Справа № Провадження №11-360/12 11/1090/1609/12 Головуючий у І інстанціїМезін
Категорія47Доповідач у 2 інстанції Левчук
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Левчука О.Д.,

суддів Говорухи В.І., Бех М.О.,

з участю прокурора Тарасюк Т.В.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2010 року яким:

ОСОБА_2, 26. 08.1973 р.н.

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2,

не одруженого, не працюючого,

проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Перемоги, 127 кв. 78, раніше неодноразово судимий,

останній раз 22.06.2007 року Білоцерківським

міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК

України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 25.10.2007

року звільнений по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 04.05.2010 року, близько 20 год. 25 хв. ОСОБА_2, перебуваючи на центральному пляжі, що по вул. Росьова в м. Біла Церква Київської області, де на піску, повторно, незаконно придбав-знайшов паперовий згорток, який був заповнений сухою подрібненою наркотичною речовиною зеленого кольору, вагою 5,7 гр., який поклав до правої кишені своєї курточки , у яку він був одягнений, де незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_2, знаходячись на центральному пляжі, був зупинений працівниками міліції і на пропозицію працівників міліції в присутності понятих з правої кишені своєї курточки самостійно дістав паперовий згорток, який був заповнений сухою подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 199/х від 15.07.2010 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в сухому стані становить 5,7 г.

Не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини засудженого та кваліфікації його дій, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор вказує на те, що призначене судом покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме не враховано те, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, після звільнення з місць позбавлення волі не працює та продовжує вчиняти нові умисні злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Адвокат ОСОБА_1В в інтересах засудженого ОСОБА_2, в своїй апеляції просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом допущена однобічність і неповнота судового слідства, не допитані всі свідки, показання яких мають важливе значення, а свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 дали суду суперечливі покази.

Засуджений в апеляції просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Зазначає, що розгляд кримінальної справи проводився з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства та порушено його право на захист. Крім того судом було відхилено його клопотання про надання йому копії обвинувального висновку.

В доповненнях до апеляції зазначає, що суд відхилив його законну вимогу про виклик в судове засідання експерта та свідка, показання яких мали істотне значення для справи, чим обмежив його право на захист.

В доповненнях до апеляції, які надійшли на адресу суду 02.03.2012 засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що суд не врахував дані про його особу, зокрема те, що у нього на утриманні знаходиться хвора матір, інвалід 1 групи по зору та він сам хворіє на туберкульоз легенів. Крім того, судом порушувались його процесуальні права, а саме суд проігнорував його клопотання про надання йому копії обвинувального висновку та виклик свідків, які б могли підтвердити факт його затримання біля будинку за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи, викладені в апеляціях, вислухавши думку прокурора, який вважав апеляції засудженого та його захисника безпідставними, та підтримав доводи, викладені в апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, апеляційний суд вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Досліджуючи зібрані в ході досудового та судового слідства докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Такий висновок суду є обгрунтованим і підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в ході судового розгляду справи доказами.

Твердження засудженого та його захисника про те, що вина ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому злочині не доведена, а наркотичний засіб йому підклали працівники міліції є безпідставними та спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так винність засудженого підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Зазначеним показанням свідків суд дав належну оцінку та навів інші докази на підтвердження вини ОСОБА_2, які узгоджуються між собою і спростовують доводи засудженого та його захисника, викладені в апеляціях.

Посилання на те, що суд упереджено проводив розгляд справи, не викликав свідків, щодо яких він заявляв клопотання, а свідки, які були присутні дали суперечливі показання також є безпідставними і не підтверджуються доказами , які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з протоколу судового засідання, за клопотанням підсудного в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9, який не підтвердив доводи ОСОБА_2І про його затримання біля будинку за місцем проживання. Що стосується інших клопотань, які були заявлені ОСОБА_2І під час судового розгляду справи, то суд навів мотиви, за яких було відмовлено у задоволенні вказаних клопотань.

Суд повно всебічно та обєктивно дослідив обставини справи, а також належно оцінив зібрані у справі і досліджені у судовому засіданні докази.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 під час досудового слідства давав логічні та послідовні покази, в яких вину визнавав повністю та зазначав, що будь-який тиск з боку працівників міліції на нього не здійснювався.

Перебуваючи на підписці про невиїзд, ОСОБА_2 не був обмежений у своїх правах, в тому числі і на захист. З огляду на матеріали справи, засуджений відмовлявся від участі захисника на стадії досудового слідства і зі скаргами на неправомірні дії працівників міліції не звертався.

Посилання ОСОБА_2 на неправомірні дії працівників міліції та невизнання вини в судовому засіданні, суд оцінив як лінію захисту, спрямовану на ухилення від кримінальної відповідальності з якою погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляції засудженого про те, що розгляд кримінальної справи проводився з грубим порушенням кримінально-процесуального закону і його було обмежено у правах на захист, зокрема в тому, що суд не відреагував на його клопотання про надання йому копії обвинувального висновку та інших документів, є голослівними та не підтверджується обєктивними даними.

Як вбачається з матеріалів справи, копію обвинувального висновку ОСОБА_2 було вручено 15.07.2010 року, що підтверджується відповідною розпискою. В подальшому засудженому неодноразово надавалась можливість знайомитися з матеріалами справи та робити з них виписки.

Що стосується міри покарання, то згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання щодо ОСОБА_2 суд врахував всі обставини справи, в тому числі і ті, на які прокурор посилається у своїй апеляції. Доводи, наведені судом, узгоджуються із даними, що характеризують особу винного.

Твердження прокурора про те, що судом не враховано, що ОСОБА_2 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та після звільнення з місць позбавлення волі ніде не працює, є безпідставними та необґрунтованими.

Призначене покарання щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Інших істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 залишити попередню тримання під вартою.

Головуючий:

Судді: