Справа № 366/2919/13-к
Провадження № 1-кп/366/236/13
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2013 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків, Київської області кримінальне провадження за обвинувальним актом за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000980 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, 2007 року народження, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 з 14 травня 2012 року згідно з трудовим договором та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 14 травня 2012 року, укладеними між нею та приватним підприємцем ОСОБА_6 , призначена на посаду продавця магазину, що в АДРЕСА_1 , попереджена про відповідальність за привласнення чи розтрату ввіреного їй майна, а також зобов`язана зберігати всі ввірені їй матеріальні цінності, однак всупереч договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, перебуваючи на посаді продавця, діючи з корисливих мотивів, умисно привласнила продукти харчування, а також надавала безоплатно продукти харчування у борг жителям с. Соснівка, які перебували у її віданні в період з 17.06 по 02.07.2013 року на суму 4043,48 гривень та в період з 16.07. по 31.07.2013 року на суму 5063,52 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 9107 гривень.
Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання обвинуваченої, потерпілої, свідків та матеріалів кримінального провадження.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, не визнала повністю та показала, що спочатку працювала у ОСОБА_6 прибиральницею протягом двох років, а з 14 травня взяли її на роботу продавцем. В той же день у центрі зайнятості підписала трудовий договір та договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Працювала, так як казала їй ОСОБА_6 . В перший день прийняла зміну, зробили ревізію. Ревізію робили вчотирьох, вона з ОСОБА_6 , а її змінниця ОСОБА_7 з дочкою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . Ревізію вона особисто не рахувала. Потім ОСОБА_6 повідомила їй про недостачу. Працювала як всі. Видавала односельчанам в борг продукти харчування (ковбасу, олію, хліб), записувала про це у зошит «боржників», потім вони гроші повертали з пенсії. Суми бували різними від 200 гривень до 2000 гривень. Особисто вона багато в борг не давала. Собі брала трошки (ковбаски дитині, м`яса, сітра), всього на 905 гривень, 800 гривень повернула, коли прийшла міліція, ще 105 грн. була винна. Виручку віддавала кожен день, а то і двічі на день, про що записувала в зошит «виручка», коли ОСОБА_6 забирала виручку, то також розписувалась у зошиті «виручка». Ціни на товар визначала ОСОБА_6 , а вона за цими ціна продавала товар. Звідки взялась недостача, вона не знає. