А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А
Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.12.2013
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області у складі:

головуючого - судді - Стана І.В.,

суддів - Животова Є.Г., Марчука
О.П.,

за участю прокурора - Сирохман
Л.І.,

адвоката ОСОБА_1 та засудженого
ОСОБА_2, представника

потерпілих - адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляційними скаргами, які подали
прокурор прокуратури Іршавського
району, який приймав участь у розгляді
справи, адвокат ОСОБА_3 в інтересах
потерпілих та адвокат ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок
Виноградівського районного суду від 03
липня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.
Теперівка Хмельницької області,
мешканець АДРЕСА_1, гр. України,
українець, одружений, з вищою освітою,
пенсіонер, не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на
три роки позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на один рік.

На підставі п. »в» ст. 1 ; ст. 6
Закону України від 08.07.2011 року «Про
амністію у 2011 році» ОСОБА_2 звільнений
від призначених основного та
додаткового покарань.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 - підписка
про невиїзд - скасовано.

Цивільний позов задоволено
частково : стягнуто з ОСОБА_2 на користь
потерпілої ОСОБА_4 10010,10 гривень
матеріальної шкоди та 50 000 гривень
моральної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний
винуватим і засуджений за вчинений
злочин за таких обставин.

02 квітня 2009 року приблизно о 07 -й годині
45 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем
марки«Шевроле-Авео», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі
сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів»
грубо порушив вимоги п.п. 1.3 ; 1.4; 1.5 ; 5.1.10 ;
8.1; 8.2; 8.5; 8.5.1; 10.1; 11.1; 11.2; 11.3; 12.1; 12.3; 13.1, 13.3
ПДР України, проявив необережність, не
врахував дорожню обстановку та стан
транспортного засобу, в районі
Т-образного перехрестя головної дороги
(сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів»)
із другорядною автодорогою в с. Гребля
Іршавського району, рухаючись із
більшою швидкістю, став наближатись до
двохколісного транспортного засобу,
зменшуючи безпечну між ними дистанцію,
при цьому не вжив заходів до зменшення
швидкості керованого ним автомобіля та
дотримання безпечної дистанції, а
будучи самовпевненим та розраховуючи
на свій власний досвід, обмежився
тільки маневруванням (змістившись
ближче до роздільної смуги руху), при
цьому, не забезпечив безпеку руху та
допустив зіткнення із задньою частиною
двохколісного транспортного засобу
марки «МАКС SY150 Т-З» під керуванням
водія ОСОБА_5, внаслідок чого останній
опинився на капоті керованого ним
автомобіля після чого впав на
асфальтне покриття дороги, а
двохколісний транспортний засіб у
некерованому стані продовжив рух та
вилетів за межі проїзної частини
дороги, де на автобусній зупинці
травмував пішохода ОСОБА_6, яка у той
час стояла в очікуванні маршрутного
транспортного засобу. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди водій
ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, що
призвели до його смерті, а пішохід
ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

В а п е л я ц і й н и х с
к а р г а х :

- прокурор прокуратури Іршавського
району, який приймав участь у розгляді
справи, не оспорюючи доведеність вини
та кваліфікацію дій ОСОБА_2, вказує на
те, що вирок підлягає до зміни в зв'язку
з неправильним застосуванням
кримінального закону, а саме Закону
України «Про амністію у 2011 році».
Посилається на те, що всупереч ст. 9
вказаного Закону, суд, за власною
ініціативною, без згоди обвинуваченого
ОСОБА_2 закрив провадження в справі з
підстав передбачених ст. 1 цього Закону.
Просить вирок змінити ;

- адвокат ОСОБА_3 вказує на те, що
вирок є незаконним, призначене ОСОБА_2
покарання занадто м'яким, таким, що не
відповідає ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого. Крім
того, адвокат вказує на те, що не була
присутньою при проголошенні вироку, не
отримувала його копію, тому апеляційну
скаргу з урахуванням вимог ст. 350 КПК
України подасть після одержання копії
вироку ;

