Справа № Провадження №11-565/12 11/1090/565/12 Головуючий у І інстанціїКорнієнко
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Матюшко
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді : Нагорного А.М.

суддів : Матюшка М.П., Колокольнікової Н.М

за участю прокурора : Єлфімова І.П.

засудженого: ОСОБА_1

його захисника-адвоката : ОСОБА_2

представника потерпілої : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та представника потерпілої ОСОБА_4, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2011 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не має судимості, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, на час розгляду справи працював бригадиром тракторної бригади в товаристві з обмеженою відповідальністю Агро-Дніпро,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( пять ) років.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 ( три ) роки.

У відповідності до ст.76 КК України зобов'язано ОСОБА_1 періодично з'являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду 68 910 грн. 03 коп.

В С Т А Н О В И Л А :

Як зазначено у вироку, 12 серпня 2007 року близько 14 години підсудний ОСОБА_1, знаходячись біля магазину приватного підприємства «Олійник»по вул. Леніна в с Саливонки Васильківського району Київської області, під час раптово виниклої, на ґрунті неприязних відносин, сварки із громадянином ОСОБА_5, який перебував в нетверезому стані, умисно наніс останньому удар кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав, вдарившись головою об тверде покриття та отримав крововиливи в м'які покрови голови, під і над оболонками, в тканину і шлуночкову систему головного мозку; субдуральну гематому зліва об'ємом 100 см.куб. згортків і рідкої крові; закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння та основи черепа, з забоєм головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. 21 серпня 2007 року ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою досудового слідства, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Обгрунтовуюючи апеляцію тим, що суд першої інстанції, в порушенні вимог ст.. 334 КПК України належним чином не мотивував прийняте рішення про перекваліфікацію дій засудженого та безпідставно виключив з обвинувачення факт вчинення ОСОБА_1М злочину в стані алкогольного спяніння. Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, та жодним чином не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи. Апелянт вказує, також на те, що суд безпідставно не врахував думку комісії експертів та з незрозумілих причин не побачив причинного звязку між нанесенням ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень та смертю ОСОБА_5

В апеляції представник потерпілої ОСОБА_4 просить вирок скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд. Обгрунтовуюючи свою апеляцію тим, що вирок суду є незаконним і не обґрунтованим з причин однобічності і неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог процесуального закону, неправильним застосування кримінального закону. Апелянт вказує на те, що клопотання, які подавалися про виконання певних процесуальних дій залишилися поза увагою. Також на думку потерпілої сторони, суд безпідставно застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню виконавши перекваліфікацію злочинних дій обвинуваченого з ч. 2 ст.121 КК України з тяжкої на більш мякшу ч. 1 ст.121 КК України.

У запереченнях адвокат, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 просить вирок залишити без зміни, а апеляції без задоволення. Обгрунтовуючи тим, що суд першої інстанції правильно виключив з обвинувачення факт вчинення ОСОБА_1 злочину в стані алкогольного спяніння тому, що вона нічим не доведена та правильно перекваліфіковані дії засудженого.

Заслухавши доповідача, представника потерпілої та прокурора, які підтримали апеляції відповідно представника потерпілої та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого та його захисника, котрі просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій і заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини засудженого у зазначених вироку злочинних діях відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України.

Посилання в апеляціях на неправильність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 121 названого Кодексу суперечить фактичним обставинам справи, котрі підтверджуються даними судового слідства. Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність причинного звязку між спричиненням ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та настанням його смерті, виходячи зі всіх обставин скоєного засудженим, зокрема, враховуючи те, що ОСОБА_1 обвинувачується в нанесені одного удару кулаком в обличчя ОСОБА_5, від чого останній впав, вдарившись головою об тверде покриття та отримав закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Визивають сумніви локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень загиблого, механізм їх утворення з урахуванням поведінки потерпілого перед ударом його засудженим, беручи до уваги відсутність надання потерпілому кваліфікованої медичної допомоги протягом майже 17 годин з моменту події, його смертю через 9 діб від дня його доставки в лікарню. Висновком двох судово-медичних експертиз суд у вироку дам належну оцінку, а тому посилання апелянтів, зокрема прокурора, в цій частині, є безпідставними. Про те, що ОСОБА_1 наніс ОСОБА_5 один удар підтвердили в суді свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили, що після удару ОСОБА_5 впав і вдарився головою об тверду поверхню, при цьому на його обличчі не було ніяких тілесних ушкоджень, а тільки із вуха йшла кров.

Після удару засуджений намагався привести потерпілого до тями, надав йому допомогу, після чого ОСОБА_5 на машині потерпілого повіз свідок ОСОБА_10, який невідомо де його возив і залишив, внаслідок чого від автомашини ОСОБА_5 невідомо хто скоїв крадіжку автоприцепа, а самого потерпілого госпіталізували лише вранці наступного дня. Для проведення ще однієї комісійної судово-медичної експертизи на предмет встановлення причинного звязку між діями засудженого і наслідками, експертна установа наполягає на наданні їй обєктивних матеріалів, а саме рентгенівських знімків черепу, КТ, МРТ голови, гістологічних матеріалів від трупа загиблого, в тому числі з урахуванням несвоєчасного надання відповідної медичної допомоги потерпілому. Але зазначенні медичні документи відсутні, потерпіла ОСОБА_4 не дала згоду на проведення ексгумації трупа її чоловіка, тому вказана експертиза не була проведена, а причинний зв'язок між діями засудженого та смертю потерпілого неможливо встановити, тому суд обґрунтовано перекваліфікував скоєне ОСОБА_1 на ч.1 ст.121 КК України.

Твердження апелянтів на недотримання судом ст.334 КПК України суперечать даним судового слідства, оскільки всі свідки, що зазначені в додатку до обвинувального висновку, були допитані і їх показам у вироку дана належна оцінка, про що вказано вище.

Допитувати свідка ОСОБА_11, а також працівників міліції і пасічників, які не були очевидцями подій, було недоцільним. Суд першої інстанції мотивовано відмовив у порушенні кримінальної справи відносно свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 384 КК України, оскільки в їх діях обґрунтовано не знайшов підстав вважати, що вони дали завідомо неправдиві покази. Також суд першої інстанції мотивовано виключив із обвинувачення обтяжуючу покарання засудженого обставину скоєння злочину в стані алкогольного спяніння, так як обєктивних даних про стан спяніння досудовим і судовим слідством не добуто, а тому колегія суддів залишає без задоволення в цій частині апеляцію прокурора.

Міра запобіжного заходу засудженому судом вирішується при постановленні вироку, а тому вказівка представника потерпілої на неправомірну зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 не відповідає чинному законодавству.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства при постановленні вироку, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів.

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи в судом першої інстанції, та представника потерпілої залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2011 року щодо засудженого ОСОБА_1 без змін.

Судді: 1._________________ 2.__________________ 3. ____________________

З оригіналом згідно : суддя : Матюшко М.П.