АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/255/15 Справа № 711/5546/14-к Категорія: ст.286 ч.1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Черкаси апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 січня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка с.Тишківка Новомиргородського району

Кіровоградської області, жителька

АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.286 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу в сумі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 400 грн.

На підставі п.„в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов прокурора залишений без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 34 436,35 грн. в

рахунок відшкодування майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 11592,77 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_9 по 1500 грн. кожному понесених ними витрат на правову допомогу.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів в сумі 2705,56 грн. стягнуто з ОСОБА_11 на користь Державного бюджету України.

Вирішені питання про речові докази.

ОСОБА_11 визнана винною та засуджена за те, що вона 13 березня 2014 року близько 12 год. 45 хв., керуючи автомобілем «FORD-KUGA» номерні знаки НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Паризької Комуни від вул. Петровського в напрямку вул. Гоголя в м. Черкаси, в порушення вимог п.п. 2.3б та 16.11 Правил дорожнього руху України, була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, перебуваючи поблизу нерегульованого перехрестя з вул. Ільїна, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, не надала дорогу автомобілю «CHEVROLET-NIVA» номерні знаки НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , який під`їжджав до нерегульованого перехрестя по головній дорозі вул. Ільїна, виїхала на перехрестя, та допустила зіткнення з останнім. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «CHEVROLET-NIVA» ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 735 від 15 квітня 2014 року, отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вигляді: закритого перелому лівої плечової кістки зі зміщенням уламків.

Потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, просить змінити вирок в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_11 і призначити їй додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки та стягнути на її користь (потерпілої) 30000 (тридцять тисяч) грн. завданих моральних збитків, в решті вирок залишити без змін.

Вважає вирок незаконним в частині задоволення цивільного позову та призначення покарання (винесеним з порушенням норм матеріального права), необґрунтованим та несправедливим внаслідок невідповідності стягнутої суми на відшкодування моральних збитків в розмірі 10000 грн. реальним наслідкам і стражданням перенесеним нею в результаті отриманих травм від дій ОСОБА_11 та зухвалої і образливої поведінки обвинуваченої після ДТП до винесення вироку.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого осколочного перелому лівої плечової кісті зі зміщенням, а також їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях оскільки вона була позбавлена можливості тривалий час вести притаманний їй активний спосіб життя, була обмежена у вільному пересуванні на великі відстані, під час проходження курсу лікування була змушена регулярно відвідувати лікарню для проходження призначених процедур, тривалий час очікувала у чергах та піддавалась ризику захворіти на вірусну інфекцію. ОСОБА_11 ніяким чином не допомогла їй під час лікування та навіть не вибачилась за свій вчинок, а в судовому засіданні не дивлячись на визнання своєї вини повністю заперечувала завдання їй моральних страждань. Її лікування триває і по сьогоднішній день. Весь процес і оплата лікування, починаючи з 13.03.2014 р. відбувається за її рахунок.

Вважає, що ОСОБА_11 не усвідомила, що накоїла, не переоцінила своє ставлення до обставин та наслідків вчиненого нею злочину.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортним засобом.

Не оспорюючи фактичних обставин у справі, які суд визнав доведеними і кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд не в повній мірі врахував ступінь небезпечності вчиненого засудженою злочину, його наслідків, а також той факт, що засуджена не відшкодувала завдані збитки.

Крім того, суд у вироку не в повній мірі зазначив покарання, передбачене санкцією відповідної статті КК України. У вироку зазначено лише про застосування основного покарання у вигляді штрафу, проте відомості про застосування чи не застосування додаткового покарання, передбаченого у вищевказаній статті, залишилось поза увагою суду.

30 березня 2015 року прокурор вніс зміни до апеляційної скарги, просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Прокурор посилається на те, що вирок суду не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.374 та п.2 ч.4 ст.374 КПК України оскільки у мотивувальній частині вироку не сформульоване обвинувачення, визнане судом доведеним, а в резолютивній частині вироку не вирішено питання про застосування чи незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу в зміненій редакції, пояснення потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілої, пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_7 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і потерпілої підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слід рахувати, що вимога законності висувається не тільки відносно судових, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Зокрема, й до обвинувального акта, яким закінчується досудове розслідування і з яким прокурор звертається до суду.

Обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити не лише правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а й формулювання обвинувачення.

На порушення вказаних вимог закону в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_11 не сформульовано, про що свідчить і висновок суду у вироку, що «оголошена підозра ОСОБА_11 доведена» .

Суд не вирішив у підготовчому судовому засіданні про відповідність обвинувального акта КПК, як того вимагається в п.5 ч.3 ст.314 КПК України.

Відповідно п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення і, крім іншого, порушують право обвинуваченого на захист, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Колегія суддів не вважає, що призначене судом покарання є явно несправедливим через м`якість, але звертає увагу, що в резолютивній частині вироку не вирішено питання щодо додаткового покарання.

Вирок підлягає скасуванню.

Скасування вироку в повному обсязі тягне за собою і скасування його в частині рішення про цивільний позов, процесуальні витрати, речові докази.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12 січня 2015 року відносно ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :