Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 2221/1572/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2013 р.
смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючого судді -
Соловйова А.В.

за участю секретаря - Цмикайло Т.В.,

прокурора Яковенка О.В.,

обвинувачених: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі Ярмолинецького
райсуду матеріали кримінальної справи
№1/689/5/13 по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
житель АДРЕСА_3 громадянин України,
освіта неповна вища, не одружений, не
працюючий, судимий: 01.04.2008 р.
Хмельницьким міським судом за ч. 2 ст. 185
КК України до позбавлення волі строком
на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік;
11.03.2009 року Хмельницьким міським судом
за ч. 2 ст. 186, ст. 104 КК України до
позбавлення волі строком на 4 роки три
місяці;

та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець с.
Шпичинці Хмельницького району, житель
АДРЕСА_4 громадянин України, освіта
середньо-спеціальна, не одружений, не
працюючий, не судимий

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2
ст. 296 КК України, суд

в с т а н о в и в :

22.05.2012 р. близько 20:00 год. в с. Лугове
Ярмолинецького району, мешканці м.
Хмельницький ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за
попередньою змовою, групою осіб,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, в громадському місці,
поблизу приміщення місцевого магазину,
вирішили вчинити хуліганські дії
відносно місцевих жителів.

Приїхавши до магазину в с. Лугове
Ярмолинецького району на автомобілі
«Фольксваген Поло» д.н.з. НОМЕР_1, який
зареєстрований за ОСОБА_4, але яким на
підставі доручення керував і фактично
володів ОСОБА_1, умисно, з метою
принизити честь і гідність ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, показати свою
зверхність над ними, грубо порушуючи
громадський порядок, проявляючи явну
неповагу до суспільства, зневажаючи
існуючі правила та норми поведінки, що
супроводжувалось особливою
зухвалістю, із хуліганських спонукань
безпричинно почали чіплятись до них та
обзивати брутальною лайкою.

А саме, вийшовши із автомобіля ОСОБА_1 з
надуманого приводу наніс ОСОБА_6
(ІНФОРМАЦІЯ_5 р.н.), який сидів за літнім
столиком на площадці поблизу магазину
удар кулаком в область голови,
заподіявши при цьому фізичного болю.
Побачивши на подвір'ї біля воріт ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н.), який стояв там на
костилях, ОСОБА_1 підійшов до хвіртки та
вдарив її ногою щоб відкрити, але не від
цього удару хвіртка не відкрилась,
оскільки відкривалась назовні.
Відчинивши хвіртку та зайшовши на
подвір'я господарства ОСОБА_5, ОСОБА_1
підійшов до нього та, не зважаючи на вік
останнього та перебування ОСОБА_5 на
милицях внаслідок перенесених
операцій, обзиваючи брутальною лайкою
безпричинно наніс йому удар кулаком в
обличчя. У цей час ОСОБА_2 знаходився за
хвірткою, загрозливо тримаючи у руці
відрізок металевої труби, обмотаний
ізоляційною стрічкою синього кольору.
Далі ОСОБА_1 вийшов на вулицю та
побачив там ОСОБА_7 який зробив йому
зауваження, на рахунок того, що ОСОБА_1
дуже швидко їздить автомобілем по селу,
чим створює небезпеку для мешканців.
Зробивши зауваження, ОСОБА_7 пішов в
напрямку свого будинку. Тоді ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 сіли в автомобіль, при чому
ОСОБА_1 - за кермо, ОСОБА_2 - на місце
пасажира, та заднім ходом почали
наздоганяти ОСОБА_7 і, наздогнавши його
на узбіччі зустрічної сторони
проїжджої частини по ходу руху
автомобіля, наїхали задньою частиною
автомобіля на ногу ОСОБА_7, заподіявши
тілесні ушкодження у вигляді
крововилив у середній та нижній
третині правої гомілки по передній та
внутрішній поверхні 15х15 см. на висоті
17-30 см. від ППН. Від наїзду автомобіля
ОСОБА_7 впав, від чого отримав тілесне
ушкодження у вигляді крововиливу у
верхній третині правого передпліччя по
долонно-внутрішній поверхні. Вийшовши
з автомобіля ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_7 р.н.) та наніс декілька
ударів в область тулуба, внаслідок чого
ОСОБА_7 були нанесені тілесні
ушкодження у вигляді чотирьох
крововиливів на передньо-внутрішній
поверхні правого плеча в середній
третині. В результаті таких дій ОСОБА_7
були заподіяні тілесні ушкодження, які
згідно із висновком експерта № 257 від
25.06.12 р. відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сіли в
зазначений автомобіль та спробували
втекти, але на зустріч їм над'їхав інший
автомобіль який перешкодив їхньому
руху в результаті чого автомобіль
«Фольксваген Поло» заглух та вже не
запускався, а підсудні були затримані
працівниками міліції за сприяння
мешканців с. Лугове.

В суді підсудні свою вину визнали
частково. Визнали, що приїхали до
магазину в с. Лугове за сигаретами в
стані алкогольного сп'яніння, а
від'їжджаючи у зворотньому напрямку
почули зауваження місцевих жителів про
необхідність їздити повільніше і
акуратніше. ОСОБА_1, який керував
автомобілем, вийшов з нього та вступив
у сварку з місцевими жителями, яка
переросла у бійку. ОСОБА_2 після цього
вийшов з автомобіля і намагався
розбороняти їх, але його також почали
бити. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагались
втекти на автомобілі, але їх витягнули
з автомобіля місцеві жителі та
утримували до приїзду міліції. В
судових дебатах підсудні свою вину
заперечили повністю, але за
встановлення в їх діях ознак складу
злочину, просили суворо не карати.

Однак, твердження про відсутність вини
підсудних спростовуються матеріалами
справи, зокрема, показами потерпілих
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які підтвердили
той факт, що на зауваження місцевих
жителів щодо занадто швидкої та
необачної їзди по території населеного
пункту в місці, де ходять діти, підсудні
відреагували обурливо, висловлювались
нецензурною лайкою в їх адресу. ОСОБА_1
наніс удар ОСОБА_6, який у цей час сидів
за літнім столиком поблизу магазину, а
побачивши на подвір'ї ОСОБА_5, який
стояв на милицях розмовляючи з ОСОБА_8,
підбіг до хвіртки, намагався відкрити
її ногою, а увійшовши на подвір'я під
надуманим приводом наніс ОСОБА_5 удар
рукою в лице, але ОСОБА_9, яка вийшла на
подвір'я, відтягнула ОСОБА_1 від ОСОБА_5.
У цей час ОСОБА_2, перебуваючи за
ворітьми, погрозливо висловлювався в
адресу ОСОБА_5 та погрожував відрізком
металевої труби 40-50 см. завдовжки. Після
цього до автомобіля, на якому приїхали
підсудні, підійшов ОСОБА_7, який зробив
підсудним зауваження і відійшов. Однак,
обурившись таким зауваженням, підсудні
сіли в автомобіль, при чому ОСОБА_1 - за
кермо, та заднім ходом почали
наздоганяти ОСОБА_7, наздогнали його на
узбіччі зустрічної по напрямку руху
смуги, наїхали автомобілем на ногу, від
чого той впав, а вийшовший з автомобіля
ОСОБА_2 почав наносити лежачому ОСОБА_7
удари.

Такі ж покази були надані свідками
ОСОБА_9 та ОСОБА_8

У відповідності до висновку експерта №
257 від 25.06.12 р., ОСОБА_7 були заподіяні
наступні тілесні ушкодження, віднесені
до легких: крововилив у середній та
нижній третині правої гомілки по
передній та внутрішній поверхні 15х15 см.
на висоті 17-30 см. від ППН, який міг
утворитись від дії (удару) в цю ділянку
тупим предметом, якими могли бути
виступаючі частини автомобіля (бампер
тощо), цілком міг виникнути внаслідок
наїзду легковим автомобілем на
пішохода ОСОБА_7; крововилив у верхній
третині правого передпліччя по
долонно-внутрішній поверхні, який міг
утворитись як від дії удару твердим
предметом із обмеженою контактуючою
поверхнею, так і при падіння ОСОБА_7 та
ударі об тупий твердий предмет;
крововиливи (4) на передньо-внутрішній
поверхні правого плеча в середній
третині, які могли утворитись від дії
тупих предметів із обмеженою
травмуючою поверхнею, якими могли бути
пальці руки та подібні предмети (т. 1 а.с.
67-68).

Водночас, твердження ОСОБА_7 про те, що
ОСОБА_2 наносив йому удари металевою
палицею, не були доведені
обвинуваченням при тому, що ч. 4 ст. 296 КК
України підсудним не інкримінується.
Факт наявності металевої палиці визнав
і підсудний ОСОБА_2, який, однак,
показав, що ця палиця була в руках у
ОСОБА_1, але він її у нього вихопив та
викинув у траву поблизу будинку ОСОБА_5.
Інші потерпілі, окрім ОСОБА_7
заперечили факт нанесення їм ударів
зазначеним предметом. Не була така
палиця ідентифікована ними, окрім
ОСОБА_5, під час пред'явлення для
впізнання (т. 1 а.с. 268 - 279).

Матеріалами справи та наведеними
показами спростовується також
твердження підсудних про те, що
фактично побої були нанесені їм
невстановленими мешканцями с. Лугове, в
світлі чого вони лише захищались. При
цьому, до медичних закладів з приводу
нанесених їм побоїв вони не звертались,
а постановою від 27.06.2012 р. було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
невстановлених осіб за відсутності в
їх діях ознак складу злочину (т. 1 а.с.
71-72) і вказана постанова підсудними не
оскаржувалась.

Враховуючи доведений характер
родового об'єкту злочину, суд вважає
безпідставним посилання захисника на
те, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за
ч. 1 ст. 125 КК України, - як нанесення
легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7. При
цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 визнано, що до
22.05.2012 р. вони не були знайомі, а
матеріали справи свідчать, що
нанесення побоїв ОСОБА_7 відбулось в
руслі решти наведених вище дій
обвинувачених, охоплених єдиним
умислом, спрямованим на грубе
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою
зухвалістю, яка проявилась у
безпричинному нанесенні побоїв
кільком особам літнього та старшого за
вік підсудних віку при демонстрації
своєї зверхності та безкарності.

Таким чином, своїми умисними діями
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин,
передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, а
саме, хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою
зухвалістю, вчинене групою осіб.

Обираючи міру покарання, суд враховує,
що злочин належить до злочинів
середньої тяжкості, обставини, за яких
його було вчинено, у т.ч. вік потерпілих,
завідомо очевидний для підсудних стан
здоров'я потерпілого ОСОБА_5, який
знаходився на милицях, в силу чого
підсудні мали явну фізичну перевагу
над кожним з потерпілих, зухвалість
вчиненого, що проявилась у
демонстрації своєї зверхності та
безкарності, викликала обурення
значної кількості мешканців с. Лугове,
що сприяли затриманню підсудних;
поведінку підсудних після вчинення
таких дій, яка полягала у намаганні
утекти за допомогою автомобіля, що їм
не вдалося зробити з незалежних від них
причин.

Пом'якшуючих обставин суду доведено не
було, такі досудовим слідством здобуті
не були. Обтяжуючою обставиною
відповідно до ст. 67 КК України щодо
кожного з підсудних є вчинення злочину
особою, що перебуває у стані
алкогольного сп'яніння, а щодо ОСОБА_1 -
ще й рецидив злочину.

Суд також враховує особи обвинувачених
та фактичну участь кожного з них у
скоєному. Так, роль ОСОБА_1 у скоєному
носила більш вагомий характер,
оскільки саме він своєю поведінкою
ініціював та фактично реалізував
хуліганські дії відносно ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, яким ОСОБА_2 своєю присутністю,
погрозами та нецензурною лайкою лише
забезпечував сприяння; саме ОСОБА_1
керував автомобілем і здійснив наїзд
на ОСОБА_7, забезпечував втечу
підсудних з місця скоєного злочину.
ОСОБА_2 ж, в свою чергу, наносив побої
ОСОБА_7.

ОСОБА_2 раніше не судимий, не одружений,
не працює, але позитивно
характеризується за місцем проживання,
не перебуває на обліку у нарколога. У
зв'язку із наведеним, йому слід
призначити покарання у вигляді
обмеження волі строком 2 роки. Однак,
враховуючи, що ОСОБА_2 раніше не
судимий, позитивно характеризується за
місцем проживання, суд приходить до
висновку про можливість його
виправлення без відбування покарання
та доцільність застосування до нього
ст. 75 КК України і звільнення від
відбування покарання із випробуванням.

ОСОБА_1 не одружений, хоча за місцем
праці характеризувався позитивно, на
даний час не працює, раніше судимий,
відбував покарання у вигляді
позбавлення волі, однак, належних
висновків не зробив, на шлях
виправлення не став, у зв'язку із чим
йому необхідно призначити покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
два роки.

Долю речових доказів слід вирішити у
відповідності до ст. 81 КПК України 1960 р..
Керуючись ст. ст. 321-325, 327-335 КПК України,
1960 р. суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК
України і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі строком 2 (два)
роки.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_1 обчислювати з моменту
приведення вироку до виконання.

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК
України і призначити йому покарання у
виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком 2 (два) роки, якщо він протягом
визначеного судом іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки згідно із
ст. 76 КК України: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) 147 грн.
судових витрат на проведення
дактилоскопічної експертизи на
користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) 147 грн.
судових витрат на проведення
дактилоскопічної експертизи на
користь держави.

Речові докази: автомобіль «Фольксваген
Поло» д.н.з. НОМЕР_1, переданий під
розписку ОСОБА_1, повернути власнику -
ОСОБА_4.

Металеву палицю, яка зберігається в
кімнаті для зберігання речових доказів
Ярмолинецького РВ - знищити.

Цивільний позов по справі не заявлено.

До набрання вироком законної сили
залишити кожному із засуджених
запобіжний захід - підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію в
апеляційний суд Хмельницької області
через Ярмолинецький районний суд
протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя Ярмолинецького районного суду
підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького районного суду
А.В.Соловйов