Справа № 11а-737,
2007 рік Категорія ч.1 ст.115 КК України
інстанції Павлів С.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
серпня 21 дня колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого,
судді Перетятька В.О.,

суддів Гнатіва
Н.І., Галина В.П.,

з участю
прокурора Дудинської Т.М.,

та
засудженогоОСОБА_1, розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Львові
кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2. на
вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2007
року.

Цим вироком,

ОСОБА_1,
народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в в с.Конєво, Абатського району Тюменської
області, Російської Федерації, мешканця м.АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не
судженого, засуджено за ч.1 ст.115 КК України на десять років позбавлення волі.
Початок відбування покарання зараховано з 14.07.2006 року, з часу фактичного
затримання.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено без змін, тримання
під вартою.

Речові докази:
футболку та штани повернено засудженому, решта знищено. Стягнено з засуджено
700 грн. за надання допомоги адвокатом та 753,26 грн. в користь НДЕКЦ при ГУМВС
у Львівській області витрат за проведення експертиз.

ОСОБА_1
визнано винуватим в тому, що він у ніч з 12.07.2006 року на 13.07.2007 року, у
стані алкогольного сп»яніння, в кімнаті АДРЕСА_1, під час конфлікту котрий
виник на грунті особистих неприязненних стосунків з дружиною ОСОБА_3, умисно,
протиправно наніс їй удар ножем в серце, що спричинило її смерть.

Засуджений
в апеляції порушує питання про перегляд вироку. Покликається на те, що
працівники Стебницького відділення міліції погрожуючи і застосовуючи фізичне
насилля змусили його підписати написані ними зізнання у скоєнні вбивства
котрого він не вчиняв, біля 23 години змусили йти на відтворення, перебуваючи у
шоковому стані він погодився на це сподіваючись, що експертиза встановить
справжню причину смерті потерпілої. Крім цього слідством йому не вручено копію
протоколу про затримання, проведено обшук квартири без нього, при затриманні на
його вимогу не забезпечено участь захисника, тобто порушено вимоги
ст.ст.21,43,45,46,106,140,142,143,181 КПК

України. Суд при
ухваленні вироку не врахував його показань та показань сина ОСОБА_4, а поклав в
основу вироку суперечливі матеріали слідства і висновки експерта.

Захисник
в апеляції порушує питання про скасування вироку та скерування справи на новий
судовий розгляд. Покликається на те, що суд не врахував однобічності
попереднього слідства, того, що засуджений не визнає себе винуватим, а
визнавальні показання давав у шоковому стані та під психологічним тиском
працівників міліції, що слідством не встановлено з ким вживала спиртні напитки потерпіла і хто
заходив у її квартиру, що свідки у судовому засіданні не підтвердили
причетності засудженого до вбивства. Суд помилково оцінив як належний доказ
вбивства, висновок дактилоскопічної експертизи, оскільки в квартирі всі
предмети є домашнього вжитку і на всіх є відбитки пальців засудженого та
неправильно оцінив показання засудженого на досудовому слідстві згідно яких
вбивство було не вмисним, а необережним.

Прокурор
у запереченні на апеляції, просить залишити їх без задоволення , а оскаржуваний
вирок без змін. Покликається на те, що досудове і судове слідство проведено у
повному об»ємі, вирок суду грунтується на доказах досліджених у судовому
засіданні, покликання засудженого на застосування до нього фізичного насилля
для отримання зізнавальних показів, є надуманими і спростовані показаннями
свідків.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про необхідність залишення вироку без змін а
апеляцій без задоволення, думку засудженого на підтримку апеляцій, обговоривши
наведені в апеляціях доводи і перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають задоволенню.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку
злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обгрунтованим.

У справі
достовірно встановлено, що подія злочину відбувалася з участю засудженого в
час, у місці, з причин та за обставин встановлених вироком суду першої
інстанції.

У своїх
показаннях на досудовому слідстві, засуджений пояснив, що він увечері
12.07.2006 року вживав алкогольні напої і перебував у стані алкогольного
сп»яніння, в кімнаті АДРЕСА_1 у нього виникли сварка і конфлікт з дружиною
ОСОБА_3, котру він ударив рукою в ніс, а відтак уночі при продовженні конфлікту
під час котрого він відбирав у неї з лівої руки ножа, вона отримала ножове
поранення (т.1 а.с.24-25,48-50,198).

Такі ж
показання засуджений давав і при відтворення обстановки і обставин події (т.1
а.с.51-58).

У
судовому засіданні засуджений пояснив, що виявивши смерть потерпілої і кров на
тілі та речах, він змивав і витирав її.

Колегія
суддів уважає, що суд першої інстанції обгрунтовано поклав в основу вироку про
винуватість засудженого в інкримінованому, ці його показання про час, місце,
причини конфлікту і вбивства, знаряддя злочину, оскільки вони були послідовні
та об»єктивно підтверджені іншими доказами.

Як
убачається з протоколу огляду місця події, 13.07.2006 року у кімнаті АДРЕСА_1,
виявлено трупОСОБА_3, дружини засудженого, з ножовим пораненням у ліву частину
грудей. З місця огляду вилучено речові докази: відбитки пальців на пляшці з під
горілки, ніж як знаряддя вбивства, одяг засудженого, одяг вбитої, предмети
білизни ліжка та фрагменти килиму, котрі долучено до справи (т.1 а.с.3-18,
61-62).

Згідно
висновку судово-медичної експертизи смерть потерпілої наступила менше доби до
огляду трупа на місці події в результаті проникаючого ножового поранення лівої
половини грудної клітки на рівні третього міжребер»я з наскрізним пораненням
передньої стінки лівого шлуночка серця ближче до міжшлункової перегородки, що
супроводжувалось масивною кровотечею.

На тілі
потерпілої крім смертельного поранення виявлено, синці на задньо-зовнішній
поверхні лівого передрліччя в середній третині, ближче до підколінної ямки, які
утворились до смертельного поранення.

Смертельне
поранення спричинено можливо ножем з довжиною леза не менше 6-7 см. Пошкодження
на бюстгалтері розташоване відповідно до рани. Удар ножем спричинено сторонньою
особою потерпілій яка могла бути у вертикальному або лежачому положенні (т.1
а.с.67-80).

Цей
висновок підтвердив експерт у судовому засіданні та виключив можливість
нанесення собі смертельного удару в серце самою потерпілою.

Висновками
судово-медичних цитологічних експертиз встановлено сліди крові потерпілої під
нігтями засудженого та сліди її крові на рушнику, підодіяльнику, наволочці,
бюстгалтері, штанах засудженого (т.1 а.с.94-98, 102-112,115-122).

Висновком
медико-криміналістичної експертизи ідентифіковано ножа котрим завдано
смертельного поранення потерпій і котрий вилучено з місця події (т.1
а.с.137-142). Дактилоскопічною експертизою сліди пальців руки засудженого
виявлено на цьому ножі та на пляшці з під горілки також вилученої з місця події
(т.1 а.с.172-188).

Висновки
наведених експертиз є науково обгрунтованими, їх проведено у відповідності до
вимог КПК України та Інструкції про призначення та проведення судових
експертиз, вони узгоджуються з обствинами справи, а тому суд обгрунтовано
визнав їх належними доказами.

Тому
покликання захисника в апеляції на те, що суд помилково оцінив висновок
дактилоскопічної експертизи як належний доказ вбивства, бо в квартирі всі
предмети є домашнього вжитку і на всіх є відбитки пальців засудженого, є
безпідставні, оскільки така оцінка цього доказу зроблена судом у сукупності з
іншими доказами.

Оглядом
місця події, вилученими речовими доказами, судово-медичним дослідження трупа і
експертним дослідження крові та речових доказів підтверджено показання засудженого
про час, місце злочину, знаряддя злочину та наслідки із скривання злочину
шляхом змивання крові, а окрім того встановлено механізм спричинення
смертельного тілесного ушкодження не потерпілою а сторонньою особою.

З
показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_5. убачається, що 13.07.2006 року о
03 годині, він перебуваючи біля відчиненого вікна свого мешкання, чув як з
кваритири знизу де мешкали потерпіла і засуджений, потерпіла слабим голосом,
5-6 разів

просила не займати її, а засуджений відповів, що ще покаже їй.
Оскільки вони сварились раніше, він ліг спати зачинивши вікно.

Ці
показання свідка підтверджують час і місце вчинення злочину, наявність
конфлікту між потерпілою і засудженим та вчиненням засудженим щодо потерпілої
певних дій.

Як
убачається з показань в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7.,
засуджений, 13.07.2006 року обмивши труп потерпілої скривав сліди крові на її
тілі, одязі та білизні, а також вимагав видачі довідки про смерть потерпілої
без огляду трупа.

Вивченням
матеріалів справи, колегією суддів не. виявлено розбіжностей і суперечностей у
показаннях свідків які узгоджуються з іншими доказами та не виявлено даних
котрі б свідчили про те, що свідки могли оговорити засудженого.

Згідно
висновку судово-психіатричної експертизи, засуджений є осудним (т.2 а.с.
18-20).

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши досліджені в суді показання
засудженого, свідків про час, місце і причини заподіяння тілесних ушкоджень,
нетверезий стан засудженого, висновки експертиз про характер, місце, спосіб і
наслідки спричинених поранень, пояснення судово-медичного експерта, який
виключає можливість нанесення смертельного удароу в груди самою потерпілою,
правильно прийшов до висновку про те, що саме засуджений вчинив інкриміноване
вбивство, а його покликання на те, що потерпіла сама собі заподіяла смерть,
скеровані на уникнення відповідальності.

Тому
покликання захисника в апеляції на те, що суд у вироку не врахував невизнання
засудженим вини, що слідством не встановлено з ким вживала спиртні напитки потерпіла і хто
заходив у її квартиру, а свідки у судовому засіданні не підтвердили причетності
засудженого до вбивства, а також неправильно оцінив показання засудженого на
досудовому слідстві згідно яких вбивство було не вмисним, а необережним, та
покликання засудженого про неврахування судом його показань і показань сина
ОСОБА_4, покладення в основу вироку суперечливих матеріалів слідства і
висновків експерта, є безпідставними.

Необгрунтованими
є покликання захисника в апеляції на те, що на досудовому слідстві засуджений
давав визнавальні показання в шоковому стані та під психологічним тиском
працівників міліції.

Вивченням
матеріалів справи, колегією суддів не встановлено даних котрі б вказували на
шоковий стан засудженого під час дізнання і досудового слідства та на будь-який
тиск на нього з боку працівників міліції з метою надання певних доказів.

Допитаний
у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, працівник міліції на котрого покликався
засуджений як на особу котра застосовувала до нього фізичний і психологічний
вплив, заперечив такі покликання та спростував пояснення засудженого в цій
частині.

Тому
колегія суддів вважає, що на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів,
яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості
засудженого ОСОБА_1 у вмисному протиправному заподіянні смерті іншій людині і
правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Апеляційний
суд при перевірці справи не виявив допущення таких порушень ст.ст.21, 43, 45,
46,106, 140, 142, 143, 181 КПК України на що покликається в апеляції
засуджений, інших норм
кримінально-процесуального
закону чи неправильне

застосування
матеріального закону та додаткових обставин, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку і
перекваліфікації дій засудженого.

Керуючись ст.ст.
366,377 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляції
засудженого ОСОБА_1 та захисникаОСОБА_2.. залишити без задоволення, а вирок
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2007 року
про засудження ОСОБА_1за ч.1 ст.115 КК України, без змін.

Ухвала
винесене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.