Справа № 357/7831/15-к Головуючий у І інстанції Закаблук
Провадження № 11-сс/780/243/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 15.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі : ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0001566 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 25 березня 2014 року близько 21 години 40 хвилин, рухаючись в якості пасажира на найнятому ним в м. Біла Церква Київської області автомобілі «OPEL VECTRA» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , із кооперативу «Меліоратор», що розташований біля с. Томилівка, Білоцерківського району Київської області, умисно, з корисливих мотивів вирішив незаконно із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, заволодіти вищевказаним автомобілем. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , в той час, як вони від`їхали близько 600 метрів від населеного пункту с. Томилівка Білоцерківського району Київської області, попросив водія ОСОБА_8 зупинити автомобіль, після чого, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні, умисно з пристрою для відстрілу гумовими кулями, зробив два прицільні постріли у потиличну ділянку голови водія автомобіля ОСОБА_8 ,в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани на голові, які згідно висновку судово-медичної експертизи №168/д від 10 червня 2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після здійснених пострілів потерпілий ОСОБА_8 , рятуючись від протиправних дій ОСОБА_6 , залишив автомобіль та побіг в напрямку села Томилівка Білоцерківського району Київської області, а ОСОБА_6 незаконно заволодів автомобілем «OPEL VECTRA» номерний знак НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення злочину зник.

05 червня 2015 року слідчий СВ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області старший лейтенант міліції ОСОБА_9 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року вищезазначене клопотання було задоволено. Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором та слідчим було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може переховати речі, пристрій для відстрілу гумовими кулями, який не знайдений, чинити тиск на потерпілого, свідків.

Не погоджуючись з вищенаведеним рішенням, захисником ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05 червня 2015 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що відносно ОСОБА_6 відсутня обґрунтована підозра, оскільки позиція слідства формується виключно на протоколі впізнання та на знайденому поблизу місця злочину мобільному телефоні, хоча слідчим суддею не прийнято до уваги позицію захисту щодо того, що ОСОБА_6 в день вчинення злочину знаходився у відрядженні та що попередньо телефон було викрадено у його матері. Окрім того, підозрюваний не переховувався від слідства, оскільки був мобілізований до лав Збройних Сил України, був поранений, має міцні соціальні зв`язки. Апелянт вказує, що наведені обставини не були враховані та оцінені слідчим суддею, а тому він помилково прийшов до висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та необхідність не визначати розміру застави в кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді з наступних підстав.

25.03.2014 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України внесено до ЄРДР за № 0001566.

24.07.2014 року ОСОБА_6 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, яке направлено рекомендованим листом за адресою його реєстрації.

За місцем реєстрації протягом тривалого часу ОСОБА_6 не з`являвся, що свідчить, на думку слідства про те, що останній переховувався від органів досудового розслідування та 14 серпня 2014 року ОСОБА_6 оголошено в розшук.

12 серпня 2014 року та 26 травня 2015 року ухвалами слідчих суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

04 червня 2015 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_6 було затримано на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду.

В цей же день його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування , а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів, окрім того, до потерпілого було застосовано насильство, про що свідчить висновок експерта №168/д /а.п. 49/.

Судом першої інстанції вірно враховано вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, чинити тиск на потерпілого та свідків, переховати та спотворити пристрій для відстрілу гумовими кулями, те, що ОСОБА_6 тривалий час не з`являвся за місцем свого проживання та його місцеперебування було невідомим, доказів поважності причин відсутності за місцем проживання останнього суду надано не було.

Відповідно до довідки Білоцерківського ОМВК від 23.03.2015 року за № 91/м ОСОБА_6 призваний в Збройні Сили України лише 10 березня 2015 року.

Будь яких документів, які б свідчили про отримання підозрюваним контузії, суду надано не було.

Аргументи апелянта щодо того, що надані слідством докази не підтверджують вину підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути оцінені на даній стадії розгляду провадження, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє виключно наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року про задоволення клопотання слідчого СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_1