, про що свідчить характер,
локалізація і механізм заподіяння тілесних ушкоджень.

Тобто, суд фактично зробив висновок, що мала місце попередня змова на
позбавлення потерпілого життя, яка носила не вербальну форму, а форму конклюдентних дій, що, за змістом закону для
наявності співучасті за попередньою змовою значення не має.

У касаційному поданні зазначено, і це підтверджується матеріалами справи,
що якОСОБА_1 так і ОСОБА_2, завдавали удари, які потягли смерть потерпілого,
однаковими предметами, в один і той же спосіб.

Це підтверджується показаннями очевидця події злочину - свідка ОСОБА_4.

Ці обставини визнавали і засуджені.

Тому доводи касаційного подання в цій частині є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає обґрунтованими і доводи касаційного подання щодо
висновку суду про відсутність у діях ОСОБА_1 і ОСОБА_2 особливої жорстокості
при позбавленні потерпілого життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року
передбачено, що умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю,
якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що заподіює йому
особливих фізичних страждань (в тому числі - шляхом заподіяння великої
кількості тілесних ушкоджень).

Обґрунтовуючи свій висновок в цій частині, суд зазначив у вироку , що
спосіб вбивства, а також заподіяння безлічі тілесних ушкоджень не можуть самі
по собі свідчити про вчинення вбивства з особливою жорстокістю та, що в
матеріалах справи немає об'єктивних даних про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 хотіли
спричинити ОСОБА_3 особливі муки і страждання.

При цьому суд фактично проігнорував як показання самих засуджених, які
визнали, що не тільки усвідомлювали характер своїх дій, а й хотіли заподіяти
ОСОБА_3 особливих страждань.

За показаннями як ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
так і свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших ОСОБА_3 весь час був у свідомості,
благав не бити, стогнав.

Інкримінуючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинення вбивства з особливою жорстокістю,
органи досудового слідства, як про це обґрунтовано йдеться у поданні, крім
іншого врахували спосіб вбивства, (з використанням “розочки”), тривалість часу
та, крім того, додатковий об'єктивний фактор - ввімкнення кранів з гарячою
водою у підвалі, яка на момент огляду заповнила його на 60 см і за
показаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 це, зі
слів ОСОБА_2, він зробив для того, щоб ОСОБА_3 не вижив.

Суд фактично ігноруючи ці обставини, у вироку зазначив, що ОСОБА_3 не
постраждав від дії гарячої води і не отримав опіки, залишивши без оцінки той
факт, що від впливу гарячої води на свіжі рани ОСОБА_3 отримав додаткові
страждання.

Колегія суддів вважає обґрунтованими і доводи подання щодо порушень вимог
ст. 65 КК України при призначенні покарання засудженим, внаслідок чого воно не
відповідає як тяжкості і ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину,
так і даним про особу кожного з засуджених в результаті м'якості.

При новому розгляді справи належить всебічно, повно і об'єктивно перевірити
всі її обставини у сукупності з урахуванням і доводів касаційних скарг, і
постановити вирок, який би відповідав вимогам закону.

Якщо при новому розгляді справи буде доведено обвинувачення в об'ємі не
менше раніше встановленому судом - призначене ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання слід
вважати м'яким.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора
задовольнити, касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок колегії суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2007 року
щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

В.М. Верещак Мороз М.А. Лавренюк М.Ю.