У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України
у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів за
участю прокурора потерпілої захисника

Кузьменко О.Т., Шевченко Т.В. Кравченко Є.С.
ОСОБА_3 ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 9 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на постановлені
щодо останнього судові рішення.

Вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2007
року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, судимості не має,

засуджено за ч.3 ст. 286 КК України на сім років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь потерпілих: ОСОБА_3 60 000 грн. моральної шкоди, 2015 грн. 75 коп.
матеріальної та 900 грн. витрат на правову допомогу, ОСОБА_4 - 12 000 грн.
моральної шкоди, 4990 грн. матеріальної, та 700 грн. витрат на правову
допомогу.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької
області від 22 січня 2008 року вирок залишено без змін.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що
він 26 листопада 2004 року приблизно о 18 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1,
із напівпричепом НОМЕР_2, на автодорозі Бердичів - Остріг біля с. Ганнусине
Полонського району Хмельницької області порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1, 12.2,
12.3, 14.2 “в”, “г”, 14.6 “г” Правил дорожнього руху України, в результаті чого
під час обгону автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5виїхав на зустрічну смугу
руху, де зіткнувся з гужовим возом, внаслідок чого ОСОБА_6, який керував
кіньми, та пасажир ОСОБА_7 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких померли
на місці.

За змістом касаційної скарги та змін до неї ОСОБА_2, посилаючись на безпідставність засудження,
просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 вказує на неправильну оцінку судом
доказів, зокрема, висновків судово- автотехнічних експертиз, згідно з якими дії ОСОБА_2 відповідали
вимогам Правил дорожнього руху України, а також на істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону, пов'язане з неповнотою з'ясування досудовим
слідством і судом причетності водія автомобіля “Ауді” ОСОБА_8 до наїзду на
постраждалих, а тому просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати й справу
направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав касаційні
скарги, прокурора та потерпілу, які просили касаційні скарги залишити без
задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг,
заперечення на них потерпілої ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Твердження в касаційних скаргах про безпідставність засудження ОСОБА_2 не
ґрунтується на матеріалах справи.

Так, ОСОБА_2 хоча й не визнав
свою винуватість, у судах першої та апеляційної інстанцій, не заперечував, що
26 листопада 2004 року приблизно о 18 годині, здійснюючи на автодорозі Бердичів
- Остріг обгін легкового автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, виїхав на
зустрічну смугу. При цьому швидкість його становила 70 км/год. Гужовий віз
з'явився перед ним раптово, він помітив його лише за 3-4 м. перед автомобілем,
тому не зміг запобігти зіткненню з ним.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він був пасажиром автомобіля НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_5Під час обгону їх автомобіля
автомобілем НОМЕР_1 він побачив, що на відстані не менш як 40 м. по
зустрічній смузі ближче до узбіччя рухається віз, запряжений кіньми, на якому
знаходилися люди. Через декілька хвилин відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_1
із підводою.

Винуватість ОСОБА_2 також підтверджується даними протоколів огляду місця
події від 26-27 листопада 2004 року та огляду автомобіля НОМЕР_1 від 26
листопада 2004 року, згідно з якими лобове зіткнення автомобіля і гужового воза
відбулося на смузі руху останнього, гальмівний шлях автомобіля відсутній.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз смерть ОСОБА_6. та ОСОБА_7.,
які їхали на підводі, настала від тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для
життя в момент заподіяння, спричинених
від дії тупих твердих предметів з обмеженими й переважаючими травмуючими
поверхнями.

Відповідно до п.14.6 “г” Правил дорожнього руху України обгін заборонено у
кінці підйому, на мостах, естакадах,
шляхопроводах,

крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою
оглядовістю

чи в умовах недостатньої видимості.

Як роз'яснено у п.1.10 зазначених Правил, недостатня видимість - це
видимість дороги в напрямку руху менше 300 м. у сутінках, в умовах туману,
дощу, снігопаду, тощо.

При проведенні відтворень обстановки та обставин події, в тому числі за
участю ОСОБА_2, встановлено, що видимість елементів дороги з місця водія
автомобіля КАЗ в аналогічних при дорожній події погодних та метеорологічних
умовах, становила не більше 55 метрів, тобто була недостатньою і не давала
право водію автомобіля в темний час доби здійснювати обгін попутного
транспорту.

Твердження про те, що смерть ОСОБА_6. та ОСОБА_7. могла настати в
результаті наїзду на них автомобілем “Ауді” під керуванням ОСОБА_8, який
рухався за возом, спростовуються вищенаведеними та іншими доказами, згідно з
якими на одязі та тілі потерпілих не встановлені сліди наїзду легковим
автомобілем, а на автомобілі, яким керував ОСОБА_8, не виявлено слідів наїзду
ним на потерпілих.

Зазначеним підтверджуються пояснення ОСОБА_8 про те, що пошкодження
передньої частини автомобіля, яким він керував, виникло внаслідок зіткнення
його з уламками возу на дорозі.

Посилання ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1на неправильну оцінку висновків
автотехнічних експертиз є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.67 КПК
України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Як убачається зі змісту вироку, спростовуючи
висновок судової автотехнічної експертизи про відповідність дій ОСОБА_2 вимогам
правил безпеки руху, суд першої
інстанції обґрунтовано послався на сукупність інших зібраних у справі доказів,
які узгоджуються між собою, й належним чином мотивував таке рішення, із яким
погодився й апеляційний суд.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі наведених доказів зробив
правильний висновок про те, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в темну
пору доби, в умовах недостатньої
видимості, всупереч зазначеним вимогам правил безпеки руху здійснив обгін
автомобіля НОМЕР_3 і, виїхавши на зустрічну смугу руху, не переконався, що вона
вільна від перешкод на достатній для обгону видимості, в результаті чого
відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_1 та воза, внаслідок чого загинули
ОСОБА_6, який керував кіньми, та пасажир ОСОБА_7

Доводи касаційних скарг про те, що винуватцем дорожньо - транспортної події
є лише потерпілий ОСОБА_6, оскільки його віз усупереч вимог п.п. 7.2, 7.3
Правил дорожнього руху України не був обладнаний світлоповертачами та
ліхтарями, спростовується вищенаведеними доказами.

Порушення правил безпеки руху потерпілою особою наряду з іншим учасником
руху не звільняє останнього від кримінальної відповідальності. Дана обставина
обґрунтовано врахована судом як пом'якшуюча при призначенні засудженому
покарання.

Разом із тим, Законом України від 15 квітня 2008 року, який набув чинності
7 травня 2008 року, змінена редакція ч.3 ст.286 КК України і мінімальна та
максимальна межа санкції цієї норми закону пом'якшена.

Відповідно до ст.5 КК України закон, що пом'якшує кримінальну
відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні
діяння до набрання таким законом чинності.

У зв'язку з цим дії ОСОБА_2
підлягають кваліфікації за ч.3ст.286 КК України в редакції Закону України від
15 квітня 2008 року.

Враховуючи, що засуджений уперше
притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, є за
станом здоров'я обмежено працездатним, здійснює догляд за матір'ю - ОСОБА_2,
1929 року народження, частково відшкодував потерпілим шкоду, колегія суддів
вважає можливим пом'якшити призначене ОСОБА_2основне покарання до мінімальної межі
санкції ч.3 ст. 286 у редакції Закону України від 15 квітня 2008 року.

На підставі наведеного й, керуючись
статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційні скарги захисника ОСОБА_1та засудженого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Полонського районного суду
Хмельницької області від 26 жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 22 січня 2008 року щодо ОСОБА_2 змінити.
Кваліфікувати дії ОСОБА_2 за ч.3 ст.286
КК України в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року та пом'якшити
призначене йому покарання до п'яти років позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на строк два роки.

Судді:

В.М.КОНОВАЛОВ
О.Т.КУЗЬМЕНКО
Т.В.ШЕВЧЕНКО