Справа № 463/3870/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/107/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000412 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 259 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.1 ст. 259 КК України на два роки позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 12 червня 2014 року близько 00.50 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , знаючи про те, що повідомляє про загрозу для людей та організацій та усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, зателефонував із власного мобільного телефону марки «Флай» з номеру абонента « НОМЕР_1 » на номер гарячої лінії ЛМУ ГУМВС України у Львівській області «102» та назвавшись ОСОБА_10 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 надав інформацію про замінування усіх банків м. Львова терористами із м. Донецька.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновків суду щодо доведеності вини засудженого, проте вважає вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. При цьому покликається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, своє рішення належним чином не мотивував, пославшись на обставини, що пом`якшують покарання та на дані про особу обвинуваченого, не зазначив, як саме ці обставини та дані про особу істотно знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім цього вважає, що суд, призначаючи покарання, не взяв до уваги, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до умисних тяжких злочинів проти громадської безпеки, вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що подібні кримінальні правопорушення створюють обстановку загального страху та паніки серед людей, дестабілізують роботу державних та правоохоронних органів. На підставі наведеного просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 259 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення засудженого та його захисника, які заперечили проти поданої апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не заперечується. Кваліфікація дій засудженого також ніким не оспорюється.

Твердження прокурора у апеляційній скарзі про те, що суд призначив засудженому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також про те, суд що неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, є безпідставними.

Призначаючи покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається із вироку суду засуджений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно акту судово-психіатричної експертизи через наявний у нього психічний розлад на момент скоєння злочину не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд обґрунтовано визнав щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому, сприяння органам слідства у розслідуванні справи, наявність у ОСОБА_6 тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності з ознаками легкої розумової відсталості в степені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами.

Врахувавши сукупність пом`якшуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції мотивовано дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування покарання та обґрунтовано застосував до нього ст. 75 КК України, на підставі якої звільнив його від відбування покарання з випробуванням та, всупереч покликанням прокурора, це своє рішення мотивував.

Обставина, що кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_6 є тяжким, не містить заборони для застосування щодо нього ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів призначене засудженому покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню новим кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити прокурору в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4