Дата документу Справа № 336/9446/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/660/15
Єдиний унікальний № 336/9446/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого місця проживання не маючого, раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.1994 року за ст. 229-6 ч. 1 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі. Звільнився 19.12.1995 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.1998 року за ст. 114 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі. Звільнився 16.01.1999 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2001 року за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2003 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2005 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 263 ч. 1, ст. 70 ч. ч. 1, 4 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.12.2006 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2008 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 20.11.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 посилається на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

При цьому зазначає, що визнавши недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів стосовно обставин провадження, які ніким не оспорювалися, суд без проведення судового слідства та зміни прокурором обвинувачення, прийняв рішення про уточнення кваліфікації дій ОСОБА_6 по епізоду від 06.08.2014 року замість проникнення до житла на проникнення до іншого приміщення. Крім цього, перекваліфікував дії обвинуваченого і за епізодом замаху на крадіжку в магазині Єва від 05.09.2014 року з ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, чим порушив право обвинуваченого на захист, фактично погіршивши становище останнього.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України не врахував в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів, хоча останній був раніше неодноразово судимий за злочини різних категорій, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку. А також призначаючи обвинуваченому покарання не врахував попередні судимості ОСОБА_6 , який має 6 непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, в тому числі і тяжких, кількість епізодів, 4 з яких також відносять до категорії тяжких, обставину що обтяжує покарання рецидив злочинів та призначив остаточне покарання у мінімальному розмірі за найбільш тяжкою статтею КК України (ст. 185 ч. 3 КК), ще й із застосуванням принципу поглинення, як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, в порушення вимог ст. ст. 122, 124 КПК України не стягнув з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, хоча вартість проведених судових експертиз документально підтверджена матеріалами провадження та складає 1 130 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України і призначено покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; ч. 3 за ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою. У строк відбування покарання ухвалено зарахувати строк тримання обвинуваченого під вартою та рахувати цей строк з 20 листопаду 2014 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 19 червня 2014 року у період часу приблизно з 15 години 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин, ОСОБА_10 , діючи повторно із корисливих мотивів, скориставшись відчиненими дверима, шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_2 , де умисно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав належне ОСОБА_9 майно, чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

26 липня 2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , діючи повторно з корисливих мотивів, скориставшись відчиненими дверима, шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_3 , де умисно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав з коридору належне ОСОБА_11 майно, чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.

В липні 2014 року ОСОБА_10 в денний час, знаходячись у парку ім. Гагаріна поблизу Комунарської районної адміністрації, розташованої по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, не маючи передбаченого законом дозволу, шляхом присвоєння знайденого умисно придбав холодну зброю простої ударно-дробильної дії - саморобний кастет, який в подальшому умисно незаконно носив при собі до 05.09.2014 року, коли в ході його затримання кастет був вилучений працівниками міліції.

06 серпня 2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , діючи повторно із корисливих мотивів, відкривши калитку, шляхом злому замка проник до сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де умисно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав належне ОСОБА_12 майно, чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 474 гривні.

05.09.2014 року приблизно о 13 години 00 хвилин, ОСОБА_10 , діючи повторно, шляхом вільного доступу в магазині Єва ТОВ РУШ, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, буд. 18, діючи умисно, намагався таємно викрасти майно, вартістю 240 гривень, але довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений керуючою магазином.

10.08.2014 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , діючи повторно із корисливих мотивів, скориставшись необачністю ОСОБА_13 , а також тим, що його дії ніхто не бачить, умисно таємно викрав з дерев`яної лавки, розташованої біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 , майно, що належить останній на загальну суму 4 537 гривень 60 копійок.

22.10.2014 року приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, шляхом підбору ключа, проник до гаражу, розташованого біля будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_14 майно, чим спричинив майнової шкоди на загальну суму 1 640 гривень 56 копійок.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цього факту.

До осіб, зазначених у п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, належать не тільки німі, глухі, сліпі, це можуть бути також особи з іншими фізичними чи психічними вадами. Під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізовувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Разом з тим, вказані вимоги закону місцевим судом при розгляді справи, дотримані не були.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 згідно відповіді обласного клінічного наркологічного диспансеру має діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіодів, синдром залежності (т. 1 а.п. 88).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд порушив вимоги п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки під час судового провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має вищевказані психічні вади, а тому районний суд був повинен на стадії судового провадження забезпечити участь захисника.

За таких обставин, колегія суддів, не обговорюючи питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій та призначеної йому міри покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто судове провадження було здійснено за відсутності захисника, коли його участь є обов`язковою.

Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право при скасуванні вироку - ухвалити новий вирок, призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що згідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо буде встановлено порушення п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати обвинувальний вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до того ж районного суду на новий розгляд в іншому складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Зазначена ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4