Справа № 1312/6335/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/89/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 272 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
Цим вироком:

1. ОСОБА_9 , 1960 р. народження, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого засуджено за ч. 2 ст.272 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розпорядчо-адміністративними функціями на 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробування іспитовим строком в 1 рік, якщо він не вчинить нового злочину та буде виконувати покладені на нього обов`язки згідно ст.76 КК України. На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання;

2. ОСОБА_8 , 1974р. народження, раніше не судимого, одруженого, не працюючого засуджено за ч. 2 ст. 272 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробування іспитовим строком в 1 рік, якщо він не вчинить нового злочину та буде виконувати покладені на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Запобіжний захід засудженим - підписку про невиїзд залишено до вступу вироку в законну силу, вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

За вироком суду ОСОБА_9 працюючи з 2009 року головним інженером ТзОВ «ЗУАТ Вторкольормет», будучи посадовою особою, порушив правила безпеки під час робіт з підвищеною небезпекою, в результаті чого 03.04.2012 року, приблизно о 13 год. 30 хв. в приміщенні цеху переробки металобрухту ТзОВ«ЗУАТ Вторкольормет», що по вул. Пластовій 11-а у м. Львові пресувальником ОСОБА_10 , спільно з працівником ТзОВ «Львіввторкольормет» ОСОБА_11 , громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 проводилися роботи на пресі для пресування металобрухту по пресуванню вторинних кольорових металів, а саме аерозольних балончиків, які згідно п.10 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою» відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, оскільки вони були заповнені легкозаймистою рідиною бутаном в суміші з дезодорантом, внаслідок чого відбувся вибух залишків аерозольної суміші, що призвело до пожежі і від отриманих опіків ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Київській міській клінічній лікарні №2. В діях ОСОБА_9 виявлено порушення п.п. 3.2.10, 3.2.19, 3.2.22, 3.2.23, 3.2.24, 3.2.33, 3.2.41 «Посадової інструкції головного інженера ТзОВ «ЗУАТ Вторкольормет».

ОСОБА_8 , працюючи з 19.03.2012 року на посаді в.о. начальника площадки (дільниці) ТзОВ «ЗУАТ Вторкольормет», будучи посадовою особою, не забезпечив належне виконання правил безпеки під час робіт з підвищеною небезпекою, в результаті чого 03.04.2012 року, приблизно 0 13 год. 30 хв. в приміщенні цеху переробки металобрухту ТзОВ«ЗУАТ Вторкольормет», що по вул. Пластовій 11а у м. Львові пресувальником ОСОБА_10 , спільно з працівником ТзОВ «Львіввторкольормет» ОСОБА_11 , громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 проводилися роботи на пресі для пресування металобрухту по пресуванню вторинних кольорових металів, а саме аерозольних балончиків, які згідно п.10 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою» відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, оскільки вони були заповнені легкозаймистою рідиною бутаном в суміші з дезодорантом, в наслідок чого відбувся вибух залишків аерозольної суміші, що призвело до пожежі і від отриманих опіків ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в Київській міській клінічній лікарні №2.

ОСОБА_8 допущено порушення нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки при виконанні робіт із підвищеною небезпекою, що створило загрозу життю та здоров`ю працівників, а саме вимоги п.п. 3.2.11, 3.2.20 «Посадової інструкції начальника площадки (дільниці) ТзОВ«ЗУАТ Вторкольормет», затвердженої наказом Директора «ЗУАТ Вторкольормет» від 23.09.2011 року та вимоги п.п. 5.1.6, 5.1.9 «Правил безпеки при заготівлі і переробці брухту та відходів чорних та кольорових металів», затверджених ДКУ з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 29.07.2009 року № 119.

В апеляції прокурор вважає призначене судом покарання засудженим таким, що не відповідає їх особі, тяжкості злочину, його наслідкам через м`якість, не обґрунтовано судом застосування ст. 75 КК України, не враховано, що засуджені свою винуватість у вчиненому не визнали і просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд.

В апеляції та в доповненні до апеляції захисника звертається увага на те, що невизначений власник приміщення цеху по вул. Пластовій,11а в м. Львові, не ідентифікований прес на якому проводилось пресування аерозольних балончиків і не витребувана технічна документація на нього, не доведено, що ОСОБА_8 в квітні 2012 року працював на посаді в.о. начальника площадки, а не на посаді ваговика, чому є підтвердження в справі, в тому числі показами свідків і не встановлено чи перебував на посаді в.о. директора ОСОБА_9 при прийнятті розпорядження про призначення ОСОБА_8 в.о. начальника площадки, що на думку захисника, спростовує винуватість його підзахисного у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.212 КК України. Також звертається увага на неконкретність обвинувачення, на те, що у постанові про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_8 і в обвинувальному висновку відсутні посилання на наказ про призначення його в.о. начальника площадки, посилання на нормативні документи, відповідно до яких в його обов`язки входило забезпечення належних правил безпеки під час роботи з підвищеною небезпекою, а суд, зазначивши у вироку такі дані, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, чим порушив вимоги ст.275 КПК України. Крім того, на думку захисника, судом не усунуті суперечності в показах свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 та не дано їм належної оцінки, не зазначено, чому суд приймає певні докази, а інші відкидає, не встановлено джерело загорання і вибуху, а клопотання про призначення експертизи з цього приводу судом не задоволено, як і не задоволено клопотання про виклик додаткових свідків, покази яких спростовували вину його підзахисного і навпаки прийнято за допустимі докази які, на думку захисту, здобуті з порушенням чинного законодавства і апелянт просить вирок місцевого суду скасувати, постановити виправдувальний вирок за відсутністю в діях ОСОБА_18 складу інкримінованого йому злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора і заперечив апеляцію захисника, засудженого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляцію захисника і частково апеляцію прокурора, засудженого ОСОБА_19 та його захисника, які заперечили апеляції і просять вирок залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, апеляція захисника частковому задоволенню з наступних підстав.

Призначаючи покарання засудженим суд не в повній мірі врахував їх особу, тяжкість злочину, його наслідки - спричинення смерті потерпілого ОСОБА_20 та тяжких тілесних ушкоджень інших осіб, належним чином не обґрунтував застосування ст. 75 КК України, не врахував, що засуджені свою винуватість у вчиненому не визнали і обрав його, з урахуванням наведеного надто м`яким, тому вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

Крім того колегія суддів не вважає опискою, яку можна виправити в порядку передбаченому ст. 411 КПК України 1960 року, встановлення винуватості та засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.267 КК України без належної мотивації.

Оскільки, відповідно з вимогами ст.ст.367,372,374, КПК України 1960 року, наведена вище невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання, тому колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_8 , які потребують оцінки досліджених судом доказів і які можуть бути враховані під час нового розгляду справи.
Керуючись ст.ст.362, 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
апеляцію прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції задовольнити, апеляцію захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4