- адвокат ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 вказує на те, що
вирок є незаконним та необґрунтованим,
оскільки досудове та судове слідство,
на його переконання, проведені
однобічно, неповно та оскільки
висновки суду, викладені у вироку, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Вважає, що у вироку не вказано в
чому саме полягають вчинені ОСОБА_2 дії,
що кваліфіковані як порушення п. п. 1.10 ;
8.1 ; 8.2 ; 8.5 ; 8.5.1 ; 11.1 ; 11.2 ; 11.3 ПДР України.
Вказавши на порушення вимог п. 12.1 ПДР
України суд не вказав на те, яким чином
вибір швидкості з якою рухався
підсудний, не дав йому можливості
постійно контролювати рух
транспортного засобу та безпечно ним
керувати, а констатувавши порушення
положень п. 12.3 ПДР України суд не
вказав, яких саме заходів до об'їзду
перешкоди не вжив обвинувачений. Також
вважає, що наявними в справі доказами
не спростовані показання ОСОБА_2 про те,
що, керуючи автомобілем і наблизившись
до мотоцикла на відстань 7-8 метрів,
останній різко, без будь-яких сигналів,
почав здійснювати маневр повороту
ліворуч із правої частини смугу для
руху, чим не дотримався правил
дорожнього руху, тому обвинувачений і
вимушений був маневрувати, здійснюючи
об'їзд мопеда. З урахуванням
наведеного, вважає, що досудовим
слідством не вірно визначений момент
небезпеки для водія ОСОБА_2, що слідчий
при розслідуванні справи був
упередженим, необ'єктивним, а суд в
обґрунтування вироку послався на
докази, які одержані всупереч закону і
є недопустимими, у тому числі не
дотримані вимоги
кримінально-процесуального закону при
призначенні та проведенні експертиз.
Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на
які суд посилається у вироку вважає
необ'єктивними. Крім того, вважає, що
судом першої інстанції необґрунтовано
не прийняті до уваги показання свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
Висновки судово-медичних експертиз № 43
від 25.06.2009 року та № 160 від 06.11.2009 року
вважає недопустимими доказами, такими,
що здобуті з порушенням права особи на
захист. Крім того, посилається на те, що
судом дана не вірна оцінка висновку
комісійної судово-транспортної
експертизи № 8603/8604/ 12/ 52 від 25.03.2013 року.
В обґрунтування висновку КНДІ судових
експертиз покладені неправильні
вихідні дані, здобуті при проведенні
відтворення обстановки та обставин
події 22.09.2009 року за участі свідка
ОСОБА_7, оскільки вказана слідча дія
проведена з залученням скутера іншої
моделі, кубатури та потужності,
відмінної від скутера марки «МАКС SY150
Т-З». Висновками експертів № 764 від
09.04.2009 року та № 2712/27/ 13 від 16.08. 2010 року
підтверджено, що ОСОБА_2 не мав
технічної можливості уникнути
зіткнення, у тому числі останній
висновок зроблений з урахуванням
показань свідка ОСОБА_7. Також
посилається на те, що в обґрунтування
висновку про винуватість ОСОБА_2 у
скоєнні злочину суд послався на докази,
які містять у собі припущення :
показання свідка ОСОБА_13, що висновком
№ 2712/27/ 13 від 16.08. 2010 року Львівського
НДІСЕ виключена технічна можливість у
ОСОБА_2 уникнути ШТП і спростована
версія досудового слідства щодо
встановленого розташування учасників
дорожнього руху на дорожньому полотні,
а також показання свідка ОСОБА_7.
Висновком Київського НДІСЕ від 25
березня 2013 року спростовані вихідні
дані встановлені досудовим слідством і
визнані як технічно неспроможні. Як
слідчим, так і судом не залучено до
кримінальної справи в якості
цивільного відповідача ЗАТ СК
«Брокбізнес» або його правонаступника
Моторно-транспортне бюро України, що у
визначених законом межах несе
відповідальність за шкоду завдану
внаслідок ДТП, згідно наявного в
кримінальній справі полісу. Оскільки
ОСОБА_2 керував автомобілем, який йому
не належить, тому він не може нести
матеріальну відповідальність, а вирок
суду в цій частині вважає незаконним.
Не дотримані вимоги закону при
прийнятті рішення про стягнення
моральної шкоди. Просить вирок
скасувати, а кримінальну справу щодо
ОСОБА_2 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6
КПК України за відсутністю в його діях
складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України.

Заслухавши доповідь судді про суть
вироку, повідомлення про те, ким і в
якому обсязі він оскаржений, основні
доводи апеляцій, пояснення прокурора
та представника потерпілих адвоката
ОСОБА_3, які підтримали доводи
апеляційних скарг прокурора та
захисника, пояснення ОСОБА_2 та його
захисника - адвоката ОСОБА_1, які
просили вирок скасувати, а кримінальну
справу провадженням закрити на
підставі ст. 6 п. 2 КПК України,
перевіривши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів вважає, що
вирок підлягає до скасування, а справа
направленню на новий судовий розгляд
із таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 321 - 339 КПК
України вирок, який постановляється
іменем України, є найважливішим актом
правосуддя у кримінальних справах і
повинен відповідати вимогам цих
статей, у тому числі бути законним та
обґрунтованим, - його мотивувальна
частина має містити насамперед
формулювання обвинувачення, визнаного
судом доведеним, із зазначенням місця,
часу, способу вчинення та наслідків
злочину, форми вини й мотивів
останнього. У цій частині вироку
необхідно викласти весь обсяг
обвинувачення, яке визнане судом
доведеним, навести докази, на яких
ґрунтуються висновки суду щодо
підсудного, тощо. Висновки суду щодо
оцінки доказів належить викласти у
вироку в точних і категоричних
судженнях, які б виключали сумніви із
приводу достовірності того, чи іншого
доказу. Прийняття одних і відхилення
інших доказів повинно бути
вмотивовано.

Окрім того, відповідно до ст. ст.
367, 370 КПК України підставами для
скасування або зміни судових рішень
при розгляді справи апеляційним судом,
зокрема, є істотне порушення судом
кримінально-процесуального закону.
Істотним порушенням
кримінально-процесуального закону є
такі порушення вимог цього Закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок.

Колегія суддів вважає, що при
розгляді кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 судом першої інстанції допущені
неповнота та однобічність при
дослідженні фактичних обставин справи,
що висновки суду, викладені у вироку, не
відповідають фактичним обставинам,
визнає ці порушення
кримінально-процесуального закону
істотними, постановлений вирок таким,
що містить суттєві недоліки, у зв'язку з
якими його не можна визнати законним і
обґрунтованим.

Як убачається з мотивувальної частини
у вироку повторно не вказано, у чому
саме полягали вчинені ОСОБА_2 дії (
бездіяльність), що кваліфіковані як
порушення п. п. 1.3; 1.4; 1.5; 1.10; 8.1; 8.2 ; 8.5; 8.5.1;
10.1; 11.1; 11.2; 11.3; 12.1; 12.3; 13.1 та 13.3 Правил
дорожнього руху України, що призвели до
шляхово-транспортної пригоди й чи
знаходяться допущені засудженим
порушення правил дорожнього руху, в
тому числі інкриміновані йому в
обвинуваченні, в причинному зв'язку з
наслідками, що настали : заподіяння
потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень,
що призвели до його смерті, потерпілій
ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої
тяжкості. У вироку не наведені будь-які
докази в підтвердження висновку про
порушення ОСОБА_2 вищевказаних пунктів
Правил дорожнього руху України : п. п. 1.3
; 1.4; 1.5; 1.10; 8.1; 8.2; 8.5; 8.5.1; 10.1; 11.1; 11.2; 11.3; 12.3;
13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху
України ( т. 7, а. с. 39-53 ).

