№1-232007
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року Шишацький районний суд Полтавської
області в складі: головуючого- судді Рябченко В.В. за участю секретаря ОСОБА_7
О.В. з участю прокурора Ілляшевич Р.В. та адвоката ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.Шишаки справу про обвинувачення:

ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, гр.України, уродженця і жителя АДРЕСА_1, освіта
середня, одруженого, працює водієм ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,-ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, гр.України,освіта середня-спеціальна,
одруженого,уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1, працює водієм в
ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,-

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.1,127 ч.2

КК України,

Встановив:

Підсудні по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07 жовтня 2006 року, близько 01
години ночі, прибули в домогосподарство де проживають потерпілі по справі
ОСОБА_4, та ОСОБА_5, яке розташоване по АДРЕСА_2, де, діючи всупереч волі
власників, з метою примусити ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зізнатись у
крадіжці мобільного телефона в

ОСОБА_2, яку в дійсності
потерпілі не скоювали, незаконно
проникли до житлового будинку в якому проживають потерпілі.

Перебуваючи в
приміщенні коридору ОСОБА_2 наніс навмисно удар рукою в область голови
потерпілому ОСОБА_4, який там сидів на стільці і курив, від чого останній впав
на підлогу, потім підсудні ОСОБА_2 і ОСОБА_3 почали наносити удари ногами в
різні частини тіла потерпілому ОСОБА_4 вимагаючи щоб він зізнався у крадіжці
мобільного телефона у ОСОБА_2, при цьому підсудні
спричинили потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження в вигляді синців та садин на
тілі, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 651 від 23.10.2006 року
відносяться до легких тілесних ушкоджень, не спричинивши розладу здоров»я
потерпілого.

Продовжуючи свої
злочинні дії, маючи мету примусити потерпілого ОСОБА_6 зізнатись у скоєнні
крадіжки мобільного телефона,
що належить ОСОБА_2,
підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зайшли в кімнату житлового будинку де
відпочивав ОСОБА_6 при цьому ОСОБА_2 стягнув з кроваті ОСОБА_6 став душити його
за шию, завдаючи при цьому сильного фізичного болю, потім наніс декілька ударів
ногами та руками в різні частини тулуба та голови, підсудній ОСОБА_3 також
наніс потерпілому ОСОБА_6 удар по голові господарською сумкою, в якій
знаходився якийсь важкий предмет, від цього удару потерпілий ОСОБА_6 відчув
сильний біль і в нього на голові з»явилась кров.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 652 від 23.10. 2006 року злочинними діями
підсудніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді синців та садин на тілі, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, не спричинивши розладу здоров»я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_2 свою вину в скоєнні
інкримінованих йому злочинів визнав частково, щиро розкаявся і суду пояснив, що
06.10.2006 року в

вечірній час він знаходився в АДРЕСА_1 біля
кафе, що належить ОСОБА_7, разом з ОСОБА_3, пили
пиво. Там же були потерпілі ОСОБА_4. ОСОБА_6 та ОСОБА_8. Коли він на деякий час
відлучився від столика, за яким сидів з ОСОБА_3,
і потім повернувся, то побачив, що в нього зник мобільний телефон. В
крадіжці мобільного телефону він запідозрив потерпілих та ОСОБА_8. З метою
вияснити, хто в нього викрав мобільний телефон, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 07.10.2006
року, приблизно в 01 годину, прибули до домогосподарства де проживають
потерпілі ОСОБА_4. та ОСОБА_6, це домогосподарство їм показав ОСОБА_8., який по
приїзду на місце події пішов додому. Зайшовши в приміщення будинку, в коридорі
він побачив ОСОБА_4 і почав його бити, з метою, щоб він зізнався хто викрав
його мобільний телефон, скільки наніс ударів ОСОБА_4 він не пам»ятає, але
спочатку він йому наніс удар кулаком в лице. Потім він проник в спальну кімнату
будинку де стягнув з кроваті потерпілого ОСОБА_6 і з метою вияснити хто викрав
у нього мобільний телефон, наніс декілька ударів ОСОБА_6, свою вину він визнав
частково, так як заперечує факт вчинення катування потерпілих.

Допитаний в
судовому засіданні підсудній ОСОБА_3 вини в скоєнні злочинів, передбачених
ст.ст. 162 ч.1, 127 ч.2 КК України не визнав, суду пояснив, що він дійсно
07.10.2006 року приблизно в 01 годину разом з ОСОБА_2 прибув в домогосподарство
де проживають ОСОБА_4. та ОСОБА_6 з метою вияснити хто викрав у ОСОБА_2
мобільний телефон. В приміщення будинку, де проживають потерпілі він зайшов
після ОСОБА_2, своєї вини не визнає, так як заперечує факт причинения тілесних
ушкоджень потерпілим.

Крім часткового визнання вини підсуднім ОСОБА_2 та не дивлячись на
невизнання вини підсуднім ОСОБА_3 суд вважає, що їх вина в скоєнні злочинів,
передбачених ст.ст. 162 ч.1, 127
ч.2 КК України
повністю підтверджується

слідуючими
доказами по справі, які
були перевірені в ході судового слідства.

Показами
потерпілого ОСОБА_4, який на досудовому слідстві та в суді дав стабільні покази
і пояснив, що 06.10.2006 року, після роботи, приблизно в 18 годин, він разом з
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відпочивали в АДРЕСА_1 біля кафе « Ельдорадо», апотім
перейшли до кафе навпроти, там відпочивали підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 Через
деякий час підсудні почали пред»являти їм претензії нібито хтось з них викрав
мобільний телефон, що належить ОСОБА_2 і почалися вияснення стосунків, в ході
яких вони поясняли, що мобільного телефона
не брали. Через деякий час вони розійшлися по домівках, при цьому ОСОБА_6
пішов раніше, а він з ОСОБА_8 розійшлися після того, як пішли підсудні.

07.10.2006 року,
приблизно о 01 годині, він знаходився в веранді будинку, вхідні двері на засов не були зачинені,
так як мати перебувала на нічній зміні і повинна була повернутися ранком. В цей
час в будинок зайшли підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_3 зайшов
заднім, а спереду був ОСОБА_2. ОСОБА_2 не говорячи нічого наніс йому удар
кулаком в обличчя, від удару він упав на підлогу і вони вдвох почали бити його
ногами по тулубу, голові та кінцівках, скільки хто наніс ударів він не
пам»ятає, але били вони його разом. Потім ОСОБА_2 і ОСОБА_3 витягли його на
подвір»я і почали погрожувати, що втоплять у річці якщо він не зізнається хто
викрав мобільний телефон. Все це тривало хвилин десять, перебуваючи на
подвір»ї, він, використавши нагоду коли підсудні говорили щось між собою, втік
від них і сховався за будинком, де перебував до того часу поки підсудні не
поїхали від будинку.

Увійшовши в будинок він побачив, що ОСОБА_6 сидить на ліжку побитий, у
нього на шиї був слід від здавлювання у вигляді смуги, футболка була порвана,
при цьому ОСОБА_6 йому розповів, що підсудні його били руками й ногами,

душили за шию, щоб він
зізнався, хто викрав мобільний телефон у ОСОБА_2

Показами
потерпілого ОСОБА_6, який суду пояснив, що 07.10.2006 року, коли він
відпочивав, це було приблизно в 01 годину, до кімнати зайшли підсудні ОСОБА_2
та ОСОБА_3 які змушували його зізнатись в крадіжці мобільного телефону, що
належить ОСОБА_2 заподіяли йому сильного фізичного болю та спричинили тілесні
ушкодження. При цьому ОСОБА_2 душив його за горло галстуком, а також бив руками
і ногами по тулубу та голові, ОСОБА_3 наніс удар господарською сумкою по
голові, при цьому в сумці був якийсь важкий предмет, тому він відчув після
цього удару сильний біль.

