АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/82/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/120/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 21 квітня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001425 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Невське, Красногвардійського району, Кримської області, громадянин Російської Федерації, не працюючий, маючий середньо-спеціальну освіту, не одружений, раніше не судимий, місця реєстрації в Російській федерації та Україні не має, проживаючий: АДРЕСА_1 , -

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

перекладач ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання скасувати, призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ст. 121 ч.1 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за наступних обставин.

07.11.2013 року приблизно о 17.30 годині ОСОБА_6 , на прохання своєї доньки ОСОБА_10 владнати суперечку, що виникла між нею та її знайомим ОСОБА_11 , пройшов до місця його проживання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де застав раніше незнайомого йому ОСОБА_11 в приміщені веранди на території зазначеного домоволодіння та намагався з`ясувати причини по яким останній образив його доньку.

На вказаному підґрунті між зазначеними особами розпочалася сварка, під час якої у ОСОБА_6 виникла особиста неприязнь до ОСОБА_11 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів неприязні до нього, дістав з кишені вдягненої на ньому дублянки кухонний ніж, що мав при собі, та утримуючи його в правій руці, знаходячись в приміщенні веранди домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 17.40 годині 07.11.2013 року умисно, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_11 , який стояв перед ним, один удар клинком зазначеного ножа в ділянку живота, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть.

Одразу ж після цього ОСОБА_6 разом зі знаряддям злочину кухонним ножем покинув вказане домоволодіння, а потерпілий ОСОБА_11 в цей же день бригадою швидкої медичної допомоги, яка прибула за викликом його співмешканки ОСОБА_12 , був доставлений до КЗ «Криворізька міська лікарня №7 «ДОР»», де йому було своєчасно надано медичну допомогу.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки, з ушкодженням печінки та розвитком внутрічеревної кровотечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3155 від 19.12.2013 року за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначене йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі.

Строк відбуття покарання рахувати з 07.11.2013 р., запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання з речовими доказами, цивільним позовом вирішено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді справи була особиста неприязнь до нього, так як він громадянин Російської Федерації. Також судовий розгляд відбувався з грубим порушенням його прав, передбачених Конституцією України, КПК України, не були проведені обов`язкові експертизи та не досліджені докази, у зв`язку з чим він просить зменшити призначене йому покарання.

Відповідно до ст.402 КПК України ( ред. 2012р.) заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, та просив зменшити призначене судом першої інстанції покарання, вислухавши захисника ОСОБА_8 , який також просив задовольнити скаргу обвинуваченого; прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Подія злочину, наявність неприязнених відносин з потерпілим, спричинення ножем тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_6 , їх кількість та локалізація обвинуваченим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оскаржується та не заперечуються.

Висновки ж суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на наведених у вироку доказах, які судом належним чином досліджені та оцінені.

Як вбачається з показань обвинуваченого під час розгляду справи судом першої інстанції, він, обороняючись від протиправних дій потерпілого, який намагався вдарити його ножем, лівою рукою схопив ніж потерпілого за лезо, а сам дістав з кишені свій ніж і наніс потерпілому удар ножем в живіт.

Підтвердження характеру та локалізації тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого та потерпілого були предметом дослідження експертів, відповідно до висновків яких, на наступний день після злочину у ОСОБА_13 була виявлена шкіряна ранка лівої кісті довжиною 3,5 см., та незначною глибиною 0,2см (а.к.п.23).; а на тілі потерпілого виявлено проникаючу колото-різану рану передньої черевної стінки з ушкодженням печінки та розвитком внутрічеревної кровотечі.(а.к.п.68-70), що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Однак, наявність на тілі обвинуваченого легких тілесних ушкоджень на обґрунтування його перебування у стані необхідної оборони, або перевищення її меж, не можуть спростовувати обвинувачення ОСОБА_13 за ч.1 ст.121 КК України, з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_12 , яка була очевидцем конфлікту, та пояснення якої не суперечать судово-медичним даним, отриманим під час проведення слідчого експерименту за участі останньої від 18.12.2013р.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинувачений умисно завдав потерпілому удар ножем у життєво важливий орган, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя., що передбачає відповідальність саме за ч.1 ст. 121 КК України, а перебування ОСОБА_13 у стані необхідної оборони, або перевищення її меж, не найшло свого підтвердження у при розгляді справи судом.

Що стосується доводів обвинуваченого про неповноту досудового слідства та неупередженість суду першої інстанції відносно нього, то на думку колегії суддів, ці твердження слід вважати надуманими, оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження, встановлено, що з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, на досудовому слідстві були зібрані всі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_13 , які судом першої інстанції були перевірені та їм було надано належної оцінки.

Порушень прав обвинуваченого ні на досудовому слідстві, а ні судом першої інстанції, перевіркою матеріалів кримінального провадження, не встановлено.

Також, не підлягають задоволенню доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого про пом`якшення йому покарання, так як призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст.65 КК України.

Як вбачається із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд достатньою мірою врахував обставини, що мають значення, а саме: тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше не судимий (т.2, а.кп.86), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т.2, а.кп.87,88), вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння; характеризується посередньо (т.2, а.кп.89) , та призначив ОСОБА_13 покарання у вигляді позбавлення волі ближче до мінімуму санкції статті, що є достатнім для виправлення обвинуваченого. Крім того, в своїй апеляції обвинувачений не навів якихось додаткових пом`якшуючих обставин, які б могли стати підставою для пом`якшення покарання обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України (ред.2012р.) колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України залишити без змін.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

____________________________________________________________________________________________________________________

Провадження №11-кп/774/120/к/15 Суддя І інстанції ОСОБА_1

Категорія ст.121 ч.1 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2