Справа № 11-112007р.
ст. 121 ч. 2 КК України.
Соловей В.В. Доповідач- Сердюк О.Г.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 року колегія суддів судової палати
з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого судді - Широян Т.А.

суддів - Сердюка О.Г., Козака В.І.

з участю прокурора - Шваб Л.В.

адвоката - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

представника потерпілої - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах
засудженого ОСОБА_5 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області
від 25 жовтня 2006
року,

Цим вироком:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ст. 89
КК України не судимий, -

- засуджений за ст. 129
ч. 1
КК України до 1 року обмеження
волі та за ст. 121
ч. 2
КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України, шляхом поглинення менш суворої міри покарання
більш суворою остаточно до відбування покарання ОСОБА_5 призначено 8 років 6
місяців позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_2 1327 грн. 42
коп. майнової і 10 000 грн. моральної шкоди, на користь потерпілої ОСОБА_7 1 000 грн. моральної шкоди та 134 грн. 25 коп. на користь держави за проведення криміналістичної експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за те, що вчинив
погрозу вбивством потерпілої ОСОБА_7 та умисне тяжке тілесне ушкодження, що
спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8.

Так, 10
червня 2006 року біля першої
години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_8, під час сварки, демонструючи і приставляючи до шиї
ОСОБА_7 господарсько-побутовий ніж, погрожував їй вбивством. Погрозу вбивством
зі сторони ОСОБА_5, що виявилась у демонстрації і приставленні ножа до шиї та
висловлюванні при цьому погроз про позбавлення життя, ОСОБА_7 сприйняла як
реальну. Після цього, продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_5 на ґрунті
неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_8 спочатку удари ногами, руками у
будинку, а потім на подвір'ї господарства у область голови, обличчя, шиї,
грудної клітки чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких
останній 13.06.2006
року помер у Козелецькій ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні
ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми - крововиливів у м'які тканини голови з внутрішнього боку та м'які мозкові
оболонки і шлуночки головного мозку, два синці і одне садно на обличчі, один
синець у правій паховій області, один синець на передній поверхні грудної
клітки в області вирізки рукоятки грудини. Тілесні ушкодження спричинені від
тупих твердих предметів і могли бути заподіяні внаслідок нанесення не менше
восьми ударів руками, ногами із значною силою. Смерть ОСОБА_8 настала не
відразу після нанесення тілесних ушкоджень, а через значний проміжок часу, що
вимірюється годинами.

В спільній апеляції адвокат ОСОБА_6 який представляв інтересах засудженого
ОСОБА_5 та сам засуджений просять вирок суду скасувати, а справу провадженням
закрити, посилаючись на незаконність постановленого вироку суду та
невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. А саме, вважають, що
суд порушив право засудженого на захист, залишив поза увагою його доводи
стосовно не винуватості у скоєному та не дослідив в повному обсязі покази
свідків, які були допитані в ході судового засідання.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та
перекваліфікувати його дії із ст. ст. 121 ч. 2, 129 ч. 1
КК України на ст. 125 ч. 2 КК України. Свої вимоги аргументує тим, що суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку щодо кваліфікації його дій, оскільки вона не відповідає
фактичним обставинам справи та ступеню його участі і ролі в скоєному злочині.

В доповнені до апеляції засуджений ОСОБА_5 просить призначити по справі
додаткову судово-медичну експертизу, оскільки вважає, що смерть ОСОБА_8 могла
наступити внаслідок побиття останнього громадянкою ОСОБА_7 07.06.2006 року та 09.06.2006
року або з причини його випадкового падіння з порогу
будинку.

В запереченні заступник прокурора Козелецького району Хотимченко О.О.
просить апеляції засудженого ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_9 залишити без
задоволення, а вирок суду без змін. Мотивує це тим, що вирок є законним і
обґрунтованим, вина засудженого доведена повністю і знаходить своє
підтвердження в матеріалах кримінальної справи. Також, вважає, що суд правильно
кваліфікував дії засудженого та призначив
покарання враховуючи особу винного та обставини які обтяжують та пом'якшують
покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його адвоката
ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляції, думку прокурора, який
вважав вирок суду законним та обґрунтованим, пояснення потерпілої та її
представника, які заперечували проти апеляцій, перевіривши матеріали справи в
повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_5 у вчинені зазначених
у вироку діянь за обставин, встановлених судом відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому
засіданні доказів і є обґрунтованим.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав
частково і підтвердив, що дійсно він в ніч на 10 червня 2006
року заходив у будинок АДРЕСА_1, де проживав ОСОБА_8, з метою з'ясування стосунків з останнім. Під час
суперечки, яка виникла між ними, наніс потерпілому п'ять - шість ударів руками і ногами по різних частинах тіла.

Вважає, що від нанесених ударів не могла настати смерть ОСОБА_8 і
стверджує, що ОСОБА_7 не погрожував убивством.

Однак, твердження засудженого ОСОБА_5 про те, що він не
погрожував убивством потерпілій ОСОБА_7, і що від його дій не могла
настати смерть ОСОБА_8 не відповідають дійсності і спростовуються дослідженими
в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7, в ході досудового слідства і в судовому засіданні
категорично стверджувала, що ОСОБА_5 10 червня 2006 року близько 1
години, зайшовши в будинок її співмешканця ОСОБА_8 схопив
її за волосся та приставляв ножа до її шиї погрожуючи вбивством, а після того
як вона з переляку зігнула рукою лезо ножа, ОСОБА_5 викинув його і ударив її
головою у стіну. Такі дії ОСОБА_5 вона сприйняла як реальну погрозу своєму
життю.

Покази потерпілої ОСОБА_7 об'єктивно підтверджуються протоколом огляду
місця події (а.с. 10-11)
із якого слідує, що на підлозі будинку АДРЕСА_1 виявлено кухонний ніж із зігнутим лезом.

Будучи допитаним в якості підозрюваного (а.с.30-31) ОСОБА_5 показував, що
зайшовши в будинок ОСОБА_8 він відразу наніс рукою два-три удари в обличчя ОСОБА_7 а коли остання впала він почав бити ОСОБА_8 по
різним частинам тіла і наніс останньому не менше тридцяти ударів руками і
ногами. Від заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 втратив свідомість.

За таких обставини, колегія суддів вважає, що факт погрози вбивством потерпілій
ОСОБА_7 знаходить своє підтвердження і дії засудженого правильно кваліфіковано
судом за ст. 129
ч. 1
КК України.

Також потерпіла ОСОБА_7 підтвердила і факт нанесення ОСОБА_5 ударів по
різних частинах тіла ОСОБА_8 в його господарстві впродовж тривалого часу, як в
будинку так і на подвір'ї, ногами та руками по різним частинам тіла, в тому
числі і життєво важливі органи. Від нанесених ударів потерпілому стало погано.

Дані покази об'єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме: з
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ( а.с. 30-31), протоколом відтворення обстановки та обставин події (а.с.35, 36), висновком судово-медичної експертизи (а.с.49-54), згідно якого, на трупі
ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких і мають
причинний зв'язок з настанням смерті, утворились вони від дій тупих предметів і
могли бути заподіяні внаслідок не менше восьми ударів руками, ногами із значною
силою, відповідають терміну 10.06.2006 року і малоймовірно, що
весь комплекс виявлених тілесних ушкоджень міг бути отриманий при падінні з
ліжка на підлогу або з висоти власного зросту з подальшим ударом об пошкоджені
цегляні сходи.

Факт побиття ОСОБА_8 в нічний час 10 червня 2006 року підтвердили і свідки: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Давши оцінку зазначеним доказам, суд обґрунтовано визнав показання
зазначених свідків достовірними. При цьому, суд першої інстанції, обґрунтовано
дав критичну оцінку показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які
намагались вказати, що
смерть ОСОБА_8 могла наступити внаслідок його побиття 07.06.2006 року ОСОБА_7, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, оскільки вищевказані свідчення спростовуються
висновком судово-медичної експертизи № 94 від 24 липня 2006
року, із якого слідує, що давність спричинення тілесних
ушкоджень ОСОБА_8 відповідає строку 10 червня 2006 року (а.с.53).

Зазначена судово-медична експертиза була проведена досвідченим експертом
Михальчуком А.В., який має першу атестаційну категорію і стаж роботи за даним
фахом 25
років. Крім цього, при проведенні експертизи він
попереджався про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Висновок експерта узгоджується з визнаними по справі
достовірними доказами і тому вимога засудженого ОСОБА_5 про призначення по
справі додаткової експертизи являється безпідставною.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними доводи засудженого про
порушення його права на захист, оскільки як видно з матеріалів справи інтереси
засудженого як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні представляв адвокат Чернігівської обласної
колегії адвокатів ОСОБА_6.

Посилання засудженого в апеляції на те, що йому не було забезпечено право
ознайомитися з усіма матеріалами справи на мові, якою він володіє, не може бути
взято колегією суддів до уваги, оскільки з матеріалів кримінальної справи
слідує, що ОСОБА_5 знайомився з матеріалами справи із захисником (а.с.119) і
адвокатом (а.с.120). Під час даних слідчих дій клопотань про те, що не розуміє
української мови ОСОБА_5 не заявляв, а навпаки під час допиту як підозрюваного
(а.с.30-31) стверджував, що він вільно володіє українською мовою, із
характеристики з місця проживання слідує, що ОСОБА_5 являється українцем, з 1997 року проживає в Україні, навчався у професійно-технічному училищі на
території України і крім цього при розгляді справи в суді апеляційної інстанції
вільно пояснював і відповідав на запитання на українській мові.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого
ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Отже вирок суду грунтується на достатніх і достовірних доказах. Дії
засудженого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані судом за ст.ст. 121 ч.2, 129
ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд першої інстанції у
відповідності із вимогами ст. 65 КК України призначив
його враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів,
обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання і даних, що характеризують
особу винного.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального законодавства, які б тягли за собою безумовне
скасування вироку, по справі не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України,

колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_5 та спільну апеляцію засудженого ОСОБА_5 і
адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду
від 25 жовтня 2006
року щодо ОСОБА_5 - без змін.

Судді:

Сердюк О.Г.

Широян Т.А. Козак
В.І.