Справа
№11-351 /2007р. Головуючий у 1-й інстанції - Стеценко В.А.
Категорія: 125 ч. 1 КК Доповідач -
УХВАЛА іменем
України

2007 року
травня "10" дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого: Ященка В.А.

суддів: Голуба М.В.,

Демченка М.О.

з участю прокурора: Шульги Л.О.

та адвоката: ОСОБА_1.

засудженого: ОСОБА_2.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Суми кримінальну справу за

апеляцією засудженого ОСОБА_2. на
вирок Лебединського районного суду

Сумської області від "З"
березня 2007р. яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1раніше не засуджувався,

засуджений за ст. 125
ч.1 КК України до штрафу в розмірі
510грн.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2. 166грн.25 коп. матеріальної шкоди, та 200грн.моральної шкоди на
користь потерпілого ОСОБА_3.

Як зазначено у вироку ОСОБА_2визнаний винним і засуджений
за те, що 23 вересня
2006 року,
біля 17 години
випасаючи власну худобу неподалік вулиці Хіміків на околиці м. Лебедина на підставі неприязних стосунків між ним та ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час суперечки умисно схопив потерпілого руками за одяг, повалив на землю і
натиснув своїм коліном ноги на груди,
чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини та синця на коліні правої ноги, які згідно висновку
судово-медичної експертизи відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2. просить суд вирок
скасувати в зв'язку з однобічностю та
неповнотою судового слідства.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_2. та його
адвоката, які підтримали подану апеляцію, думку прокурора, яка вважала, що
вирок суду необхідно залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи, які викладені в апеляції, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення апеляції.

Викладені з вироку суду висновки щодо доведеності вини
ОСОБА_2у вчиненні злочину за зазначених обставин, підтверджені зібраними у
справі, та перевіреними в суді доказами не
дивлячись на те, що ОСОБА_2не визнав вини у частині нанесення потерпілому умисних тілесних
ушкоджень.

Так, сам засуджений ОСОБА_2, в судовому засіданні суду
першої інстанції винним в скоєнні себе не визнав і
пояснив, що 23 вересня
2006 року
біля 17 години
він випасав свою худобу. До нього підійшов ОСОБА_3. та почав сварку з приводу випасання на городах на яких ще не
викопані буряки. Потім взяв палицю
і став йому погрожувати та намагався нанести удар. З метою уникнення удару він схопив потерпілого за одяг і вони впали
на землю. Сутичка тривала біля 10 хвилин, але він потерпілого не бив і коліном на груди не
надавлював.

Проте суд обґрунтовано такі пояснення засудженого
розцінив, як спробу уникнути
відповідальності за скоєне, вірно пославшись на інші докази, які з достовірністю свідчили проте, що саме
ОСОБА_2спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Так в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3повідомив
суду, що 23 вересня
2006 року
біля 17 години
він прийшов на свій огород де були не зірвані буряки і побачив що засуджений пасе свою худобу на
городі. На його зауваження, ОСОБА_2вчинив сварку бросав
йому листя буряків в обличчя, наніс удар в вухо, повалив на землю, коліном давив
на груди та спричинив тілесні ушкодження.

Покази потерпілого об'єктивно співпадають із показами
свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. які в час
скоєння злочину були на своїх городах, і все бачили.

Згідно висновку судово-медичної експертизи (а.с.29)
вбачається, що ОСОБА_3 23.09.2006
року були заподіяні легкі тілесні
ушкодження і час їх утворення співпадає з показами
потерпілого та свідків.

Із зазначеними доказами повністю погоджується і колегія
суддів, адже вони не викликають
сумнівів в своїй об'єктивності, достовірності та належності, а

тому доводи ОСОБА_2та його адвоката про відсутність в діях засудженого складу злочину не заслуговують на увагу.

Порушень вимог кримінально процесуального законодавства
по справі, за яких вирок суду підлягав би
скасуванню, колегія суддів не вбачає.

Кваліфікація дій ОСОБА_2за ч. 1
ст. 125 КК України є вірною. Покарання за зазначеним законом ОСОБА_2 судом призначено з
дотриманням вимог ст.65 КК
України. При цьому враховано тяжкість скоєного, дані про особу винного, обставини що пом'якшують покарання. Цивільний
позов вирішений судом згідно закону
та наданих доказів потерпілим. А тому не знаходячи підстав до задоволення
апеляції, керуючись ст. 362,366,377 КПК
України колегія суддів судової палати з кримінальних
справ, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 3
березня 2007
року відносно ОСОБА_2 залишити без
змін, а його апеляцію без задоволення.