Іменем України Провадження № 1-кс/200/6750/14
30 жовтня 2014 року м. Дніпропетровськ

Необхідність заборони розпорядження коштами на рахунку обґрунтовує наступним чином.
Зібрані докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, свідчать про нікчемність угод, укладених із фіктивним підприємством, так як вони були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, спрямовані на порушення громадського порядку, зловживання правом, порушення моральних засад суспільства і прикриття фактично здійснених операцій.
Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17 листопада 2010 року) кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.
Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна, зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:
a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;
b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом;
c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.
Таким чином перерахування грошових коштів за вказаними рахунками можуть бути спрямовані на фактичне фінансування незаконної підприємницької діяльності, пов`язаної з легалізацією (відмиванням) доходів одержаних злочинним шляхом, та отримання доходів від вказаної протиправної діяльності.
Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність у зв`язку із занятістю у іншому кримінальному провадженні, просив клопотання задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України дане клопотання розглядається без участі представника ТОВ «Промтехкомп» та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, підготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення.
Так, санкція ст.366 ч.2 КК України не передбачає конфіскації майна винної особи, а відповідно до клопотання прокурора цивільний позов не заявлявся, у зв`язку з чим, за відсутності належних доказів наявності на рахунках коштів, отриманих злочинним шляхом, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчій суддя ОСОБА_1