Справа № 541/2355/14-к
Провадження № 1-кп/541/9/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000616, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миргород Полтавської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 30 червня 2014 року, в м.Миргороді, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту по вул.Боровиковського зустрів неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою намагався завести розмову і провести додому та в подальшому йшов за нею незважаючи на категоричну відмову потерпілої. Проходячи повз міське кладовище мікрорайону «Дранки», що поблизу вулиць Хуторянської та Єрківської в м.Миргороді, він обігнав потерпілу, перегородивши їй шлях, після чого схопив і в подальшому утримував її за ліву руку та штовхнув на землю, де, під погрозою застосування насильства, поставивши потерпілу у безвихідний стан, чим паралізував її волю, тим самим змусив поступитись його вимогам та знявши з останньої одяг, згвалтував, тобто вступив у статеві зносини проти її волі.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.152 КК України підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні повідомила, що 30 червня 3014 року, близько 21 години вона сиділа на зупинці автобуса по вул.Боровиковського в м.Миргороді і слухала музику на мобільному телефоні. В цей час до неї підійшов ОСОБА_8 , якого вона раніше не знала і завів з нею розмову, яку вона не бажала підтримувати тому коротко відповідала на його запитання. Потім він відійшов і вона вирішила зайти в магазин купити води та йти додому. Коли вона була в магазині ОСОБА_8 також зайшов у магазин, купив собі пива, а коли вона вийшла з магазину та пішла додому, пішов за нею. Коли вони перейшли міст вона сказала вона повідомила, що далі піде сама, але ОСОБА_8 наполягав провести її додому, тому вона, не бажаючи щоб він знав де вона живе, повідомила йому що піде до подруги, яке живе за кладовищем. Вона пішла через кладовище, ОСОБА_8 йшов позаду а потім наздогнав, схопив за руку, почав розстібати їй пояс та знімати з неї джинси, потім повалив на землю, при цьому з неї спали сонцезахисні окуляри, ліг на неї та скоїв статевий акт у природний спосіб. При цьому вона кричала та намагалась опиратись, але ОСОБА_8 затуляв їй рота та погрожував щоб вона заспокоїлась а то буде гірше. Вона не зрозуміла, чи закінчив фізіологічно ОСОБА_8 статевий акт, але він піднявся, надів свої штани та сказав щоб вона одягалась та нікому не казала про те, що сталося. Вона теж піднялася, одяглася та пішла додому. Оскільки вона проживає з дідусем і бабусею, тому що батьки працюють в м.Києві, вона зателефонувала своєму другові і розповіла, що з нею сталося, а той порадив їй повідомити матері. Вона зателефонувала матері і після розмови з нею зателефонувала в міліцію.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні повідомив, що будує собі житловий будинок по АДРЕСА_2 . Бригада будівельників, яку він найняв, привела з собою ОСОБА_8 , який виконував допоміжні роботи та в зв`язку з тим, що , як повідомили будівельники, йому не було де жити, мешкав на будівництві. Після 30 червня 2014 року він десь пропав і після нього залишились деякі речі в т.ч. сонцезахисні окуляри, які в подальшому забрали працівники міліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 4 липня 2014 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_8 як чоловіка, який згвалтував її 30.06.2014р. (а.п.79-85 т.1);

- висновком експерта № 192 від 08.07.2014р. про результати трасологічної експертизи, згідно якого слід взуття, виявлений та сфотографований 30.06.2014 року при огляді місця події по факту згвалтування неповнолітньої ОСОБА_5 на території міського кладовища мікрорайону «Дранки», що в м.Миргороді поблизу вул.Хуторянська та Єрківська Полтавської області, залишений такою ж груповою належністю взуття, як частина низу взуття на праву ногу, що добровільно видав ОСОБА_8 08.07.2014р. (а.п.101-107 т.1);

- протоколом огляду предметів від 09.07.2014 року, згідно якого були оглянуті сонцезахисні окуляри чорного кольору з червоним обідком, які видав ОСОБА_11 та повідомив, що дані окуляри залишив у нього на будівництві ОСОБА_8 , який працював різноробочим (а.п.119-121 т.1);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.07.2014 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала сонцезахисні окуляри, видані ОСОБА_11 , як свої сонцезахисні окуляри, які впали у неї з голови на міському кладовищі мікрорайону «Дранки» 30.06.2014 року (а.п.130-131 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2014 року з фототаблицею та відеозаписом, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 розповіла і показала на місці обставини вчинення ОСОБА_8 згвалтування (а.п. 1-9 т.2).

Захисник в судовому засіданні висловив думку про те, що його підзахисний не скоював згвалтування потерпілої ОСОБА_5 , оскільки остання давала суперечливі показання про обставини його скоєння, показання, які давав ОСОБА_8 під час досудового розслідування та в суді не можна приймати до уваги оскільки згідно висновку додаткової судово-психіатричної експертизи № 38 від 27.01.2015 року наявне у досліджуваного вроджене недоумство з поведінковими порушеннями позбавляє його здатності давати об`єктивні показання по обставинам інкримінованого йому протиправного діяння, згідно висновків судово-медичних та судово-цитологічних експертиз тілесних ушкоджень, характерних для згвалтування або слідів сперми та крові на потерпілій та її одежі не виявлено, також не виявлено крові та клітин вагінального епітелію на одежі ОСОБА_8 та у змивах з його статевого члену, отже докази вчинення його підзахисним суспільно небезпечного діяння, яке йому інкримінується відсутні і він не потребує госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Суд частково приймає до уваги доводи захисника та вважає недопустимими доказами фактичні дані, отримані від ОСОБА_8 під час слідчого експерименту та судового розгляду, проте факт вчинення ним інкримінованого протиправного діяння підтверджується іншими наведеними вище доказами. При цьому суд не вбачає підстав для сумніву у правдивості показань потерпілої під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки згідно акту судово-психіатричного експерта № 393 від 28.07.2014 року по результатах амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи потерпілої вона могла правильно сприймати обставини, які мають значення по справі і давати по ним відповідні покази, ознак підвищеної навіюваності не виявляє. Під час судового розгляду не було виявлено мотивів, з яких потерпіла могла б обмовити ОСОБА_8 . Суд також вважає логічними пояснення потерпілої про те, що при поданні нею заяви про вчинене кримінальне правопорушення був присутнім її дядько, при якому їй було соромно зізнатись що її згвалтували, тому вона повідомила про спробу згвалтування. Суперечностей між обставинами, встановленими під час слідчого експерименту з участю потерпілої, та її показаннями під час судового розгляду суд не вбачає. Відсутність слідів сперми та крові на потерпілій та її одязі та травматичних ушкоджень в ділянці статевих органів можна пояснити відсутністю даних про те, що статевий акт був закінчений ОСОБА_8 у фізіологічному розумінні та тим що потерпіла раніше жила статевим життям. З урахуванням останньої обставини у суду немає сумнівів щодо того що потерпіла розуміє, що таке статевий акт, його початок і закінчення, отже може давати про це достовірні показання. Відсутність клітин вагінального епітелію у піднігтьовому вмісті з пальців рук, мазках-відбитках та змиву зі статевого члену ОСОБА_8 пояснюється тим що відповідні біологічні зразки були відібрані у нього лише 11.07.2014р. (а.п. 147, 148 т.1), тобто більше ніж через 10 днів після статевого акту.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_8 своїми діями вчинив зґвалтування неповнолітньої, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрозою його застосування, тобто суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.152 КК України.

За результатами амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведеної фахівцями Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева 28.07.2014р. (акт судово-психіатричного експерта № 395), ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованого протиправного діяння не страждав на хронічне психічне захворювання чи тимчасовий розлад, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, ступінь якого є таким, що позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння. ОСОБА_8 підпадає під ч.2 ст.19 КК України та згідно ч.4 ст.94 КК України потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом (а.п.178-184 т.1).

У відповідності до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 38 від 27.01.2015 року за результатами додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 наявне у останнього вроджене недоумство є постійним, але воно обтяжується вираженими порушеннями поведінки, що потребують лікувальних заходів. Рекомендовані йому примусові заходи медичного характеру направлені на лікування (усунення) вказаних порушень поведінки (а.п.44-48 т.2).

Згідно ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, з посиленим наглядом, або із суворим наглядом.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 виявляє активний тип суспільної небезпечності через наявність у нього емоційно-вольових порушень на фоні розумової відсталості, тяжкість скоєного, з урахуванням висновків комплексної судової психолого-психіатричної та судово-психіатричної експертиз, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 передбачені ст.94 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Керуючись ст. ст. 503, 513, 516 КПК України, ст. ст. 92-94 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Речові докази по справі:

- джинсові жіночі штани «Мiss Free» темносинього кольору, жіночі труси сірого кольору із окантуванням рожевого кольору та бантом з лівої сторони, сонцезахисні окуляри «Say San» чорного кольору з червоним обідком, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої;

- джинсові чоловічі штани «Big Jeans» темносинього кольору, тканеві чоловічі капці темносірого кольору, футболку темносірого кольору та кепку синього кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області повернути законному представнику ОСОБА_8 ОСОБА_9 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний судПолтавської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1