Справа
№ 1-76/2008р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2008 року
Мурованокуриловецький
районний суд Вінницької області в складі: головуючої -
судді Тучинської Н.В.

при секретаі Хонькович Л.І.

з участю прокурора Арнаута Я.М.

потерпілого ОСОБА_5

підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4

законного представника неповнолітніх
підсудних ОСОБА_6

педагога Кващенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт
Муровані Курилівці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця та жителя с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької
області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта неповна
середня, раніше не судимого, та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
уродженця та жителя с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької
області, громадянина України, учня 9-ого класу Лучинецької ЗОШ, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 186 КК
України, -

в
с т а н о в и в:

20 грудня 2007
року приблизно о 16-ій годині, виконуючи вказівку батька ОСОБА_7, неповнолітній
ОСОБА_1 разом із неповнолітнім братом ОСОБА_2 за попередньою змовою, приблизно
в цей же час, через незачинені вхідні двері пройшли в будинок ОСОБА_5 в с.
Лучинець Мурованокуриловецького району з метою викрасти в останнього гроші, про
які їм було достеменно відомо. Зайшовши в кімнату, де на ліжку сидів ОСОБА_8,
1944 року народження, застосували насильство до останнього, що виразилось в
нанесені ОСОБА_2 удару в область обличчя
ОСОБА_5, від чого останній упав на ліжко, та нанесенні ударів по руках ОСОБА_8,
коли останній намагався перешкодити відкритому заволодінню його коштами, та
витягнув у ОСОБА_5 з шкарпетки 200 грн., купюрами по 100 грн., а ОСОБА_1 в цей
час чатував біля дверей, забезпечуючи безпеку ОСОБА_2 при заволодінні ним
грішми ОСОБА_5 З викраденими грішми брати ІНФОРМАЦІЯ_3 пішли до ОСОБА_9, в якої
розміняли викрадені гроші на дрібніші купюри, розділившись між собою, з яких
ОСОБА_2 відав батьку 30 грн., а ОСОБА_1 10 грн.

В
судовому засіданні підсудні повністю визнали свою вину в інкримінованому їм
злочині.

Підсудний
ОСОБА_1 суду показав, що 20 грудня 2007 року він разом з батьком та матір`ю допомагали по
господарству ОСОБА_8 Після закінчення роботи ОСОБА_8, з його батьком і матір`ю пообідали, в
т.ч. вживали спиртні напої, а потім пішли додому. В цей же день батько сказав
йому йти до ОСОБА_5 і забрати гроші, які ОСОБА_8 переховував у шкарпетках. Він
розповів ОСОБА_2у, що батько послав до ОСОБА_5 по гроші, і вдвох вони пішли до
будинку потерпілого. В будинку він побачив, що ОСОБА_8 сидів на ліжку. Брат
ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_5 в обличчя, після чого, той упав на ліжко, потім брат бив
ОСОБА_5 по руках, коли той намагався перешкодити забрати гроші. ОСОБА_2
витягнув з шкарпетки гроші дві купюри по 100 грн., а він в цей час знаходився
біля дверей і слідкував, щоб ніхто не надійшов. Забравши 200 грн. вони пішли до
ОСОБА_9, в якої розміняли гроші на дрібніші купюри. Грішми поділились, з
викрадених грошей він віддав батькові 10 грн.

Підсудний
ОСОБА_2 показав суду, що 20 грудня 2007 року в післяобідню пору брат ОСОБА_1
сказав йому, що батько наказав їм піти до ОСОБА_5 та забрати в нього гроші, які
він переховував у шкарпетці. Прийшовши до ОСОБА_5, він побачив, що ОСОБА_8
нетверезий сидить на ліжку. Він штовхнув його, витягнув з шкарпетки 200 гривень
купюрами по 100 грн., поборюючи потерпілого, який намагався перешкодити
викраденню руками. Викрадені 200 гривень вони відразу ж розміняли на дрібніші
купюри у ОСОБА_9, з яких він відав бактьку 30 грн.

Крім
власного визнання вини в інкримінованому злочині самими підсудними, їх вина
доведена показаннями потерпілого ОСОБА_5, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_8 суду
показав, що біля 16-ої години 20 грудня 2007 року, сидячи на
ліжку, він по голосу впізнав, що до нього прийшли ОСОБА_2 та ОСОБА_1. По голосу
він зрозумів, що до нього підійшов ОСОБА_2, котрий вдарив його рукою в обличчя,
від чого він упав на ліжко. Він намагався пручатись, відбивався руками однак,
його побороли і забрали гроші. При ньому було всього 270 гривень, з яких 50
грн. було в шкарпетці, а решту він зберігав у внутрішній кишені піджака. Після
побиття його ІНФОРМАЦІЯ_3, він деякий час пролежав у будинку, а потім був
доставлений братом ОСОБА_11 у лікарню. ІНФОРМАЦІЯ_3 повернули йому 200 грн.

Свідок ОСОБА_9 показала в судовому
засіданні, що приблизно 20 грудня 2007 року до неї прийшли брати
ІНФОРМАЦІЯ_3 і на їх прохання вона
кожному з них розміняла 100 гривневу
купюру на дрібніші купюри. Діти пояснили, що вони здали металобрухт і заробили
такі гроші.

Свідок
ОСОБА_10 підтвердила суду, що в кінці грудня 2007 року до неї звернувся ОСОБА_8
і попросив щоб вона передала його брату ОСОБА_11, що його побили і обікрали
ІНФОРМАЦІЯ_3, яку суму викрадених грошей називав ОСОБА_8 вона не пам'ятає.

З
оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7 (а.с. 26) слідує, що в
с. Лучинець 20 грудня 2007 року, він разом з синами та своєю співмешканкою
ОСОБА_12 допомагав по господарству ОСОБА_8, після чого вони пообідали, при
цьому розпили горілку, гроші на яку дав ОСОБА_8 Цього ж дня приблизно біля 16
години в с. Лучинець Мурованокуриловецького району, перебуваючи в себе вдома
достеменно знаючи , що у ОСОБА_5 є
гроші, він сказав сину ОСОБА_1, щоб той
пішов з братом ОСОБА_2 та забрали гроші у ОСОБА_5 З викрадених грошей діти дали
йому: ОСОБА_1 -10 грн., ОСОБА_2 -30 грн.
Згодом йому стало відомо, що діти побили ОСОБА_5, коли викрадали гроші.

Факт відкритого
заволодіння 200 гривнями ОСОБА_5 із застосуванням насильства до останнього
також стверджується рапортом дільничного інспектора міліції Висоцького С.О. на
ім'я начальника Мурованокуриловецького РВ УМВС про те, що до нього з усною
заявою звернувся ОСОБА_8 про викрадення у нього грошей в сумі 270 грн. (а.с.
3), протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від 28.12.2007 р. (а.с. 4),
а також вироком Мурованокуриловецького районного суду від 14 серпня 2008 року,
який набрав чинності 02 вересня 2008 року (а.с. 118-119), про засудження батька
неповнолітніх підсудних ОСОБА_7 за втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність
та

-
2 -

організацію вчинення злочину, а саме: відкритого
заволодіння чужим майном, кваліфікуючими ознаками якого є грабіж, поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинений
за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Суд не йме віри
показанням потерпілого ОСОБА_5 в тій частині, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрито
заволоділи коштами в сумі 270 грн. В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрито викрали кошти в сумі 200 грн., що ствердили самі
підсудні, свідок ОСОБА_9, яка розмінювала їм 200 грн. На момент вчинення
злочину потерпілий ОСОБА_8 мав поганий зір, про що він ствердив суду, а тому
суд з впевненістю приходить до висновку, що він міг помилитись у підрахунку
грошей, так як він в цей же день давав гроші ІНФОРМАЦІЯ_3 на придбання спиртних напоїв.

Перевіривши
зібрані досудовим слідством докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що
винність підсудних доведена повністю у вчиненні злочину і їх дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України
як відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинене за попередньою змовою
групою осіб, і поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи
покарання неповнолітнім підсудним, суд враховує ступінь суспільної небезпеки
вчиненого ними злочину, зокрема, що відповідно до класифікації, визначеної ст.
12 КК України, вчинене ІНФОРМАЦІЯ_3 діяння є тяжким злочином; особу кожного
з винних, які за місцем свого проживання (а.с. 47, 34) та навчання (а.с.
46, 33) характеризуються як такі, що
помічалися у дрібних правопорушеннях, не виявляють інтересу до навчання,
безпідставно пропускають уроки, схильні до бродяжництва; обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, каяття та активне
сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше (а.с. 31, 44),
відшкодування потерпілому заподіяних збитків, неповнолітній вік, втягнення
неповнолітніх у злочинну діяльність їхнім батьком. Крім того, суд враховує, що
у діях підсудних відсутні обставини, що
обтяжують їм покарання. Дотримуючись принципів законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд має на увазі, що метою
покарання неповнолітнього засудженого має бути його виправлення, виховання та
соціальна реабілітація. Тому, крім загальних засад призначення покарання, суд відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України
враховує також умови життя та виховання неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вплив
на них дорослих, рівень розвитку. Зокрема, із заслуханих у судовому засіданні
виступів представника середньої загальноосвітньої школи 1-3 ступенів с.
Лучинець - бувшого класного керівника підсудних Кващенко А.В., їх законного
представника - начальника служби у
справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_6 слідує, що діти виховуються у
неблагополучній сім`ї, де батьки зловживають спиртними напоями, не займаються
вихованням дітей, не забезпечують їм належних умов для проживання та розвитку,
крім того, залучають їх до вживання спиртного, а батько - втягнув їх у злочинну
діяльність, а тепер за скоєне відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Таким
чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
слід призначити покарання на мінімальний
строк, визначений санкцією інкримінованої частини статті 186 КК України -
чотири роки позбавлення волі.

Враховуючи
сукупність пом`якшуючих для підсудних покарання обставин, їх неповнолітній вік,
суд вважає, що їх виправлення ще можливе без реального відбування покарання, а
тому їх на підставі ст.ст. 75, 104 КК України можна звільнити від такого з
випробуванням терміном на один рік.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним та
призначити йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді чотирьох років
позбавлення волі.

На
підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування
покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового
злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме орган
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та
періодично з`являтиметься в цей орган для реєстрації.

ОСОБА_2
визнати винним та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді
чотирьох років позбавлення волі.

На
підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування
покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового
злочину, не виїжджатиме за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме орган
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання
та періодично з`являтиметься в цей орган для реєстрації.

До
вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу підсудним залишити без
зміни - підписку про невиїзд.

На вирок
протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію
до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя:
____________________