Крім цього вина
підсудніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.1 ,
127 ч.2 КК України підтверджується: протоколом огляду місця вчинення злочину
від 09.10.2006 року ( а.с.8-9)., висновком судово- медичної експертизи № 651
від 23.10.2006 року потерпілого ОСОБА_4 в якому зазначено, що на тілі
потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та садин на тілі, які
виникли від дії тупих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень, не
спричинивши розлад здоров»я, судичи з пошкоджень, ударів було нанесено не менше
п»ятнадцяти ( а.с.65). Висновком судово-медичної експертизи № 652 від
23.10.2006 року потерпілого ОСОБА_6 в якому зазначено, що пошкодження у вигляді
синців та садин на тілі потерпілого виникли від дії тупих предметів і
відносяться до легких тілесних пошкоджень, не спричинивши розлад здоров»я,
судячи з пошкоджень, ударів було нанесено не менше восьми (а.с.71).

Показами свідків
ОСОБА_9 ( а.с.33) ОСОБА_8. ( а.с.34), неповнолітньої ОСОБА_10 ( а.с.31), які
були оголошені в судовому засіданні.

Дії підсудніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.162 ч.1 КК України як
незаконне проникнення до житла потерпілих, та за ст. 127 ч.2 КК України_
катування, тобто

умисне заподіяння
сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв з метою спонукати потерпілих
вчинити дії, що суперечать їх волі, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які б
обтяжували покарання підсудніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3, згідно ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Обставинами, що
пом»якшують покарання підсуднього ОСОБА_2,
згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчинених злочинах,
добровільне відшкодування завданих збитків, а також як такі, що пом»якшують
покарання, визнає інші обставини- те, що підсудній ОСОБА_2 раніше не судимий,
має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_11, 1995 року народження,

Обставинами, що
пом»якшують покарання підсуднього ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає
добровільне відшкодування завданих збитків, а також як такі, що пом»якшують
покарання, визнає інші обставини - те що підсудній ОСОБА_3 вперше притягується
до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей
-ОСОБА_12 1992 року народження та ОСОБА_13 2001 року народження.

Згідно медичних
висновків Шишацької ЦРЛ, підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є здоровими,
працездатними, примусового протиалкогольного лікування не потребують ( а.с.
111,115).

За місцем
проживання, Яреськівською сільською радою підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
характеризуються як особи, на яких немає компрометуючих матеріалів ( а.с. 109,
116).

За місцем роботи
підсудні характеризуються з позитивної сторони (а.с. 110,117).

При визначенні міри покарання підсуднім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд враховує
тяжкість вчинених ним злочинів, особи винних, обставини, що пом»якшують їх
покарання і з урахуванням декількох обставин, що пом»якшують покарання

підсудніх, приходить до висновку, про необхідність
призначення покарання підсуднім за ст. 127 ч.2 КК України з застосуванням ст.69
КК України, тобто від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин та
звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 16-1, 323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 -
визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.1, 127 ч.2 КК
України і призначити йому покарання:

- за ст. 162 ч. 1 КК України - один рік
обмеження

волі,

- за ст. 127 ч.2 КК України - застосувати ст.
69

КК
України і призначити покарання нижче від

найнижчої
межі, передбаченої законом за даний

злочин -
три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити
покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком
на один рік. ОСОБА_3 - визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.
162 ч.1, 127 ч.2 КК України і призначити йому покарання: за ст. 162 ч.1 КК України
- один рік обмеження волі, за ст. 127 ч.2 КК України -застосувати ст.69 КК
України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом
за даний злочин - три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого

покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді трьох
років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік. Запобіжний
захід засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до вступу вироку
в законну силу залишити без зміни- підписки про
невиїзд. Речові докази: футболку,
чоловічу сорочку та піонерський галстук повернути потерпілим.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі
15 діб з моменту його проголошення.