Провадження № 1-кп/161/115/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 28 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

основних присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000433, що надійшов з прокуратури Луцького району 23.01.2015 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Омеляник Волинської області, українця, гр.України, з вищою освітою, неодруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого лікарем-ендоскопістом Волинської обласної клінічної лікарні, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.09.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.286 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 15% заробітку та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, п.7 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_10 10.08.2014 року близько 10.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с.Коршів Луцького району Волинської області, а саме - поблизу продуктового магазину, що по вул.Лесі Українки, 61, умисно, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганство, що проявлялось в очевидному для потерпілого та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності. Так, ОСОБА_10 , тримаючи в руках споряджену двома набоями мисливську гладкоствольну рушницю марки «ТОЗ-63» 16 калібру, безпричинно, з хуліганських спонукань, направив її в напрямку ОСОБА_8 та здійснив один постріл, при цьому, ОСОБА_8 , схопив рушницю за ствол, та упустив у землю, внаслідок чого постріл відбувся у землю. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на хуліганство, ОСОБА_10 , під час боротьби між ним та потерпілим, тримаючи рушницю в положенні до гори, здійснив другий постріл, після чого його дії були припинені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які відібрали рушницю.

Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями, направленими на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненими із застосуванням вогнепальної зброї скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, з хуліганських мотивів, тобто у вчиненні злочину по якому його повідомлено про підозру, як і винуватість у будь-якому іншому кримінальному правопорушенні, не визнав. Цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди не визнав. Дав показання про те, що 09.08.2014 року у вечірню пору батько разом з його товаришем привезли його на полювання в с.Сьомаки Луцького району, після чого, залишили автомобіль марки «Рено» поблизу ставка, де проходило полювання та поїхали додому. Серед присутніх там мисливців він знав лише ОСОБА_12 , з іншими тільки познайомився. Протягом усього вечора він разом з іншими мисливцями, серед яких були ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , вживали спиртні напої, при цьому, особисто він не полював. Ствердив, що давав свою рушницю іншим мисливцям, щоб вони стріляли, при цьому мав з собою набої, однак взяв їх, а також рушницю виключно з метою, щоб показати іншим та продати. Під час спілкування у нього з ОСОБА_8 виник незначний словесний конфлікт, який відразу ж припинився. Потім вони разом з останнім та ОСОБА_11 залишились ночувати у його автомобілі на ставку, а вранці між ними знову розпочався конфлікт, під час якого останні його били, ображали, заштовхали у бус та возили по селу, погрожуючи застосуванням насильства. При цьому, вони забрали у нього барсетку та мобільний телефон. Коли вони перебували поблизу магазина в с.Коршів, йому вдалось втекти. Він побіг у кукурудзу, що росла неподалік, де заховався, однак через деякий час його знайшли і там же, погрожуючи застосуванням рушниці, побили. Після чого знову посадили у бус і возили, поки не приїхали працівники міліції. Пострілів з рушниці поблизу магазина в с.Коршів Луцького району не здійснював, гільзи у ній залишились ще коли з рушниці стріляв ОСОБА_11 напередодні, вважає, що потерпілий та свідки, що стверджують протилежне, його оговорюють. Саме він є потерпілим у даній справі, а тому просив його виправдати.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Таким чином, судом проводиться розгляд, в тому числі і в частині показань потерпілого, свідків, дослідження інших доказів, згідно вказаних положень Закону.

Статтею 337 ч.3 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, не зважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_10 , його винуватість у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненим із застосуванням вогнепальної зброї, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду дав показання, що 09.08.2014 року в вечірню пору доби він разом із знайомими перебували на полюванні в с.Сьомаки Луцького району Волинської області. Трохи згодом до них, їдучи за кермом автомобіля, приїхав ОСОБА_10 , якого він раніше не знав, зі слів одного з чоловіків, що був разом з ними, той був його знайомим і працював лікарем. Оскільки ОСОБА_10 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому ОСОБА_11 подзвонив його куму (Винарчику), щоб той приїхав та забрав автомобіль. Останній приїхав з знайомим та підвезли їх до дачі, де вони мали ночувати. Через певний час він, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїхали у центр села, де придбавали ще спиртне, а потім він з ОСОБА_11 повернутись на дачу, а ОСОБА_10 там залишився. Вранці вони йшли до ставка, а вже коли майже підходили, то побачили автомобіль, яким їхав ОСОБА_10 , вони сіли до нього і разом туди під`їхали. Пробувши там певний час вирішили поїхати до магазину, по дорозі він бачив, що по автомобілю валялись набої до рушниці. За кермом автомобіля був ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вийшов у магазин, а він, чекаючи останнього, став спиною біля автомобіля. В цей момент до автомобіля під`їхав хлопчик (як відомо ОСОБА_13 ) та запитав про рушницю (що належала йому), яку він тримав у руці. В цей момент він почув як відкрились двері автомобіля (праві бокові) і вийшов ОСОБА_10 , який оступився і впав. Після цього піднявся, тримаючись за двері (які не зачиняв), а в руках тримав рушницю та нічого не говорячи, навів рушницю на нього, він схопив її за ствол і відвів в бік, після чого відбувся постріл у землю, тоді він хотів забрати рушницю та намагався її викрути з рук, під час чого відбувся другий постріл, яким було ушкоджене кермо велосипеда. Хлопчик побіг в магазин, тоді вибіг ОСОБА_11 , який забрав рушницю і кинув в сторону забору, ОСОБА_14 втік за магазин. Вони його шукали, однак не знайшли, потім він сам забіг в магазин, звідки вони його забрали, силою посадили у бус, щоб доправити до міліції. Ці події бачили продавець магазину і ще 2 перехожих чоловіків. Він (потерпілий) сів за кермо, заїхали в с.Сьомаки, де і викликали працівників міліції. Окрім того, у бардачку автомобіля, який він перевіряв на наявність патронів, виявив паспорт гр.України та посвідчення, які він, серед інших речей (патронів, рушниці, ключів від автомобіля) передав працівникам міліції. Ствердив, що коли побачив зброю в обвинуваченого реально злякався та розцінював це як загрозу для життя та здоров`я. При цьому зазначив, що неприязних відносин з обвинуваченим не було, вперше його побачив на полюванні, конфліктів, що могли б спричинити таку поведінку обвинуваченого між ними не виникало. Окрім того зазначив, що до нього та ОСОБА_11 неодноразово телефонував батько ОСОБА_10 ОСОБА_15 та намагався вирішити вказану проблему, пропонував гроші або ж інші матеріальні цінності, згодом їх обвинувачував у побитті сина, та погрожував, що міліція все перекрутить і вони самі будуть винні. Просить задовольнити цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, щодо покарання то вважає, що обвинуваченого слід покарати згідно вимог закону.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні ствердив факт перебування як потерпілого, так і обвинуваченого на полюванні, що відбувалось на ставку в с.Сьомаки Луцького району. При цьому ствердив, що лікар приїхав сам за кермом автомобіля. Будь-яких конфліктів не бачив.

Свідок ОСОБА_11 дав показання, що у серпні 2014 року він разом з іншими мисливцями, серед яких був і ОСОБА_8 , пішли на ставок, що в с.Сьомаки, для відкриття полювання. Всі відпочивали, вживали спиртні напої, через деякий проміжок часу, до них приїхав автомобілем ОСОБА_10 (який був сам за кермом). Потерпілий ОСОБА_8 його не знав, а тому жодних неприязних відносин у них не було, був лише словесний конфлікт у ОСОБА_8 з ОСОБА_10 з приводу художників та лікарів, однак він швидко вичерпався. Під час перебування на ставку ОСОБА_10 давав йому свою рушницю та набої до неї, щоб він міг постріляти, оскільки своєї він не мав, однак коли під`їхали працівники екологічної інспекції, обвинувачений сказав її кинути у ставок, оскільки у нього не було документів на зброю. Почувши такі слова він відразу ж поклав рушницю ОСОБА_10 у чохол і більше не брав. Після святкування вони (він, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ) сіли у бус, яким приїхав ОСОБА_10 і один із знайомих завіз їх до дачі, де вони мали переночувати. Водій залишив їх, а вони продовжили вживати спиртне. Після цього вони разом поїхали у центр села, де ОСОБА_10 придбав ще спиртного, однак він з ОСОБА_8 більше не пили та пішли додому, а ОСОБА_10 на автомобілі залишився. Де він ночував та що робив у ночі йому не відомо. Вранці вони вирішили з ОСОБА_8 знову піти до ставка, і вже коли майже туди підходили, до них під`їхав ОСОБА_10 , з яким вони під`їхали до ставка. Там ОСОБА_10 ходив по різних незнайомих компаніях, які відпочивали та вживав спиртне. Потім вони поїхали у магазин, за кермом був ОСОБА_10 , він пішов у магазин, а потерпілий залишився на вулиці. Перебуваючи у магазині почув два постріли, які пролунали через дуже короткий проміжок часу, спочатку подумав, що це мисливці на ставку стріляли, однак коли забіг хлопець та повідомив, що дядько застрілив іншого дядька відразу ж вибіг. На вулиці ОСОБА_8 боровся з ОСОБА_10 та намагався вирвати з його рук рушницю, тоді він допоміг її забрати та відкинув її в бік. ОСОБА_10 намагався втекти, однак вони, через певний час, зловили, заштовхали його до автомобіля та поїхали в с.Коршів Луцького району, де викликали працівників міліції. Після приїзду працівників міліції видали їм зброю, набої та розповіли про події. Ствердив, що до нього неодноразово приїздив батько ОСОБА_10 та пропонував підписати документи про відсутність претензій та про те, що він нічого не бачив, мотивуючи свої прохання тим, що прокуратура та слідство буде робити з цієї події бізнес-проект. Про це його просили і з сільської ради, обіцяючи дати зерно, і його батько, оскільки з ним також говорили про це, однак він та потерпілий відмовились це робити. Окрім того, він дійсно повертав мобільний телефон ОСОБА_10 його батькові, оскільки його на ставку знайшов ОСОБА_17 та передав йому.

Свідок ОСОБА_17 (в присутності законного представника) дав показання, що в серпні 2014 року поблизу ставка, що в Сьомаки Луцького району, у місці, де було багато порожніх пляшок та гільз, знайшов мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, з побитим екраном. Оскільки йому стало відомо, що ОСОБА_11 шукав телефон, тому він розповів про знахідку та віддав останньому телефон.

Свідок ОСОБА_18 дав показання, що влітку 2014 року, ввечері, коли відкривали полювання до нього зателефонував ОСОБА_19 та попросив перегнати автомобіль, яким приїхав його кум - ОСОБА_10 , від ставка. В автомобіль сіли ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і він їх підвіз до воріт будинку, де вони мали ночувати. Ще на ставку він чув суперечку між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , однак на момент, коли вони їхали в автомобілі спір було вичерпано, всі поводились дружелюбно. Того ж дня близько 01.00 год. ночі бачив той же автомобіль в центрі села, за кермом був ОСОБА_11 , з автомобіля було чути сміх там було ще кілька людей, однак хто там ще був йому не відомо.

