Провадження №11-кп/792/87/15
Справа №676/3164/14-к Головуючий в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000134 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2014 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

· 20 січня 2003 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ст.69, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі;
· 26 травня 2006 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч.2 ст.187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст.189, ч.1 ст.357 КК України на 8 років позбавлення волі, звільненого 15 листопада 2013 року по відбуттю строку покарання,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з 10 листопада 2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою з 30 січня 2014 року по 09 листопада 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 938 грн. 88 коп. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 07 грудня 2013 року близько 01 год. 30 хв., знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_2 , з метою відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 , підійшов до неї ззаду та, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилося у хапанні її за шию та відтягненні в арку між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та завдання внаслідок цього фізичного болю, умисно, повторно, відкрито викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 130 грн.00 коп., в якому знаходилась СІМ-карта оператора стільникового зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 10 грн. 00 коп., завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 140 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_9 23 грудня 2013 року близько 03 год. 50 хв., знаходячись неподалік АЗС «ОККО», що по вул. Чехова,6 в м. Кам`янці - Подільському, з метою відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , схопив рукою її жіночу сумку, яка знаходилась в неї на передпліччі, та намагався нею заволодіти, однак остання міцно її тримала. З метою доведення свого умислу до кінця та подолання опору потерпілої, ОСОБА_9 застосував до останньої фізичне насильство, яке не є небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_11 удару рукою в обличчя та завдання внаслідок цього фізичного болю, після чого умисно, повторно, відкрито викрав в останньої жіночу сумку вартістю 126 грн. 00 коп., в якій знаходився гаманець, вартістю 20 грн.00 коп., грошові кошти в сумі 220 грн. 00 коп., паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , завдавши останній матеріальну шкоду в розмірі 366 грн. 00 коп.

Крім того, 28 січня 2014 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_9 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_4 , з метою відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 , схопив рукою її жіночу сумку та намагався нею заволодіти, однак остання міцно її тримала. З метою доведення свого умислу до кінця та подолання опору потерпілої, ОСОБА_9 застосував до останньої фізичне насильство, яке не є небезпечне для її життя та здоров`я, що виразилося в нанесенні потерпілій ОСОБА_12 удару рукою в ліву частину голови, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синяка в тім`яній області зліва, після чого вона впала на землю, а ОСОБА_9 умисно, повторно, відкрито викрав в потерпілої ОСОБА_12 жіночу сумку вартістю 80 грн. 00 коп., в якій знаходився паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , посвідчення водія серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_12 , золоті ювелірні вироби: каблучка золота із вставками цирконію, вартістю 1224 грн. 50 коп., золота каблучка із вставками цирконію, вартістю 908 грн. 50 коп., золота каблучка із вставками цирконію без клейма, вартістю 1106 грн. 00 коп., золота підвіска у вигляді іконки, вартістю 276 грн. 50 коп., кулон у вигляді «павука», вартістю 474 грн. 00 коп., золотий браслет, вартістю 1817 грн. 00 коп., гаманець, вартістю 25 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 12 грн. 00 коп., мобільний телефон марки «Samsung Е-950», вартістю 200 грн. 00 коп., завдавши останній матеріальну шкоду в розмірі 6123 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та провадження по справі закрити.

Свої вимоги аргументує тим, що матеріали кримінального провадження не містять жодного прямого доказу, який би вказував на його причетність до грабежу.

Звертає увагу на численні суперечності та протиріччя (щодо часу подій, обставин вчинення злочинів, характеризуючих даних на особу нападника), в показаннях потерпілих, наданих в суді першої інстанції.

Стверджує апелянт і про фізичний тиск, який чинився до нього працівниками міліції.

Зазначає про порушення вимог закону під час проведення такої слідчої дії як пред`явлення особи для впізнання, яка проводилася без присутності понятих.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги процесуальних опонентів безпідставними, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, в ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за обставин, установлених судом і викладених у вироку та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, місцевим судом детально обґрунтовано доказами, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону, з повним врахуванням ретельно проаналізованих показань потерпілих, обвинуваченого, свідків та письмовими процесуальними документами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

На підтвердження встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано послався на дані, що містяться в показаннях, наданих в місцевому суді потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щодо обставин (часу, місця, способу) їхнього пограбування обвинуваченим ОСОБА_9 .

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 07 грудня 2013 року близько 01 години 20 хвилин коли вона поверталася додому із магазину то почула, що за нею хтось іде, тому вона зайшла в двір будинку АДРЕСА_2 та стала біля металевого паркану. В цей час чоловік підійшов ззаду та, схопивши її рукою за шию, почав тягнути в арку між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , внаслідок чого вона відчула біль. Стоячи перед нею, чоловік притиснув її до стіни та став вимагати гроші. Чоловік був високого зросту, худорлявий, одягнений в довгу темну куртку, обличчя видно не було, мав хриплий голос. Коли вона сказала, що грошей не має, чоловік самостійно перевірив кармани куртки, з якої забрав мобільний телефон марки «Самсунг» після чого побіг в напрямку будинку № 3 по вул. 30 років Перемоги. Через деякий час, після даної події, вона на продовольчому ринку в м. Кам`янці-Подільському в кіоску з продажу бувших у використанні мобільних телефонів побачила свій телефон. Впевнившись в тому, що це саме її телефон, вона пішла до працівників міліції та повідомила, що знайшла свій телефон на ринку. 30 січня 2014 року її викликали в міліцію, де вона написала заяву про вчинення щодо неї грабежу.

Потерпіла ОСОБА_11 повідомила суду про те, що 23 грудня 2013 року близько 03 години 50 хвилин, ідучи на роботу, вона відчула, що за нею хтось іде. Повернувшись, побачила чоловіка, однак не придала цьому уваги. Проходячи біля АЗС, вона побачила, що стоїть бус, за яким незнайомий чоловік наздогнав її та став попереду неї. Вона тримала на передпліччі свою сумку, а цей чоловік почав виривати в неї її сумку. Вона не відпускала, однак він тягнув її все сильніше. Вона крикнула, після чого чоловік вдарив її по обличчю, в результаті вона не змогла утримати сумку та відпустила її. Тілесних ушкоджень вона не отримала, однак відчула біль в губах, який відчувала ще декілька днів. Забравши сумку, чоловік побіг в напрямку вул. Хмельницьке шосе. В подальшому, підійшовши до прохідної заводу «КЕМЗ», вона побачила вказаного чоловіка, який передивлявся вміст сумки. Вона крикнула йому, щоб повернув хоча б документи. Він відповів, щоб вона забирала. Чоловіка вона описує у віці до 30 років, високого зросту, худорлявого, одягненого в зимову дублянку коричневого кольору, спортивні штани, чорну шапку. Оскільки вона дуже добре роздивилась грабіжника, то 11 лютого 2014 року під час пред`явлення для впізнання їй чотирьох осіб, вона його впізнала після того, як попросила одягти усім шапки, що і було виконано.

Потерпіла ОСОБА_12 дала показання суду про те, що 28 січня 2014 року близько 20 години 10 хвилин вона, доходячи до «Епіцентру», будучи неподалік будинку № 12 по вул. Хмельницьке шосе, почула що до неї ззаду підбіг незнайомий чоловік та почав виривати сумку. Оскільки вона міцно її тримала, то вирвати сумку в нього не вийшло. Після чого, він штовхнув її в голову, тому вона впала на землю. Коли вона перебувала на землі, він вирвав сумку та побіг за будинок АДРЕСА_4 . Перебуваючи на землі, вона добре роздивилась чоловіка - це був хлопець близько 30 років, високого зросту, з продовгуватим носом, одягнений в коричневу дублянку та чорну шапку. 30 січня 2014 року під час пред`явлення для впізнання вона одразу впізнала чоловіка, який на неї напав - це був обвинувачений ОСОБА_9 .

Також в основу вироку, після повного дослідження та відповідної оцінки, суд поклав наступні докази:

· показання свідка ОСОБА_13 надані в місцевому суді, із змісту яких вбачається, що в грудні 2013 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_9 приніс йому мобільний телефон марки «Самсунг Е250» на ремонт. В рахунок оплати за ремонт ОСОБА_14 залишив інший телефон «Самсунг», який був іноземного виробництва із спеціальним логотипом, на ньому не було російської клавіатури, крім цього він мав несправність - так як це був телефон так звана «жабка», то в нього не працював поворотний механізм. Вказаний свідок також підтвердив показання потерпілої ОСОБА_10 щодо виявлення у нього в кіоску власницею свого мобільного телефону. В подальшому вказані обставини ним було повідомлено і працівникам міліції;
· показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , якими проводились оперативно-розшукові заходи по встановленню особи, причетної до пограбувань жінок. Потерпілі описували особу як високого, худорлявого хлопця, одягненого в коричневу дублянку. Одна з потерпілих прийшла і повідомила, що в неї був викрадений мобільний телефон, який вона побачила на базарі в продавця мобільних телефонів. В ході проведення ряду оперативно-розшукових дій було встановлено особу, підозрювану у вчиненні грабежів, якою виявився ОСОБА_9 і якого 30 січня 2014 року було затримано біля магазину «Сільпо» в м. Кам`янці - Подільському, коли він намагався виїхати за кордон;
· показання в суді свідка ОСОБА_17 , який залучався у якості понятого до участі у слідчій дії, протягом якої обвинувачений ОСОБА_9 добровільно показував місця, де вчиняв кримінальні правопорушення, самостійно показував порядок своїх дій під час скоєння злочинів. Протягом проведення слідчої дії ОСОБА_9 не сперечався із працівникам міліції, нічого не заперечував;
· показання свідка ОСОБА_18 , який приймав участь у слідчій дії по пред`явленню для впізнання осіб, серед яких був і ОСОБА_9 . В кабінеті було чотири особи для впізнання, та окрім нього ще один понятий. Всі сиділи на дивані. Потім зайшла одна жінка, яка вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 . Після слідчої дії був складений протокол, який він підписав.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується дослідженими у суді першої інстанції та перевірними в апеляційному суді іншими доказами:

· даними висновку експерта №69 від 29 січня 2014 року, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_12 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді синяка в тім`яній області зліва, яке могло утворитись від дії тупого предмета по механізму «удар» біля 12-24 годин тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи і по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень;
· даними протоколу пред`явлення особи для впізнання із фототаблицею від 30 січня 2014 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила щодо неї грабіж;
· даними протоколу слідчого експерименту із фототаблицею від 31 січня 2014 року, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_9 розказав та показав як і де вчинив грабіж щодо потерпілої ОСОБА_12 .

Аналіз та оцінка наведених доказів, які повно та всебічно перевірялися в судовому засіданні, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинений повторно, та спростовує доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах кримінального провадження достатніх доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Органами досудового слідства виконано всі можливі та необхідні слідчі дії для повного та об`єктивного розслідування та встановлення істини у справі.

Докази, якими суд обґрунтував свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, є належними, допустимими, достатніми та достовірними.

Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

Зокрема, місцевим судом правомірно визнано недопустимими такі докази по справі, як протокол впізнання від 11 лютого 2014 року за участю ОСОБА_13 та протокол впізнання від 11 лютого 2014 року за участю потерпілої ОСОБА_11 у зв`язку із порушенням процесуального порядку проведення даних слідчих дій, а саме вимог ч.7 ст.233 КПК України, а тому, доводи обвинуваченого щодо невідповідності вказаних слідчих дій вимогам закону, є зайвими, і повторної оцінки апеляційного суду не потребують. Неналежне проведення вказаних слідчих дій органами досудового розслідування не впливає на законність прийнятого рішення по суті, оскільки наявних доказів досліджених місцевим судом та покладених в основу вироку достатньо для встановлення істинності по даному провадженню та доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 як одну із підстав недоведеності його вини на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка не впізнала його як нападника, який відкрито викрав її майно, не приймається колегією суддів до уваги, так як спростовується дослідженими матеріалами кримінального провадження, в тому числі і показаннями самої потерпілої, яка докладно розповіла обставини свого пограбування, в ході якого вона дійсно не бачила обличчя нападника в силу об`єктивних на те причин, а саме пізньої пори доби, однак вона детально запам`ятала та в подальшому описала зовнішні прикмети нападника (вік, стать, зріст, тілобудову), які за описом практично співпадають за ознаками з особою обвинуваченого та узгоджуються із показаннями інших потерпілих.

Крім того, із показань потерпілої ОСОБА_10 , наданих в місцевому суді, вбачається, що остання через декілька днів після її пограбування на продовольчому ринку в м. Кам`янці - Подільському в кіоску з продажу бувших у використанні мобільних телефонів, впізнала свій телефон, який був викрадений. Впізнала свій телефон потерпіла по ряду індивідуальних ознак, так як він був нестандартний, їй передали його із-за кордону, так званий «телефон - жабка», в якому був несправний поворотний механізм.

А із показань свідка ОСОБА_13 продавця кіоску з продажу бувших у використанні мобільних телефонів, встановлено, що саме ОСОБА_9 залишив йому мобільний телефон, належний потерпілій, в рахунок погашення боргу за ремонт іншого мобільного телефону.

Щодо доводів сторони захисту про, нібито, виявлені розбіжності в показаннях потерпілих щодо індивідуальних ознак нападника під час скоєння злочину, а саме хриплого голосу, темної довгої куртки, кольору очей, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки в показаннях всіх потерпілих вид одягу обвинуваченого та його антропометричні дані є схожими. Наявність в показаннях зазначених осіб дріб`язкових розбіжностей щодо прикмет одягу обвинуваченого, хрипоти в розмові, кольору очей, з урахуванням минулого часу після скоєння злочину та нічної пори доби, емоційного хвилювання під час нападу, а також суб`єктивного сприйняття кожної людини, не є суттєвими.

Доводи обвинуваченого про недопустимість показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони являються працівниками міліції, тобто заінтересованими особами, не відповідають вимогам ст. 65 КПК України, оскільки згідно частини 1 вказаної статті свідком може бути фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Вимоги вказаної статті не виключать можливість допиту в якості свідків працівників правоохоронних органів та оцінку їх свідчень в якості доказів у сукупності із іншими доказами.

Перевіркою справи також не встановлено порушення права ОСОБА_9 на захист, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження судом по суті. Обвинувачений, з огляду на матеріали кримінального провадження, мав практичну можливість захищати свої права всіма можливими способами, в тому числі з участю захисника, чим власне і неодноразово користувався, запрошуючи до участі в провадженні захисників, як самостійно, так і за рахунок держави. Всі клопотання обвинуваченого про забезпечення йому захисника були розглянуті слідчим та судом, відразу після подання відповідних заяв і вирішені у відповідності з нормами закону. Тому, заява сторони захисту в апеляційній скарзі про порушення права на захист обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду, є безпідставною.

При перевірці законності проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання з участю потерпілої ОСОБА_19 , апеляційний суд порушень вимог чинного законодавства не знаходить. Протокол пред`явлення особи для впізнання досліджувався в суді першої інстанції, є законним та допустимим. Участь захисника особи, яка підлягає впізнанню, на що посилається у апеляційній скарзі сторона захисту, під час проведення даної слідчої дії не є обов`язковою.

Крім того, в суді першої інстанції під час допиту потерпіла ОСОБА_19 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_9 є саме тою особою, що вчинила грабіж, що власне і підтверджує правдивість її показань та достовірність отриманого результату проведення впізнання на досудовому слідстві.

Під час судового розгляду в місцевому суді перевірялися і доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не міг вчинити дане кримінальне правопорушення, так як 07 грудня 2013 року, 23 грудня 2013 року він перебував разом із своїм знайомим ОСОБА_20 , а 28 січня 2014 року, в час вчинення грабежу, він йшов додому і з дому не відлучався.

Зазначене алібі спростоване допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що 07 грудня 2013 року він дійсно перебував з обвинуваченим, хоч не може точно сказати о котрій годині вони розійшлися по домівках, о першій чи о другій, однак точно може сказати, що це було після 24 години, тоді як злочин вчинено близько 01 години 30 хвилин.

Щодо епізоду від 23 грудня 2013 року свідок зазначив, що після спілкування дома в його товариша, вони розійшлися близько 02 години, а злочин вчинено близько 03 години 50 хвилин.

З приводу останнього епізоду, який мав місце 28 січня 2014 року, стороною захисту не було представлено доказів перебування обвинуваченого за місцем його проживання на момент вчинення грабежу.

Колегія суддів розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо непричетності до інкримінованих йому злочинів критично, як своєрідний спосіб уникнення відповідальності за скоєні діяння, позаяк така позиція обвинуваченого повністю спростовується дослідженими в місцевому суді та перевіреними в апеляційному порядку доказами.

В кримінальному провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого заборонених законодавством методів розслідування, в тому числі під час проведення слідчого експерименту від 31 січня 2014 року, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , викладені у поданій апеляційній скарзі, про застосування працівниками міліції щодо нього заборонених методів під час проведення слідчого експерименту 31.01.2014 року, що виразилися у примушуванні показувати місця пограбування, спростовуються фотознімками, наявними в даному протоколі, відповідно до яких, обвинувачений самостійно демонструє місця вчинення пограбування; показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_17 , який залучався для проведення вказаної слідчої дії у якості понятого, який підтвердив законність проведення вказаної слідчої дії. Усі учасники слідчої дії, відповідно до її змісту, у тому числі й сам обвинувачений, підписали протокол проведення слідчого експерименту без зауважень, погодившись із результатами та перебігом його проведення. Результати проведення слідчого експерименту повністю узгоджуються із показаннями наданими потерпілими щодо місця та обставин їх пограбування.

Не може погодитися колегія суддів із твердженнями обвинуваченого ОСОБА_9 про неправдивість показань свідка ОСОБА_13 , так як, начебто, останній надавав показання на прохання правоохоронних органів, тому що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, працює на ринку неофіційно та має родинні зв`язки з працівниками міліції, оскільки дані міркування обвинуваченого носять абстрактний характер та не підтверджуються жодними фактичними даними.

Таким чином, на переконання колегії суддів, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б свідчили про порушення з боку слідчих органів та суду вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку про що порушено питання в апеляційній скарзі сторони захисту.

Не допустив суд порушень закону і при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 . Умотивувавши своє рішення, суд призначив йому покарання відповідно до вимог ст.65 КК України, із врахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є осудним, однак виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі є необхідним та достатнім для попередження та запобігання вчиненню ним нових злочинів і не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду та задоволення апеляційної скарги сторони захисту, так як обвинувачений, який раніше судимий за умисні корисливі злочини проти власності, з непогашеною судимістю через незначний період часу після звільнення з місць позбавлення волі, повторно вчинив умисний, корисливий, тяжкий злочин проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, та небажання ставати на шлях виправлення, а тому підстав для пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 , в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

П о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .