Справа № 589/5285/14-к
Провадження № 1-кп/589/31/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001410 від 02.08.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, пенсіонера, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:
01.08.2014 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на сходинковому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, під час сварки з колишньою співмешканкою ОСОБА_4 , схопив останню за кисть лівої руки та вивернув її, спричинивши ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги V пальця лівої кісті зі зміщенням уламків, що спричинило тривалий розлад здоров`я останньої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому діянні не визнав, зазначивши, що з ОСОБА_4 вони мешкають в одному будинку: він на 5-му, а вона на 4-му поверсі. Раніше у нього з потерпілою були стосунки, які він завжди вважав лише дружбою, вони не співмешкали, потерпіла лише іноді приходила ночувати до нього, наполягала на реєстрації шлюбу з ним, але він до потерпілої не ходив. Під час стосунків з потерпілою у нього зникали речі з квартири, часто остання затівала сварки. Коли він вирішив припинити з нею спілкування, потерпіла почала чіплятись до нього, погрожувати, псувати замок в дверях його квартири, телефонувати вночі, він навіть був змушений неодноразово звертатись до міліції з приводу цих погроз. Останні 10 місяців він співмешкає з ОСОБА_7 01 серпня 2014 року, ввечері близько 22-ї години він був на балконі своєї квартири, коли побачив, що по вулиці з однієї сторони до будинку йде ОСОБА_4 , а з іншої - ОСОБА_7 , яка зателефонувала йому та попрохала її зустріти, оскільки побоювалась ОСОБА_4 , тому що остання напередодні також ображала ОСОБА_7 та навіть бігала до неї на роботу сваритись. Він накинув на себе халат та, вийшовши з квартири, почав спускатися донизу. На 4-му поверсі в тамбурі біля дверей своєї квартири стояла ОСОБА_4 , яка навмисно його підстерігала, та, побачивши його, з лайкою та образами наскочила на нього. ОСОБА_7 в цей час підіймалась по сходинкам на 4-й поверх. Він взяв ОСОБА_4 за плечі, за руки він її не хапав, та трохи відтіснив у тамбур, щоб дати можливість спокійно пройти ОСОБА_7 та не допустити, щоб ОСОБА_4 на неї напала. Коли він відпустив плечі ОСОБА_4 , та стала

чіплятись руками за його халат, в руках у неї були ключі. Він почав відривати її руки від себе, при цьому потерпіла впустила ключі. Він брав потерпілу за зап`ястки, а не за пальці, але потерпіла продовжувала хапатись за його халат, а він намагався відсторонити її руки від себе. Коли він побачив, що ОСОБА_7 вже пройшла на 5-й поверх, він розвернувся і пішов, а ОСОБА_4 ще 2-3 м бігла за ним та лаялась. Весь інцидент тривав не більше 2 хвилин. Потерпіла нічого не казала, що в неї щось болить, наміру спричинити їй будь-які пошкодження він не мав, лише захищався від неї та не хотів, щоб вона за нього чіплялась. Будь-хто на його місці діяв би так, як він. Вважає, що потерпіла могла навмисно сама собі зламати палець, щоб потім звинуватити його, оскільки від неї всього можна очікувати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим вона проживала в цивільному шлюбі більше 6 років. У вересні 2013 року вона пішла від нього, але в грудні 2013 року вони примирились та ще деякий нетривалий час знову жили разом та потім розійшлись, бо обвинувачений зловживав алкоголем, хоча йому протипоказано. На даний час обвинувачений співмешкає з ОСОБА_7 . Ніяких стосунків з обвинуваченим вона не бажає мати, навпаки, хоче, щоб він та його співмешканка залишили її у спокої. Ні погроз, ні образ вона ні обвинуваченому, ні його співмешканці ніколи не виказувала, це вони їй погрожують, крім того, обвинувачений ще до цього випадку на неї нападав та бив її. Нічого ніколи у нього не крала, навпаки, це обвинувачений позичив у її доньки гроші, а потім відмовився віддавати, ще й звернувся в міліцію. Вона також зверталась в міліцію. З ОСОБА_7 у неї був конфлікт лише через те, що остання, як з`ясувалось потім, працює в пологовому будинку, і, коли там перебувала донька потерпілої в травні 2014 року, вона ( ОСОБА_4 ) принесла доньці їжу та кілька разів прохала чергову ОСОБА_7 передати ці речі, але остання робила вигляд, що не чує прохань, що обурило потерпілу. Після цього ОСОБА_7 постійно погрожувала їй, що відправить її (потерпілу) в психіатричну лікарню. Дня за три до інциденту з обвинуваченим вона йшла додому та побачила ОСОБА_7 і вирішила з нею поговорити, щоб більше у них не виникало конфліктів. Вона чекала ОСОБА_7 в будинку між 3-м та 4-поверхом та, коли та підійшла, запитала в неї, що та від неї (потерпілої) хоче та чому так себе поводить. ОСОБА_7 почала навмисно не давати їй пройти, тоді вона злегка пальцями відсторонила її, а ОСОБА_7 хотіла вдарити її пакетом, при цьому ручки пакету відірвались та все, що було в пакеті, розсипалось. ОСОБА_7 зібрала речі і пішла наверх. Поки вона (потерпіла) відкривала двері до своєї квартири, то чула, як ОСОБА_6 відкрив двері ОСОБА_7 і та відразу почала скаржитись йому, що вона ( ОСОБА_4 ) її побила. ОСОБА_6 був п`яний та погрожував, що вб`є її (потерпілу). 01 серпня 2014 року вона була у своєї доньки, повертаючись ввечері додому, вона побачила ОСОБА_7 , яка, забачивши її, зупинилась та почала відразу ж комусь телефонувати. Вона (потерпіла) навмисно пішла швидше, майже бігом, щоб скоріше прийти додому, бо боялася обвинуваченого. Не встигла вона піднятись на свій поверх (залишилось 2-3 сходинки), як на неї налетів розлючений ОСОБА_6 , схопив за плечі та почав штовхати в тамбур, притиснув її спиною до стіни. В цей момент ОСОБА_7 ще не було на сходинках. На згині руки у неї була сумка, ключі від квартири дістати вона не встигла. ОСОБА_6 бив її по рукам так, що вона їх навіть підійняти не могла і потім вони були в синцях. Цей момент ОСОБА_7 вже бачила та сміялась. Вона (потерпіла) від цього всього була в шоковому стані. Потім ОСОБА_6 схопив її за шию та почав душити; вона підняла руки, щоб захиститись, при цьому впала сумка, вона не чіплялась за нього, навпаки, намагалась його відштовхнути. Обвинувачений схопив з силою її долоні, а потім різко смикнув вниз, вона почула тріск, і, коли ОСОБА_6 відпустив її руки та відступив, вона побачила, що мізинець на лівій руці висить неприродно, в іншу сторону, та почав набрякати. Біль в цей момент вона не відчувала, лише хвилин через 5-10 палець почав боліти. Вона обвинуваченому навздогін сказала, що він їй руку зламав, на що обвинувачений сказав, що сьогодні зламав їй руку, а завтра голову зламає. Вона пішла додому розповіла все матері, а потім пішла до доньки, яка відправила її в лікарню, де їй відразу ж наклали гіпс. Претензій до обвинуваченого вона не має, лише хоче, щоб він до неї не чіплявся, не ображав та не переслідував. Крім того, не бажає, щоб його карали обмеженням чи позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , показала, що вона працює в пологовому будинку та співмешкає з обвинуваченим з грудня 2013 року. Потерпіла постійно погрожує ОСОБА_6 , що «посадить» його, також ОСОБА_4 приходила до неї на роботу та її (свідка) там зганьбила. За три дні до інциденту її співмешканця з ОСОБА_4 , остання зустріла її в будинку на сходинковому майданчику, вдарила її ногою та почала погрожувати облити кислотою. 01 серпня 2014 року ввечері вона йшла додому та побачила ОСОБА_4 , яка також йшла до будинку, вона навмисно пропустила ОСОБА_4 поперед себе та зателефонувала ОСОБА_6 , щоб він зустрів її (свідка), ще й зачекала хвилин 5 і лише потім пішла до будинку. ОСОБА_4 чекала її на сходинковому майданчику та знову почала ображати. Свідок почула, як хлопнули двері, та згодом прибіг ОСОБА_6 , який став прохати потерпілу залишити їх в спокої, ОСОБА_4 почала хапатись руками за халат обвинуваченого (чи було що-небудь в руках у потерпілої свідок не пам`ятає). ОСОБА_6 відстороняв її руки від себе. ОСОБА_4 , чіпляючись, розв`язала поясок на халаті обвинуваченого, і цей поясок впав на підлогу. ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_4 , підійняв поясок, зав`язав, а потім ОСОБА_4 знову почала підскакувати до нього та хапати за халат, при цьому вони змістились в тамбур. ОСОБА_6 відстороняв її руки, за шию він потерпілу не хапав, а потім відштовхнув її та почав підійматись на свій поверх, вона (свідок) йшла на 3-4 сходинки попереду ОСОБА_6 . ОСОБА_4 пішла до себе та грюкнула дверима. Свідок не чула, щоб потерпіла під час інциденту казала ОСОБА_6 , що той зламав їй палець та взагалі, якби дійсно ОСОБА_6 зламав їй палець, потерпіла мала б відреагувати.

Свідок ОСОБА_8 , донька потерпілої, в судовому засіданні показала, що мати з обвинуваченим співмешкала близько 7 років, вже півроку як вони розійшлись. Жили вони в квартирі обвинуваченого. Коли у обвинуваченого починались «запої», він затівав сварки, та мати йшла жити в свою квартиру, потім він просив пробачення та на деякий час - до наступного «запою», мати поверталась до ОСОБА_6 . Мати спиртне не вживає, бо має алергію на алкоголь. Свідок постійно казала матері, щоб вона припинила стосунки з ОСОБА_6 01 серпня 2014 року мати після роботи прийшла до неї (свідка), ніяких ушкоджень у матері вона не бачила, мати ні на що не скаржилась. Мати побавилась з онукою, а потім, близько 22-ї години вечора пішла додому. Хвилин через 15 мати прибігла до неї, в матері була набрякла ліва рука та неприродно вивернутий в бік палець. Мати всю трусило, вона була в шоковому стані. Мати розповіла їй, що зустріла в під`їзді свого будинку обвинуваченого, який притиснув її до стіни та хапав і вивертав їй руки. Свідок наполягла, щоб мати пішла в лікарню, а там вже викликали міліцію.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 показав, що кістки мізинців рук та ніг людини достатньо крихкі, тому легко ламаються, і біль при переломі цих кісток не такий різкий, як при переломі великих кісток. При такому переломі, як у потерпілої, біль має відчуватись, але не обов`язково в момент самого перелому кістки, відчуття болю може з`явитись і пізніше: через 10-20 хвилин. Інтенсивність відчуття болю залежить також і від індивідуальних особливостей людини: від того низький чи високий у неї больовий поріг, також людина може не відчувати біль, якщо перебуває в стані сильного емоційного збудження, стресу або якщо перебуває під дією анестетиків, в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_10 , мати обвинуваченого, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 та її син співмешкали років 5 чи 6, та ОСОБА_4 наполягала на реєстрації шлюбу. Син її виганяв, але ОСОБА_4 нав`язувалась йому. Син розказував, що під час співмешкання з потерпілою у нього зникали речі з квартири. Зі слів сина їй відомо, що потерпіла підстерігала його, коли той йшов зустрічати ОСОБА_7 , вискочила на нього «із-за лаштунків» та схопила за халат, а він намагався відірвати її руки від себе. Потерпіла постійно погрожує і йому, і їй свідку. Її син - гарна людина, і ніколи нікому поганого не зробить.

З висновку судово-медичного експерта № 238 від 05.08.2014 року вбачається, що в ході проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , експертом було встановлено, що у ОСОБА_4 мав місце перелом проксимальної фаланги п`ятого пальця лівої руки зі зміщенням відламків, який кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, так як для загоєння перелому потрібно більше 21 дня. Даним висновком підтверджується, що травма могла утворитися 01.08.2014 року від дії не менш як одного травматичного впливу. В момент спричинення тілесного ушкодження потерпіла могла перебувати як у вертикальному, так і горизонтальному чи близькому до нього положенні. (а.с. 41).

Відомості зазначені в протоколі слідчого експерименту з фототаблицями до нього за участю потерпілої ОСОБА_4 від 21 серпня 2014 року, під час якого потерпіла показала, як обвинувачений хапав її за руки, в якому положенні при цьому перебувала вона та обвинувачений, не суперечать показам потерпілої, наданим в судовому засіданні. (а.с. 42-47)

Згідно висновку судово-медичного експерта № 238/Д від 28.08.2014 року механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_4 , відповідає механізму заподіяння тілесного ушкодження, продемонстрованого потерпілою в ході слідчого експерименту 21.08.2014 року. (а.с. 55).

Таким чином, показання потерпілої, свідка ОСОБА_8 та досліджені письмові докази узгоджуються між собою та спростовують показання обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Також дослідженими доказами підтверджено отримання ОСОБА_4 тілесного ушкодження саме внаслідок дій ОСОБА_6 , що спростовує покази останнього та доводи його захисника щодо самозахисту обвинуваченого, а показаннями експерта спростовуються посилання сторони захисту, як на доказ самоскалічення потерпілої, що остання не відчула болю в момент перелому, а отже перелому і не було в момент сварки.

З показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 вбачається, що вони мають істотні суперечності: так, обвинувачений показав, що потерпіла підстерігала його і наскочила на нього з тамбуру, в той час як свідок стверджувала, що ОСОБА_4 чекала її на сходинковому майданчику і затіяла сварку саме з нею, а згодом прибіг обвинувачений і відтіснив ОСОБА_4 в тамбур.

Зважаючи, що свідок ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі з обвинуваченим, а свідок ОСОБА_10 є його матір`ю, суд розцінює показання вказаних свідків, як намагання допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності, а показання обвинуваченого як спосіб самозахисту, та не враховує їх.

З наданого стороною обвинувачення протоколу слідчого експерименту від 03.09.2014 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в проведенні слідчого експерименту приймав участь та надавав покази, зафіксовані у протоколі, як свідок. (а.с. 48-52)

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зважаючи на вказане, суд, відповідно до ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 87, ч. 1 ст. 89 КПК України, визнає протокол слідчого експерименту від 03.09.2014 року та висновок судово-медичного експерта № 238/Д від 16.09.2014 року недопустимими доказами, оскільки висновок був наданий експертом на підставі даних протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_6 в статусі свідка від 03.09.2014 року. (а.с.48-52, 57)

Висновками за результатами розгляду заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 21.04.2014 р., 21.05.2015 р. та 03.08.2014 р. підтверджується лише наявність неприязних відносин між потерпілою та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , чого не заперечують і вказані особи, але дані висновки жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_6 (а.с. 60-62)

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 повністю підтверджена належними і допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як намагання уникнути покарання.

Суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, об`єктивна сторона якого щодо часу, місця, способу, обстановки та з суб`єктивна сторона, а саме, що обвинувачений діяв з прямим умислом, що раптово виник в процесі сварки з потерпілою на ґрунті існуючих неприязних стосунків між ними, підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, які є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, є учасником бойових дій, нагороджений грамотою Президії Верховної Ради СРСР згідно указу від 28 грудня 1988 року за мужність і воїнську доблесть, проявлені при виконанні інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан.

Обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 01.12.1993 року з приводу неуточненого розладу особистості (іпохондричного). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 41, проведеної 12.02.2015 року, ОСОБА_6 на час вчинення злочину не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв ознаки органічного розладу особистості з помірно-вираженим астено-іпохондричним синдромом, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На даний час ОСОБА_6 виявляє ознаки органічного розладу особистості з помірно-вираженим астено-іпохондричним синдромом, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; з 1995 року обвинувачений визнаний інвалідом ІІ групи по психопатології, з 06.02.2007 року - безстроково. (а.с. 70, 85-87)

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання, судом не встановлено.

З врахуванням зазначеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Підтвердження наявності в справі речових доказів та процесуальних витрат суду не надано.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1