Свідок ОСОБА_20 дав показання, що у серпні 2014 року син ОСОБА_13 розповідав, що коли він поїхав до магазину, то бачив як один дядько стріляв в іншого. При цьому, під час пострілу було ушкоджено велосипед, яким син приїхав до магазину, оскільки вистріл прийшовся у кермо, спочатку там була тріщина, а потім він, через вказане ушкодження та старість, взагалі зламався, тому кермо він замінив. Ствердив, що син дуже злякався та розповідав, що йому часто сниться все те, що він бачив. Окрім того, показав, що до нього двічі приїздив батько обвинуваченого ОСОБА_15 : перший раз запитував про відомі йому обставини, а другий - чи хтось приїзджав з приводу конфлікту та пропонував купити нове кермо до велосипеда, однак він відмовився.

Свідок малолітній ОСОБА_13 (в присутності законного представника) дав показання, що у серпні 2014 року він поїхав до магазину, побачив там білий бус, біля якого стояв раніше незнайомий дядько (вказав у суді безпосередньо на потерпілого), з рушницею у руці. Він поклав біля автомобіля велосипед, підійшов до нього та запитав чи нова у нього рушниця. В цей час з автомобіля вийшов інший дядько з рушницею (вказав у суді безпосередньо на обвинуваченого), який спіткнувся, та відбувся постріл. Після цього, відразу ж наставив рушницю в бік потерпілого, а той рукою різко опустив її ствол, тоді ж відбувся другий вистріл, який влучив у кермо велосипеда. Оскільки він дуже злякався, то побіг у магазин та покликав іншого чоловіка. Ствердив, що коли він підійшов до автомобіля, то ні обвинувачений, ні потерпілий між собою не сварились, будь-які звуки з автомобіля не лунали, потерпілий був спокійний. Коли він вийшов на вулицю, то бачив, як обвинувачений втікав за пошту, що було далі йому не відомо. Внаслідок цих подій він був наляканий, велосипед було пошкоджено, спочатку була тріщина у кермі, однак потім воно зламалось і руль вивернуло в іншу сторону, тому його замінили.

Свідок ОСОБА_21 щодо обставин інкримінованих обвинуваченому, дала показання, що 10.08.2014 року у ранкову пору разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_23 перебували у неї на роботі продуктовий магазин у с.Коршів Луцького району. Близько 10.00 год. в магазин зайшов ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та придбав два слабоалкогольні напої. Коли він розраховувався, то бачила у його кишені набої. В цей час забіг ОСОБА_24 та повідомив, що на вулиці б`ються дядьки. Чула лише один раз, як пролунав звук як сильний удар по металу, чи було це звуком вистрілу їй не відомо. Бачила, як ОСОБА_11 розбив рушницю, яка лежала біля забору. По факту стрілянини із рушниці їй більше нічого не відомо. В подальшому відбувалась бійка між обвинуваченим, потерпілим та свідком поблизу магазину, в коридорі та на східцях. Працівників міліції вона відмовилась викликати як на прохання потерпілого, так і на прохання свідка ОСОБА_11 . Окрім того, ствердила, що до неї двічі приїзджав батько обвинуваченого, просив розповісти про все, що їй відомо, у випадку, якщо вона чогось не знатиме їй дали номер телефону адвоката ОСОБА_25 . Останньому вона телефонувала, коли її викликали у суд, повідомляла, що її викликав прокурор та запитувала чи потрібно приходити.

Свідок ОСОБА_26 , допитана за клопотанням сторони захисту, дала показання, що 10.08.2014 року у ранкову пору вона перебувала у продуктовому магазині у с.Коршів Луцького району, куди заходив ОСОБА_11 та щось купував. В цей момент у магазин забіг ОСОБА_24 та повідомив, що на вулиці б`ються дядьки. Окрім того, ствердила, що чула якийсь звук-стук, який відбувся 2 рази. Бачила, як ОСОБА_8 розбив об паркан рушницю. По факту стрілянини із рушниці їй нічого не відомо.
Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , кожен зокрема, допитані за клопотанням сторони захисту, дали показання, що 10.08.2014 року не були під час початку конфлікту поблизу магазину, а тому не бачили та не чули стрілянини, були свідками конфлікту, що відбувався в подальшому.

Свідок ОСОБА_15 дав показання, що 09.08.2014 року його син ОСОБА_10 разом з знайомим ОСОБА_29 їхали на полювання, вони їхали двома автомобілями, оскільки бус залишили поблизу ставка, а він разом з ОСОБА_29 повернувся назад. 10.08.20014 року йому зателефонував ОСОБА_19 та повідомив, що його син ОСОБА_10 знаходиться у Луцькому РВ УМВС України у Волинській області. Коли він приїхав у відділення міліції, то побачив, що у його сина наявні тілесні ушкодження. Зі слів останнього йому стало відомо, що його побили після полювання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Ствердив, що дійсно їздив на зустрічі зі свідками, потерпілим, оскільки мав намір з`ясувати обставини події. Нікому з них не пропонував ні грошових коштів, ні інших матеріальних благ.

Свідок ОСОБА_30 дав показання, що 10.08.2014 року ним було складено протокол на гр. ОСОБА_10 за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, оскільки про такі події йому стало відомо від свідків. При цьому ствердив, що під час складання протоколу бачив ОСОБА_10 , який мав на обличчі тілесні ушкодження, а одяг його був неохайним.

Свідок ОСОБА_31 дав показання, що у серпні 2014 року йому, як дільничому інспектору, зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що в с.Коршів, чоловік стріляв по його знайомому. Оскільки він був вихідний, тому запропонував останньому зателефонувати на телефон 102. В подальшому з відповідних документів йому стало відомо, що події відбувались біля магазину в с.Коршів, про події оформлявся рапорт.

З протоколу огляду місця події від 10.08.2014 року вбачається, що поблизу магазину «Чарівничка», що по вул.Центральній, 27 с.Сьомаки Луцького району Волинської області, наявний вантажний автомобіль марки «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 . В ході огляду місця події ОСОБА_8 видав працівникам міліції мисливську рушницю марки «ТОЗ-63», 6 патронів та шкіряний чохол, які були оглянуті в присутності понятих. Під час огляду рушниці (1962 р.в., серійний номер НОМЕР_2 , ців`я серійний номер ОК 7561-56), з казенної частини ствола вилучено 2 гільзи з патронів «Асканія» фіолетового кольору з маркуванням «Тахо», №4, 16/70, 28 г, на капсулах двох патронів наявні сліди від нанесення удару, приклад рушниці переломаний на основі спускового гачка та курка. Було здійснено огляд 6 патронів марки «Асканія», калібру 16/70, з маркувальними позначеннями «Тахо», № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 28 г, капсули не пошкоджені. Вказані речі вилучено, поміщено у поліетиленові пакети та опечатано. Постановою від 24.09.2014 року вилучені речі визнано речовими доказами та передано на зберігання в управління матеріально-технічного забезпечення УМВС України у Волинській області (квитанція №86 від 24.09.2014 року).

Згідно висновку судової балістичної експертизи №757 від 23.09.2014 року надана на дослідження рушниця, яка була вилучена в ході огляду місця події 10.08.2014 року, відноситься до гладкоствольної вогнепальної зброєї і є двохствольною курковою мисливською рушницею моделі «ТОЗ-БМ», 16 калібру, з горизонтальним розміщенням стволів, для проведення пострілів мисливськими патронами 16 калібру придатна з двох стволів; виготовлена промисловим способом та укомплектована ців`ям заводський номер ОК 7561-56, слідів її саморобної переробки не виявлено. Постріли із правого ствола без натискання на спусковий гачок з вказаної рушниці, можливі при падінні рушниці зі зведеними курками з висоти 1 м на асфальтне покриття та дерев`яну поверхню. В інших випадках, а саме при падінні з висоти 1 м на грунт, при встряхуванні рушниці та при ударах дерев`яним молотком по різних частинах рушниці (по стволах, колодці, ців`ю, запобіжній скобі), постріли без натискання на спускові гачки, на момент дослідження, не відбувались. Представлені на дослідження шість патронів, які були вилучені під час огляду місця події 10.08.2014 року, відносяться до боєприпасів, і є мисливськими патронами 16 калібру до гладкоствольної мисливської зброї 16 калібру, для стрільби придатні. Дві стріляні гільзи, які були вилучені 10.08.2014 року під час огляду місця події, до боєприпасів на відносяться, а є частинами мисливського патрона 16 калібру, до гладкоствольних рушниць 16 калібру, виготовлені промисловим способом. Одна гільза, яка була вилучена 10.08.2014 року, відстріляна з лівого ствола, одна гільза з правого ствола, мисливської рушниці, вилученої 10.08.2014 року під час огляду місця події в с.Коршів Луцького району.

З протоколу огляду місця події від 10.08.2014 року вбачається, що поблизу магазину по АДРЕСА_2 , знаходився велосипед світло-синього кольору, яким користувався малолітній ОСОБА_13 . Перед входом на прилеглу до магазину територію (на відстані 1 м від дерева) у землі є отвір діаметром 5 см, куди, зі слів малолітнього ОСОБА_13 , було здійснено перший постріл. Окрім того, було оглянуто місце, де лежав велосипед та наявні на ньому, внаслідок другого вистрілу ушкодження. Велосипед та кермо оглянуто, згідно постанови від 16.09.2014 року визнано речовим доказом у справі та передано на зберігання власнику.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2014 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 вказав на місце та розповів про обставини вчинення відносно нього неправомірних дій обвинуваченим ОСОБА_10 , окрім того, малолітній ОСОБА_13 , в присутності законного представника, вказав на місце його перебування та місце розташування велосипеда, під час конфлікту. При цьому, показання осіб під час слідчого експерименту, відповідають показанням, даним безпосередньо в судовому засіданні. Під час проведення експерименту встановлено, що події, що розгортались 10.08.2014 року між обвинуваченим та потерпілим відбувались у місці, де наявне грунтове покриття, асфальт, дерев`яне покриття відсутні, а тому, відповідно до висновку судової балістичної експертизи №757 від 23.09.2014 року, постріли без натискання на спусковий гачок не були можливими.

Досліджені вище докази є належними, допустимими, достовірними, та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ст.296 ч.4 КК України.

Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_10 повідомлено про підозру про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України, зокрема, що він вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , з хуліганських мотивів, а саме - 10.08.2014 року близько 10.00 год., поблизу продуктового магазину, що по вул.Лесі Українки, 61 с.Коршів Луцького району, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, біля автомобіля марки «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 , тримаючи в руках споряджену двома набоями мисливську гладкоствольну двохствольну горизонтальну рушницю марки «ТОЗ-63» 16 калібру, шляхом зведення курків, привів її у бойову готовність, цілеспрямовано направив ствол у голову потерпілого ОСОБА_8 та, грубо порушуючи громадських порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та загальновизнаних правил поведінки, здійснив один прицільний постріл, маючи намір заподіяти смерть, однак не довів свого злочинного наміру до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий схопив лівою рукою ствол рушниці та відвів в землю. Продовжуючи свої злочинні дії, з метою доведення злочину до кінця, намагаючись влучити в потерпілого, обвинувачений ОСОБА_10 різко підвів ствол рушниці, яку продовжував утримувати потерпілий, вгору, та здійснив другий постріл в бік ОСОБА_8 , однак не довів свого злочинного наміру до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілих правою рукою силою відвів ствол рушниці в бік. Після цього ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи позбавити життя ОСОБА_8 , неодноразово натискав на спускові гачки незарядженої набоями рушниці, направляючи її ствол у бік потерпілого, однак його дії були припинені потерпілим та свідком ОСОБА_11 , які відібрали рушницю та викликали працівників міліції.

На думку суду, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вказане обвинувачення.

Так, з теорії кримінального права під умисним вбивством розуміють умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При недосягненні злочинного наслідку смерті, дії винного кваліфікуються як замах на вбивство. Замах на вчинення даного злочину має місце лише тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, однак смерть не настала з причин, що не залежали від волі винної особи. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя і здоров`я особи» № 2 від 07.02.2003 року замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, у випадку не встановлення такого умислу, замах на вбивство відсутній, а вчинене кваліфікується за наслідками, що настали. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Така кваліфікація відсутня і у випадку, коли винний діє з неконкретним умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`я, так і настання смерті.

Вбивство з хуліганських мотивів має місце тоді, коли воно вчиняється внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням незначного приводу. Наявність саме такого мотиву припускає лише прямий умисел щодо вчинених винним дій і допускає будь-яку форму умисної вини щодо спричинення смерті.

В судовому засіданні достатніх доказів того, що обвинувачений ОСОБА_10 мав намір позбавити потерпілого ОСОБА_8 життя, не здобуто. Про відсутність такого наміру свідчить факт відсутності між обвинуваченим і потерпілим неприязних відносин, оскільки вони тільки познайомились під час відкриття полювання (09.08.2014 року), відсутність словесного конфлікту, що міг раптово виникнути та призвести до цього, про що ствердив як сам потерпілий, так і свідки ОСОБА_11 , малолітній ОСОБА_13 , та як наслідок, відсутність мотиву та мети. Наявність словесного конфлікту 09.08.2014 року, який за свідченням очевидців був зовсім не значним та завершився задовго до 10.00 год. 10.08.2014 року, після словесної перепалки обвинувачений та потерпілий разом їхали у автомобілі, спільно продовжили вживати спиртні напої, не може свідчити про таку неприязнь. Окрім того, на думку суду, за наявності умислу на вбивство, обвинувачений, безумовно, міг вистрілити відразу ж, відкривши двері автомобіля, оскільки ОСОБА_8 , стояв боком та, розмовляючи з малолітнім хлопцем, жодної загрози не представляв. Встановлено, що при вистрілах будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому спричинено не було, а тому, зважаючи на стан сильного алкогольного сп`яніння обвинуваченого, про що свідчить навіть той факт, що він, виходячи з буса впав, після чого пролунав перпший вистріл, як свідчить свідок ОСОБА_13 , тому суд вважає, що жодних цілеспроямованих пострілів, які б загрожували життю потерпілого здійснено не було, оскільки другий вистріл вже відбувся після того, як потерпілий схопився за ствол рушниці та відвів у бік, внаслідок чого вистріл прийшовся у кермо велосипеда. Таким чином, суд прийшов до висновку, що умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 у фактично вчинених діях обвинуваченого відсутній.

Кримінально караним хуліганством є таке умисне грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Такими визначаються лише дії, якими спричинено істотної шкоди громадському порядку, мотивом якого є явна неповага до суспільства. При цьому, неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству в цілому.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив дії, що грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, спричинивши істотної шкоди особистим та суспільним інтересам, при цьому його дії відрізнялись особливою зухвалістю, яка полягала у нахабному поводженні як по відношенню до потерпілого, оскільки саме по відношенню до нього, безпричинно, обвинувачений намагався застосувати насильство, так і до інших осіб жителів села (працівників магазину, малолітнього свідка), оскільки таким діями було спричинено майнової шкоди (пошкоджений велосипед), малолітній злякався, що, на думку суду, негативно вплинуло на його психічний розвиток, та тимчасово було порушено нормальну діяльність закладу, оскільки продавець змушена була прибирати, намагалась вигнати учасників конфлікту за межі магазину. Обвинуваченим було порушено громадський порядок, оскільки, самостійно витягнувши та продемонструвавши зброю, не зважаючи на присутність інших осіб у громадському місці (поблизу магазину у центрі села), він вирішив, саме у такий спосіб, самоутвердитись за рахунок приниження та залякування інших присутніх осіб, зокрема потерпілого. Такі дії обвинувачений припинив лише внаслідок негайного втручання інших осіб та насильного відібрання зброї.

Явна ж неповага до суспільства обвинуваченим виражалась у його зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих загальновизнаних правил поведінки та моральності.

Зважаючи на той факт, що згідно висновку судової балістичної експертизи №757 від 23.09.2014 року рушниця, яка була вилучена в ході огляду місця події 10.08.2014 року, відноситься до гладкоствольної вогнепальної зброї, вона була спрямована на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, що стверджується вищевказаними доказами, тому суд, з вразхуванням положення ст.337 ч.3 КПК України, приходить до висновку, що дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч.2 ст.15, ч.2 п.7 ст.115 КК України на ч.4 ст.296 КК України.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він взагалі не стріляв з рушниці, не вчиняв жодних неправомірних дій щодо потерпілого, оскільки вони, у вказаній частині, не узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , малолітнього ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , інших свідків, даних безпосередньо в судовому засіданні, щодо події кримінального правопорушення, інкримінованої ОСОБА_10 , є послідовними, узгоджуються між собою, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, на основі повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 своїми умисними діями, направленими на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненим із застосуванням вогнепальної зброї, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч.4 КК України.

При обранні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, всі обставини справи та дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_10 має постійне місце проживання, де скарг на його поведінку не поступало, працює лікарем Волинської обласної клінічної лікарні, де характеризується виключно позитивно, має на утриманні двоє малолітніх дітей, хворіє, що стверджується наданими суду довідками із медичних установ, фактично негативних наслідків від його дій не наступило, оскільки тілесних ушкоджень потерпілому спричинено не було, зважаючи при цьому, що він раніше судимий за вчинення необережного злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту до покарання у виді виправних робіт на певний строк із відрахуванням 15% заробітку в доход держави (тобто до реального покарання), потерпілому збитки не відшкодовані, останній щодо покарання покладається на вимоги закону, вчинений обвинуваченим злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, окрім того, у вчиненні злочину, визнаного судом доведеним, обвинувачений винуватість не визнав та не розкаявся, не вибачився за свої дії перед потерпілим, тому суд призначає покарання в межах санкцій ст. 296 ч.4 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.71, 72 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Згідно ст. 374 ч.4, 179 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_10 слід обрати, до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід, з врахуванням його особи, міцності соціальних зв`язків, того, що він не порушував умови обраного раніше щодо нього запобіжного заходу, з врахуванням наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, зокрема реальної можливості уникати суду та подальшого виконання судового рішення, у виді особистого зобов`язання.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) грн. завданої моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченого, який працевлаштований, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, наслідки, що настали внаслідок його дій та виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілого та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, знищити, залишити за належністю законним володільцям.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України, призначивши покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2013 року, з розрахунку, що згідно ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає три дні виправних робіт, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_10 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Речові докази:
мисливську двохствольну гладко ствольну куркову рушницю моделі «ТОЗ-БМ», 16 калібру, з горизонтальним розміщенням стволів, серійний номер НОМЕР_2 , 8 гільз до мисливської рушниці 16 калібру, що передані на зберігання в управління матеріально-технічного забезпечення УМВС України у Волинській області (квитанція №86 від 24.09.2014 року) знищити;
- велосипед та кермо велосипеда, що передані на зберігання законному представнику, залишити законному володільцеві ОСОБА_20 ;
- автомобіль «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у черговій частині Луцького РВ УМВС України у Волинській області повернути законному володільцеві - ОСОБА_10 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 в доход держави 2364 (дві тисячі триста шістдесят чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. судових витрат у справі за проведення балістичної експертизи.
До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

· не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає м.Луцьк Волинської області, без дозволу суду;

· повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДЯ:
ПРИСЯЖНІ: