Справа
№ 1-213/08 р.
В И Р О К

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2008 року Лебединський
районний суд

Сумської
області

В складі:
головуючого судді - Гура А.О.

при секретарі Ткаченко Я.О.

з участю: прокурора Ревнівцева І.С.,

підсудного ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представників: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лебедині справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця
с. Підопригори Лебединського району
Сумської області, жителя АДРЕСА_1,
освіта середня - спеціальна, розлученого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого

по ч. 1
ст. 296 КК України, -

В С Т А
Н О В И В:

Підсудний
ОСОБА_1, 05.06.2008 року приблизно о 18 год.,
перебуваючи у громадському місці, а саме: на розі вул. Добролюбова та
вул. Труда у м. Лебедині безпідставно, умисно, порушуючи громадський порядок,
ігноруючи встановлені в суспільстві загальновизнані правила поведінки та моральності,
висловлювався на адресу присутніх там малолітніх дітей брутальною лайкою, а
потім, продовжуючи діяти з особливою зухвалістю, схопив малолітню потерпілу
ОСОБА_2 за руку, а неповнолітню потерпілу ОСОБА_3 за ногу, в результаті чого
неповнолітня ОСОБА_3 впала на бетонні плит та поранила ногу, а малолітню
ОСОБА_2 продовжував тримати за руку та
наніс їй удар рукою в праву сторону обличчя, в результаті чого спричинив їй
тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і пояснив,
що біля його городу лежать бетонні плити, на яких кожен день збираються
незнайомі діти. Вони галасують, ламають плодові дерева та його паркан, тому він
неодноразово попереджав дітей, щоб вони не гуляли на його плитах, але вони його
не слухали, і від цього він дуже
нервував. Так 05.06.2008 року близько 18 год., перебуваючи на своєму подвір'ї,
він помітив, як знову на плитах сидять діти, розсердившись, він взяв велосипед
і вирішив під'їхати до дітей з іншої сторони вулиці. Побачивши його, діти
розбіглися в різні боки, залишилися тільки дві потерпілі. Він намагався вхопити
їх за руки, щоб відвести до батьків, але потерпіла ОСОБА_3 зіскочила на плиту і
він вхопив її за ногу, але вона вирвалась, а ОСОБА_2 спіймав за руку, вона
намагалась вирватися та смикала свою
руку, можливо під час цього він і вдарив її рукою по обличчю. Коли відпустив
її, вона спочатку впала на землю, потім піднялася та разом з ОСОБА_3 пішла
звідти. Він ще раз полаяв дітей і сказав, що наступного разу викличе міліцію,
якщо вони будуть ламати його паркан.

Крім
повного визнання підсудним своєї вини, його вина стверджується показами потерпілих
та їх законних представників, свідків та іншими матеріалами справи.

Так,
допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 05.06.2008 року, близько 18
год., разом з племінником та подругою ОСОБА_3 вони повертались з магазину по вул..
Добролюбова, де на розі вулиць Добролюбова та Труда були складені бетонні
плити, на яких гралися діти. Її племінник пішов до дітей, а вона з подругою
стояли поруч. Через деякий час діти почали кричати та розбігатися у різні боки, і вони помітили, як до них біжить чоловік та
брутально лається. ОСОБА_3 відразу застрибнула на плити, а вона залишилися
стояти внизу. Підбігши до них, підсудний вхопив ОСОБА_3 за ногу, а її за руку.
Віта відразу вирвалася, вдаривши його ногою в плече, а підсудний, не кажучи ні
слова, вдарив її рукою по обличчю у висок і відразу відпустив. Відійшовши від
нього, вона відчула, що їй стало погано, закрутилася голова і вона трохи не
впала, що було далі - вона погано пам'ятає. Прийшовши додому, її сестра ОСОБА_4, викликала швидку допомогу та
міліцію. Швидка допомога забрала її до лікарні і там їй зробили рентген і
поклали на два тижні до хірургічного відділення.

Покази
потерпілої ствердила допитана в судовому засіданні представник потерпілої
ОСОБА_4 пояснивши, що 05.06.2008 року її сестра та син ОСОБА_6 з їх подругою
ОСОБА_3 пішли до магазину. Коли через півгодини сестра повернулась, у неї на
очах були сльози і по ній було видно, що їй погано, на її запитання остання
розповіла, що її безпричинно вдарив ОСОБА_1 по обличчю. Тоді вона відразу пішла
до ОСОБА_1, який пояснив, що вдарив її сестру через те, що діти ламають його
паркан. Повернувшись додому, вона відразу викликала працівників міліції та
швидку допомогу, яка забрала її сестру до лікарні, де їй зробили рентген і
поклали у хірургічне відділення. Ввечері до них додому прийшов підсудний та
намагався вибачитися, на що вона відповіла, що він повинен все одно відповісти
за скоєне, тоді він відповів, що нікого не бив та почав погрожувати.

Допитана
в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 05.06.2008
року о 18 год. вона зі своєю подругою ОСОБА_2 та її племінником пішли до
магазину. Повертаючись, вони зупинилися біля бетонних плит на вул. Труда, щоб
племінник її подруги зміг погратися з іншими дітьми, які гуляли біля тих плит.
Через деякий час діти почали кричати та розбігатися в різні сторони.
Повернувшись, вона помітила підсудного, який біг та кричав, висловлюючись
брутальною лайкою. Вона теж намагалась втекти і злізла на плиту, що лежала
поряд. Підсудний, підбігши до них, вхопив її за ногу, а ОСОБА_2 одночасно за руку. Вирвавшись від
ОСОБА_1, вона помітила, як він вдарив ОСОБА_2 по обличчю, від чого остання сіла
на землю і заплакала. ОСОБА_1 взяв свій велосипед та поїхав, а вона повела ОСОБА_2 додому, де остання розповіла своїй
матері та рідній сестрі- ОСОБА_4, про те що трапилося. Останні відразу пішли до
ОСОБА_1 додому, а повернувшись, викликали працівників міліції та швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_2 до
лікарні. Через деякий час до них додому приходив ОСОБА_1 просити вибачення, за
те що вдарив ОСОБА_2, але її сестра ОСОБА_4 сказала йому, що його вибачення ні
до чого, він повинен відповісти за те, що зробив. Останній став взагалі
заперечувати те, що когось вдарив.

Допитана
в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 05.05.2008
року після 18 години її донька Віта
привела додому ОСОБА_2, яка не твердо стояла на ногах та трималася за голову.
Вони розповіли, що її вдарив по голові ОСОБА_1, а доньку ОСОБА_3 він схватив за
ногу, але вона вирвалась від останнього та впала, пошкодивши ногу. Вона з
ОСОБА_4 пішли відразу до ОСОБА_1 додому, щоб розібратися, що трапилося, на що
він відповів, що діти ламають його паркан та крадуть цеглу, тому він і вдарив
по голові одну з них. Прийшовши додому, вони викликали працівників міліції та
швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_2 до лікарні. Через деякий час до неї додому
прийшов підсудний, щоб вибачитися, але вона направила його до самої потерпілої.

Неповнолітній
свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 05.06.2008 року, ввечері, від
своєї матері він дізнався, що ОСОБА_2 вдарив по голові ОСОБА_1 і він разом з
нею поїхав у лікарню, де останню поклали в хірургічне відділення з діагнозом
струс головного мозку. Повернувшись додому після лікарні до ОСОБА_4, на східцях
вони помітили ОСОБА_1, який вибачився, за те що вдарив ОСОБА_2, а також сказав,
що не хотів цього робити. ОСОБА_4 відповіла, що вибачень не потрібно, а він
буде відповідати за скоєне.

Допитаний
в судовому засіданні в присутності матері та педагога малолітній свідок ОСОБА_8
суду пояснив, що на початку червня 2008
року він разом з іншими дітьми грався біля городу ОСОБА_1, де знаходились
плити. В цей момент останній під'їхав на велосипеді до них і лаявся за те, що
вони грались на плитах та поламали паркан. Всі порозбігалися, а на плитах
залишилися дві дівчини, з яких одну він впіймав та вдарив рукою по обличчю,
після чого розвернувся та пішов.

Допитаний в судовому засіданні в присутності
матері та педагога малолітній свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що на початку червня 2008 року він разом з
іншими дітьми грався на бетонних плитах за городом ОСОБА_1 Потім до них на
велосипеді під'їхав господар і почав лаятися брутальними словами та ловити дітей. Діти злякалися та
порозбігалися, а на плитах залишилися ОСОБА_3 та її подруга Надія, останню він
впіймав та вдарив рукою по голові і вона заплакала, після чого ОСОБА_1 сів на
велосипед та поїхав, а ОСОБА_3 Віта
забрала її до себе додому.

Допитаний
в судовому засіданні в присутності матері та педагога малолітній свідок
ОСОБА_10 суду пояснив, що на початку червня 2008 року він разом з
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грався на бетонних плитах за городом ОСОБА_1, також там були
ОСОБА_3 та її подруга ОСОБА_2 В цей час до них на велосипеді під'їхав ОСОБА_1 і
почав лаятися. Діти злякалися та порозбігалися, більше він нічого не пам'ятає,
бо стояв за плитою, а потім побіг
додому.

Вина
підсудного також стверджується:
протоколом огляду місця події та фото таблиць до нього ( а.с. ) від 09.12.2008 року, протоколами відтворення обстановки та
обставин події від 14.10.2008 року та фототаблиць до них (а.с.38-47), в яких
підсудний та потерпілі вказали на місце скоєння злочину та відтворили як саме,
де і за яких обставин підсудний лаявся, порушуючи громадський порядок, та
наносив тілесні ушкодження потерпілим; протоколами очних ставок між підсудним
та потерпілими та їх представниками ( а.с. 53-60); висновком судово-медичної
експертизи № 255 від 26.09.08 року (а.с.38), з якого вбачається, що потерпілій
ОСОБА_2 завдані тілесні ушкодження:у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку,
які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розгляд здоров'я.

Проаналізувавши
зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що вина підсудного
ОСОБА_1 на досудовому слідстві і в
судовому засіданні повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати по ч. 1
ст. 296 КК України, так як він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилася у заподіянні малолітній
потерпілій легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

При
обранні підсудному виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, мотиви та цілі його вчинення, а також характеристику
підсудного з місця проживання та визнання ним своєї вини.

Обставинами,
що пом'якшують покарання, суд визнає розкаяння підсудного, відсутність тяжких
наслідків від скоєного, а також те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності, добровільно відшкодував завдані ним матеріальну та моральну
шкоду потерпілим та збитки державі, спричинені стаціонарним лікуванням потерпілої.

Обставиною,
що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину відносно малолітніх.

Суд
вважає, що приобранні міри покарання слід враховувати вищевказані обставини, а
також думку законних представників
потерпілих, та обрати підсудному міру покарання у виді штрафу, але, враховуючи
наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає можливим
при визначенні міри покарання по ч.1 ст.296 КК України застосувати ст. 69 КК
України та призначити підсудному основне покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої в санкції статті за даний злочин.

Суд
вважає, що обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для
його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України,-

З А С У
Д И В:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296
КК України і призначити йому покарання по цьому закону з застосуванням
ст.69 КК України - у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Міру
запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд до набрання вироком законної
сили.

На
вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області
протягом 15 діб з моменту його проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя

Лебединського райсуду А.О.
Гура