З постанови про пред'явлення ОСОБА_2
обвинувачення вбачається, що у ній
також не вказується, у чому саме
полягали вчинені ОСОБА_2 дії (
бездіяльність ), що кваліфіковані як
порушення п. п. 1.3 ; 1.4; 1.5; 1.10; 8.1; 8.2; 8.5; 8.5.1;
10.1; 11.1; 11.2; 11.3; 12.1; 12.3; 13.1 та 13.3 Правил
дорожнього руху України.

На необхідність усунення вказаних
недоліків указувалось в ухвалі
апеляційного суду Закарпатської
області від 23 грудня 2010 року, якою
постановлений у даній справі 26 серпня
2010 року Іршавським районним судом щодо
ОСОБА_2 вирок скасовано з направленням
справи на новий судовий розгляд.

У справі відсутні дані про дорожні
знаки, які були розміщені в місці
дорожньо-транспортної пригоди, перед
місцем та після місця цієї пригоди.
На необхідності з'ясування дорожніх
знаків, які були розміщені в місці
дорожньо-транспортної пригоди, перед
місцем та після місця цієї пригоди,
вказувалось у вищевказаній ухвалі
апеляційного суду. Посилання суду на
відсутність «Акта обстеження дорожніх
умов» не свідчить про належне
виконання вказівок суду апеляційної
інстанції в цій частині. При цьому
колегія суддів вважає, що з'ясування
вказаного могло мати місце як шляхом
витребування доказів, так і шляхом
ретельного допиту учасників
дорожньо-транспортної пригоди та
учасників слідчих дій, що проводились
органом досудового слідства.

Із протоколу судового засідання
вбачається, що перед допитами
експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_11 судом не
оголошувались висновки проведених
ними експертиз, відповідно, №№764/ 48 від
09.04.2009 року ; 1642/239 від 17 серпня 2009 року та
№ 2541 / 436 від 17.08.2009 року, а також
висновок Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 16 серпня 2010 року № 2712 / 2713,
підготовлений експертом ОСОБА_15

Відхиляючи докази : висновки експертиз
: №№764/ 48 від 09.04.2009 року, № 2712 / 2713 від 16
серпня 2010 року, суд указав, що критично
оцінив ці докази, при цьому, не
вмотивувавши на підставі чого прийшов
до суджень про недостатність поданих
експертам предметів і документів -
об'єктів для дослідження, про неналежну
наукову обґрунтованість їх висновків,
про недотримання вимог закону про
повноту, обґрунтованість та
правильність відповідей експертів на
поставлені питання, у чому саме
полягають порушення закону перед
проведенням та при проведенні
експертних досліджень. Приймаючи до
уваги висновок комісійної судової
транспортно- трасологічної та авто
технічної експертизи № 86038604/12-52 від
25.03.2013 року, проведеної Київським НДІСЕ,
судом не враховано, що згідно вказаного
висновку спростовані вихідні дані
встановлені досудовим слідством як
достовірні ( показання свідка ОСОБА_7
про те, що водій ОСОБА_5, керуючи мопедом
рухався по середині проїзної частини
дороги : практично по суцільній лінії )
і визнані ці дані як технічно
неспроможні. Між тим, в обґрунтування
висновків про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні злочину суд послався на
висновки експертів № 2541 / 436 від 17.08.2009
року ; № 86038604/12-52 від 25.03.2013 року, в
обґрунтування яких покладені саме
вихідні дані одержані при відтворенні
обстановки та обставин події
проведеного за участі свідка ОСОБА_7

Судом не дана належна оцінка
показанням ОСОБА_2 та поясненням
адвоката ОСОБА_1 про те, що відтворення
обстановки та обставин події 22.09.2009
року за участі свідка ОСОБА_7, проведено
з залученням скутера іншої моделі,
кубатури та потужності, відмінної від
скутера марки «МАКС SY150 Т-З» - учасника
дорожньо-транспортної пригоди, що
потягло одержання неправильних
вихідних даних, які покладені в
обґрунтування висновку КНДІ судових
експертиз.

Підлягають повторно до ретельної
перевірки та відповідної оцінки
показання ОСОБА_2 про те, що, керуючи
автомобілем і наблизившись до
мотоцикла на відстань 7-8 метрів,
останній різко, без будь-яких сигналів,
почав здійснювати маневр повороту
ліворуч із правої частини смугу для
руху, чим не дотримався правил
дорожнього руху, тому він і вимушений
був маневрувати, здійснюючи об'їзд
мопеда, що досудовим слідством не вірно
визначений момент небезпеки для водія
ОСОБА_2

Із протоколу судового засідання також
убачається, що підсудний ОСОБА_2 згоду
на застосування щодо нього положень
Закону України від 08.07.2011 року «Про
амністію у 2011 році» не давав.
Відповідно до ст. 9 вказаного Закону
застосування амністії не допускається,
якщо обвинувачений, підсудний або
засуджений заперечує проти цього.
Судом не з'ясувалась думка ОСОБА_2 щодо
застосування до нього положень цього
Закону, не враховано, що відповідно до
ст. 6 цього Закону ОСОБА_2 підлягає
звільненню від кримінальної
відповідальності. Тому доводи
апеляційної скарги прокурора в цій
частині визнаються обґрунтованими.
Указане порушення закону колегія
суддів визнає істотним, таким, що тягне
скасування вироку.

Крім того, до ретельної перевірки
підлягають доводи апеляційної скарги
адвоката ОСОБА_1 про незаконність
вироку у частині вирішення цивільного
позову, зокрема, про те, що до
кримінальної справи не залучено в
якості цивільного відповідача ЗАТ СК
«Брокбізнес» або його правонаступника
Моторно-транспортне бюро України, які у
визначених законом межах при наявності
відповідного полісу повинні нести
відповідальність за шкоду завдану
внаслідок ДТП, що оскільки ОСОБА_2
керував автомобілем, який йому не
належить, тому він не може нести
матеріальну відповідальність.

Вищевказана неповнота судового
слідства перешкодила суду першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
дослідити наявні в справі докази, і
постановити законний та обґрунтований
вирок, тому колегія суддів вважає ці
порушення вимог кримінально -
процесуального закону істотними і
такими, що відповідно до ст. ст. 368, 370
КПК України тягнуть скасування
вироку й направлення справи на новий
судовий розгляд, оскільки для усунення
вищевказаної неповноти необхідно
виконати значний обсяг дій,
спрямованих на усунення
вищевказаної неповноти й ця неповнота
не може бути усунута з дотриманням
специфіки судового розгляду справи
апеляційним судом.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 та
адвоката ОСОБА_1 про закриття щодо
ОСОБА_2 кримінальної справи за
передбачений ч. 2 ст. 286 КК України
злочин на підставі ст. 6 п. 2 КПК
України не можуть бути задоволені,
оскільки такі, з урахуванням
наведеного, підлягають до перевірки та
належної оцінки під час розгляду
справи судом першої інстанції.

При новому розгляді справи необхідно
ретельно перевірити наявні в справі
докази, дати їм належну оцінку і, у
залежності від здобутого, прийняти
рішення по суті пред'явленого ОСОБА_2
обвинувачення.

Враховуючи тяжкість злочину у вчиненні
якого ОСОБА_2 обвинувачує орган
досудового слідства, наведені в
апеляціях та наявні в матеріалах
кримінальної справи дані про його
особу, запобіжний захід щодо нього
залишити попередній - підписка про
невиїзд.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України та ст.
ст. 365, 366, 379 КПК України (у редакції
Закону України 1960 року), апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги, які подали прокурор
прокуратури Іршавського району, який
приймав участь у розгляді справи,
адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілих
та адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 03 липня
2013 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а
кримінальну справу направити на новий
судовий розгляд до того ж суду в іншому
складі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до
набрання вироком законної сили
залишити попередній - підписка про
невиїзд.

Судді: