копій справа№2
ПОСТАНОВА

22
січня 2007
року міст Київ

Військовий місцевий суд Київського гарнізону у відкритому
судовому засіданні у складі: головуючого - підполковника юстиції РИМАРА Є.П., секретаря судового
засідання ШЕРЕМЕТ
О.Ю.. за участю прокурора відділу військової
прокуратури Центрального регіону України підполковника юстиції БЄСЄДІНА Р.Ю., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні військового суду скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого військової
прокуратури Центрального регіону України
підполковника юстиції ЗБАРИХА C.M.
від 15.12.2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2006 року старшим слідчим військової
прокуратури Центрального регіону України підполковником юстиції С. ЗБАРИХОМ, за результатами перевірки обставин,
викладених в скарзі адвоката ОСОБА_1, була винесена
постанова про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі п.2 ст.6
КПК України - за відсутністю в їх
діях складів злочинів, передбачених ч.2 ст. 397. ч.2 ст.359 КК України.

До військового місцевого суду Київського гарнізону надійшла скарга ОСОБА_1
на вищевказану постанову, в якій скаржник просить її скасувати.

В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те,
що заступником начальника УВБ СБУ ОСОБА_2 та безпосередніми виконавцями, щодо
нього, адвоката ОСОБА_1, вчинено незаконне використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації
та втручання в діяльність захисника особи 02.08.06
року в приміщенні військової
прокуратури Центрального регіону
про що він, ОСОБА_1, звернувся до прокуратури регіону з
відповідною заявою, однак слідчий виніс постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи, яка на думку скаржника є
необґрунтованою. незаконною і підлягає скасуванню.

Так, адвокат ОСОБА_1 у своїй скарзі вказує на його думку незаперечні докази
втручання та перешкоджання його діяльності як адвоката, зокрема факт
прослуховування його розмов з його клієнтом ОСОБА_4 та візуальне спостереження
за ним під час надання правової допомоги
02.08.06 року в коридорі військової прокуратури Центрального рег іону.

Суду з цього приводу ОСОБА_1 також пояснив, що докази
втручання в його адвокатську діяльність викладені в
листі НОМЕР_1 на адресу ВП ЦРУ.

В судовому засіданні прокурор відділу ВП ЦР України пояснив, що порушень
закону при проведенні перевірки за скаргою
адвоката ОСОБА_1 виявлено не було. При перевірці фактичних обставин справи встановлено, що використання будь-яких
технічних засобів під час розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не було, таким чином будь-яких дій про перешкоджанню та
втручанню в діяльності захисника по наданню правової допомоги клієнту
слідчим не вчинено, а тому постанова старшого слідчого
військової прокуратури Центрального регіону від 15.12.2006
року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винесена на підставі чинного
законодавства.

Проаналізувавши скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_1,
прокурора та дослідивши матеріали прокурорської перевірки
за даним фактом, суд не знаходить підстав для скасування постанови старшого
слідчого військової прокуратури Центрального регіону України підполковника юстиції
ОСОБА_7 від 15.12.2006
року про відмову в порушенні
кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ст. 94 КПК України,
приводами до порушення кримінальної справи є заяви
або повідомлення громадян про злочин. У відповідності до ч. 2
ст. 94 КПК України підставами для порушення кримінальної справи г наявність
достатніх даних що вказують на наявність ознак злочину.

У відповідності до ст. 359 КК України, предметом даного злочину е спеціальні
технічні засоби негласного отримання інформації,
перелік яких затверджений наказом ДКУ з питань регулятивної політики та підприємництва, СБ НОМЕР_2. Даний злочин
характеризується лише активними діями, що
вчинюються з прямим умислом і г закінченим з моменту фактичного незаконного
використання спеціальних технічних заходів негласного отримання інформації.

Що стосується положень ст. 397 КК України, то
втручання в діяльність захисника полягає у вчиненні
в будь-якій формі перешкод до здійснення його правомірної діяльності.

З пояснень старшого уповноваженого по ОВС УВБ СБ України ОСОБА_3 видно, що знаходячись в коридорі військової прокуратури Центрального регіону та
очікуючи слідчого ОСОБА_5, випадково

Копія

почув
розмову невідомих йому чоловіка і жінки. Будь-яких технічних засобів негласного
отримання інформації не застосовував, візуального спостереження не здійснював.

З пояснень
заступника начальника УВБ СБУ ОСОБА_2)
вбачається, що будь-якого візуального
спостереження, негласного отримання інформації, використання технічних засобів під час розмови
ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не велося і не використовувалось. Випадково почута ОСОБА_3 розмова для відома була повідомлена на
адресу військової прокуратури Центрального регіону листом НОМЕР_1.

У той же час адвокат ОСОБА_1 суду пояснив, що він припускає можливе
застосування в коридорі прокуратури регіону щодо нього
технічних засобів зняття інформації та візуального спостереження, однак
будь-яких ґрунтовних доказів цього не навів. Не містять таких відомостей і
матеріали прокурорської перевірки.

З постанови «Про
відмову в порушенні кримінальної справи» від 15.12.06 року, винесеною старшим слідчим військової прокуратури
Центрального регіон України підполковником юстиції ЗБАРИХОМ, про відмову в порушенні кримінальної
справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2
та ОСОБА_3, вбачається, що під час проведення прокурорської перевірки були
ретельно перевірені обставини, викладені в скарзі ОСОБА_1.

За таких обставин, всупереч твердженням, викладеним в скарзі будь-яких
фактичних доказів втручання в правомірну діяльність адвоката ОСОБА_1, чи
вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності
по наданню правової допомоги ОСОБА_6, зокрема негласного
зняття інформації, тобто наявності приводів і підстав для порушення
кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
судовому засіданні не встановлено, і
скарга ОСОБА_1 не містить жодних, будь-яких даних, які б могли стати
необхідними та достатніми приводами та підставами для порушення кримінальної
справи у відношенні вказаних співробітників за ознаками в їх діях складів
злочинів, передбачених ч.2 ст. 397, ч.2 ст.359 КК України.

Більш того, громадянин ОСОБА_1 в своїх поясненнях суду заперечував зміст
своєї розмови з ОСОБА_4, що викладений в листі НОМЕР_1 і який на його
думку був зафіксований співробітниками УВБ СБУ.

Як вбачається з тексту постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи у відношенні службових осіб військової
прокуратури регіону, старший слідчий при її винесенні керувався ст. 99 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає процесуальних порушень в боку
старшого слідчого військової прокуратури Центрального
регіону України підполковника юстиції ОСОБА_7 при винесенні постанови від 15.12.2006 року, про відмову в порушенні кримінальної
справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які б могли стати законною та достатньою підставою для її скасування, а тому приходить до висновку, що скарга
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 236-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката
ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Центрального
регіону України ОСОБА_7 від 15.12.06
року, про відмову в порушенні кримінальної
справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залишити без
задоволення.

На постанову
може бути подано апеляцію до військового апеляційного суду Центрального регіону
України протягом семи діб з дня її винесення через військовий місцевий суд
Київського гарнізону.

ДІЙСНА ЗА НАЛЕЖНИМ ПІДПЕСОМ

КОПІЯ ВІРНА

СУДДЯ ВІЙСЬКОВОГО МІСЦЕВОГО СУДУ

ПИДПОЛКОВНИК
ЮСТИЦІЇ Є. римар