УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Гєрцика Р. В.

суддів
Огурецького В.П., Смірнової В.В.

секретаря
Борлова Д.В.

за участю прокурора
Сухарєвої О.В.

захисника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Донецької області
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами прокурора, який
здійснював повноваження прокурора у
розгляді провадження судом першої
інстанції, обвинуваченого ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_1 на вирок
Краматорського міського суду
Донецької області від 16 вересня 2013
року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Омська
Російської Федерації, громадянина
України, судимого 31 липня 2002 року
Апеляційним судом Донецької області за
ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до
тринадцяти років позбавлення волі,
звільнений 09 квітня 2010 року
умовно-достроково на три роки два
місяці десять днів; що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого п.13 ч.2
ст.115 КК України і призначено покарання
у вигляді довічного позбавлення волі.
На підставі ст.71 визначене остаточне
покарання у вигляді довічного
позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком ОСОБА_2 визнано винним та
засуджено за те, що 28 квітня 2013 року,
приблизно о 18 годині 30 хвилин, будучи у
стані алкогольного сп'яніння, а також
будучи особою, яка раніше вчинила
умисне вбивство, перебуваючи разом зі
своєю співмешканкою ОСОБА_3 за місцем
мешкання за адресою: АДРЕСА_1, під час
сварки, що виникла на грунті раптово
виниклих неприязних стосунків, діючи
умисно, з метою протиправного
спричинення смерті останній, зайшов до
спальної кімнати, де знаходилась
ОСОБА_3, яка лежала у ліжку на спині
обличчям до верху і стягнув обома
руками з ліжка на підлогу, після чого
поволік її у зальну кімнату будинку.
Перебуваючи в зальній кімнаті будинку,
ОСОБА_2 схопив ОСОБА_3 правою рукою за
шию, після чого взяв її за голову та
вдарив об підлогу не менше п'яти разів.
Продовжуючи свої злочинні дії,
направленні на вбивство, ОСОБА_2,
скориставшись тим, що ОСОБА_3
перебувала у лежачому положенні, не
могла чинити активного опору, наніс їй
не менше 9 ударів ногами по верхніх та
нижніх кінцівках, сідницям, ребрам і
два удару долонею правої руки по плечах
і в ліву ділянку голови, після чого
потягнув її на вулицю, де наніс ОСОБА_3
не менш чотирьох ударів ногами по
тулубу. У подальшому ОСОБА_2 поволік
ОСОБА_3 з подвір'я в передпокій будинку
вказаного домоволодіння, де приблизно
о 22.00 годині переконався, що ОСОБА_3 не
подає ознак життя та пішов з будинку.
Внаслідок умисних протиправних дій
ОСОБА_2, які виразилися в нанесенні з
метою позбавлення життя потерпілої
чисельних ударів руками і ногами в
життєво важливі ограни ОСОБА_3, настала
смерть останньої.

Смерть потерпілої ОСОБА_3 настала в
результаті отриманої нею поєднаної
тупої травми голови і тулуба, що
супроводжувалася забитою раною
волосистої частки голови, закритим
оскольчастим переломом кісток носа,
множинними синцями на шкірі голови і
обличчя, крововиливами під оболонки
головного мозку, множинними
двосторонніми переламами ребер,
розривом селезінки з
внутрішньочеревною кровотечею, що
ускладнилася розвитком явищ
шоку-крововтрати. Між заподіяними
ушкодженнями в області голови та
тулуба і настанням смерті потерпілої є
прямий зв'язок.

В апеляційних скаргах:

Прокурор, який здійснював повноваження
прокурора у розгляді провадження судом
першої інстанції, не оспорюючи
фактичних обставин провадження,
кваліфікації дій обвинуваченого та
доведеності його вини, просить вирок
суду змінити, виключивши із доказів
посилання суду на попередній вирок
обвинуваченого та віднести його до
відомостей про особу обвинуваченого,
що мають значення для провадження.
Посилається на те, що судом першої
інстанції безпідставно були враховані
в якості доказу дані попереднього
вироку, яким раніше ОСОБА_2 було
засуджено за умисне вбивство за
аналогічних обставин, що не відповідає
вимогам ст..88 КПУ України.

Обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити новий вирок, яким призначити
йому покарання не пов'язане з довічним
позбавленням волі. Посилається на те,
що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
провадження, суд неправильно встановив
фактичні обставини справи та оцінив
докази, через що невірно кваліфікував
його дії. Вказує, що не мав наміру
вбивати ОСОБА_3, оскільки він перебував
з нею у фактичному шлюбі і мав добрі
взаємовідносини. Крім того, просить
звернути увагу на те, що він надав
потерпілій першу медичну допомогу і
зателефонував до міліції та швидкої
допомоги, та саме для цією мети пішов з
будинку.

Захисник ОСОБА_1 просить вирок суду
першої інстанції змінити,
перекваліфікувавши дії ОСОБА_2 з п.13 ч.2
ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України і
призначити покарання у межах санкції
зазначеної статті. Посилається на те,
що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам провадження, а
вирок ухвалений з істотним порушенням
вимог кримінального процесуального
закону. Вважає, що судом першої
інстанції не доведено умислу ОСОБА_2 на
вбивство ОСОБА_3, оскільки
обвинувачений самостійно припинив
протиправні дії, надавав потерпілій
першу медичну допомогу та повідомив
швидку та міліцію. Крім того, просить
звернути увагу на той факт, що
потерпіла після нанесення тілесних
ушкоджень ще довгий час була живою. До
того ж, судом першої інстанції в
порушення вимог
кримінально-процесуального закону був
врахований як доказ попередній вирок
щодо ОСОБА_2, оскільки останній був
судимий за умисне вбивство, вчинене за
аналогічними обставинами, а тому був
обізнаний про наслідки своїх дій, що є
недопустимим. Крім того, судом першої
інстанції в порушення вимог ст.368 КПК
України не була встановлена наявність
або відсутність обставин, що
пом'якшують покарання обвинуваченого,
а лише зазначено, що ці обставини судом
були враховані.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого
та його захисника на підтримку своїх
апеляційних скарг, прокурора про
обгрунтованість апеляційної скарги
прокурора, який здійснював
повноваження прокурора у розгляді
провадження судом першої інстанції, та
необгрунтованість апеляційних скарг
обвинуваченого та його захисника,
перевіривши матеріали провадження та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_2 у вчиненні кримінального
правопорушення за вказаних у вироку
обставинах, за яке його засуджено,
відповідають фактичним обставинам
провадження та підтверджуються
наявними у матеріалах провадження
доказами, які судом всебічно й повно
досліджені та правильно оцінені.

Свій висновок про умисну спрямованість
дій ОСОБА_2 в момент заподіяння
тілесних ушкоджень потерпілій саме з
метою позбавлення життя останньої,
зокрема, суд обґрунтував показаннями
самого обвинуваченого як на досудовому
слідстві, так й в судовому засіданні, де
він зазначав, що між ним та потерпілою
стався конфлікт, в ході якого він
завдав останній ряд ударів руками і
ногами по різним частинам тіла.

Згідно показань свідка ОСОБА_4, о 02.05
годині 28 квітня 2013 року у чергову
частину відділку міліції
зателефонував чоловік, який
представився як ОСОБА_2, та повідомив,
що його співмешканка ОСОБА_3 можливо
померла. За вказаною ОСОБА_2 адресою
було направлено працівників міліції
які підтвердили, що за там було
виявлено труп жінки з ознаками
насильницької смерті.

Згідно показань свідка ОСОБА_5, вона
разом зі своїм чоловіком була присутня
в якості понятої у будинку потерпілої,
де побачила голу ОСОБА_3, яка лежала у
коридорі. В цей же день, приблизно з 17.00
до 18.00 годин, вона чула крики ОСОБА_3, яка
просила ОСОБА_2 не бити її, а о 22.00 - 23.00
годині чула як ОСОБА_2 перебуваючи на
вулиці вмовляв ОСОБА_3 зайти до будинку,
на що остання відповіла що не може.

Відповідно до протоколу огляду місця
події, 29 квітня 2013 року в будинку № 23 по
вул.Патона в м.Краматорську Донецької
області було знайдено труп ОСОБА_3 у
сидячому положенні, без одягу з
ознаками насильницької смерті, також
знайдено в різних кімнатах та вилучено
чисельні речі одягу та інші, на
тканинах яких є нашарування речовини
бурого кольору, змиви речовини бурого
кольору з підлоги у спальній кімнаті.

Відповідно до висновків
судово-медичної (імунологічної)
експертизи № 1859 від 07 травня 2013 року на
вилучених речах, а також одязі ОСОБА_2
виявлено кров людини, яка належить
ОСОБА_3.

Крім того, згідно до протоколу слідчого
експерименту від 29 квітня 2013 року,
ОСОБА_2 вказав на місце вчинення
кримінального правопорушення, в
добровільному порядку з використанням
манекену показав як він наносив
чисельні удари потерпілій руками та
ногами, а також її положення відносно
нього під час нанесення ударів.

Відповідно до висновків
судово-медичної експертизи №154 від 29
квітня 2013 року та додаткової
судово-медичної експертизи №29/154 від 10
вересня 2013 року у ОСОБА_3 були виявлені
чисельні тілесні ушкодження, в тому
числі поєднана тупа травма голови і
тулуба, що супроводжувалася забитою
раною волосистої частки голови,
закритим оскольчастим переломом
кісток носа, множинними синцями на
шкірі голови і обличчя, крововиливами
під оболонки головного мозку,
множинними двосторонніми переламами
ребер, розривом селезінки з
внутрішньочеревною кровотечею, що
ускладнилася розвитком явищ
шоку-крововтрати, від яких настала
смерть останньої. Ці тілесні
ушкодження утворилися незадовго до
настання смерті потерпілої, від
ударної дії тупого предмета, в один
короткий проміжок часу. Між
заподіяними тілесними ушкодженнями і
настанням смерті є прямий зв'язок.
Індивідуальні особливості травмуючих
предметів у властивостях пошкоджень не
відобразилися, що не виключає
можливість їх утворення в результаті
нанесення їх руками та (або) ногами.
Пошкодження заподіяні з силою, що є
достатньою для їх утворення, що
свідчить про їх умисну спрямованість. В
момент заподіяння тілесних ушкоджень
положення тіла потерпілої змінювалося
в просторі, вона могла бути звернена як
обличчям так і спиною до нападника,
знаходячись як у вертикальному так і у
горизонтальному положенні, або близько
до них, що підтверджує висновки суду та
свідчення самого обвинуваченого про
те, що він наносив тілесні ушкодження
потерпілій у різних місцях будинку та
подвір'я, переміщуючи її.

В судовому засіданні були ретельно
перевірені версію засудженого про те,
що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_3,
а кількість нанесених ударів є значно
меншою, ніж вказано у обвинувальному
акті, та обґрунтовано визнані
безпідставними і недостовірними,
зумовленими позицією захисту, із
зазначенням мотивів їх неприйняття.

Суд обґрунтовано зазначив, що ці доводи
спростовуються показаннями зазначених
свідків, даними протоколу місця події,
та результатами проведених
судово-медичних експертиз.

Посилання в апеляційних скаргах
обвинуваченого та його захисника на ті
обставини, що ОСОБА_2 самостійно
повідомив міліцію та швидку допомогу
про вчинений злочин, що потерпіла
померла лише через деякий час після її
побиття, як на докази відсутності
умислу у обвинуваченого на позбавлення
її життя, не є слушними, так як
зазначені обставини не мають
вирішального значення за умови, що
настання смерті потерпілої
охоплювалося умислом ОСОБА_2, що саме й
є визначальним при кваліфікації його
дій.

Суд повно і всебічно дослідив зібрані у
провадженні докази, дав їм належну
оцінку з врахуванням способу,
кількості ударів та поранень,
механізму утворення та локалізації
тілесних ушкоджень у потерпілої, та
правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за
п.13 ч.2 ст.115 КК України, а тому доводи
апеляційних скарг обвинуваченого та
його захисника про неправильну
кваліфікацію його дій не є слушними.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що судом
ретельно досліджено всі обставини, які
могли мати значення для правильного
вирішення провадження, враховані
обставини, що обтяжують покарання, а
саме той факт, що кримінальне
правопорушення було вчинене ОСОБА_2 у
стані алкогольного сп'яніння. Судом не
було надано оцінки обставинам, що
обтяжують покарання у даному
кримінальному провадженні, оскільки
такі відсутні, тому доводи апеляційних
скарг обвинуваченого та його захисника
з цього приводу є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу доводи
апеляційних скарг прокурора та
захисника обвинуваченого про
неможливість посилання суду на
попередню судимість обвинуваченого, як
на доказ у даному кримінальному
провадженні. Ці відомості, які
містяться в попередньому вироку щодо
ОСОБА_2, на думку колегії суддів,
обґрунтовано були прийняті як доказ,
так як вбачається з нього останній був
раніше засуджений за умисне вбивство,
вчинене аналогічним чином, а саме, він
також роздяг свою жертву, заподіяв їй
тілесні ушкодження взутими ногами у
життєво важливі органи, аналогічним
способом намагався опритомнити
потерпілу, поливаючи її водою. Тому
судом першої інстанції був вірно
зроблений висновок про те, що
обвинувачений ОСОБА_2 був обізнаний в
тому, що нанесення потерпілій тілесних
ушкоджень у зазначений у вироку спосіб
може потягнути за собою її смерть. А
тому дії суду в цій частині цілком
відповідають вимогам ч.2 ст.88 КПК
України

Докази, на яких побудовані висновки
суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого правопорушення є
належними, допустимими, достатніми та
достовірними.

Судом обґрунтовано, з врахуванням
тяжкості та обставин злочину,
попередньої судимості за аналогічний
злочин, визнано ОСОБА_2 таким, що
становить підвищену небезпеку для
суспільства, що унеможливлює
застосувати до нього позбавлення волі
на певний строк. Призначене йому
покарання у вигляді довічного
позбавлення волі відповідає вимогам
ст.ст.50,64,65,71 КК України, і підстав для
його пом'якшення, як на це вказано в
апеляційних скаргах обвинуваченого та
його захисника, колегія суддів не
вбачає.

Порушень органом досудового слідства
або судом вимог
кримінально-процесуального закону, які
б були підставою для скасування вироку
у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
вимогами ст.ст. 404,405,407,418 КПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, який
здійснював повноваження прокурора у
розгляді провадження судом першої
інстанції, обвинуваченого ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Вирок Краматорського міського суду
Донецької області від 16 вересня 2013 року
щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області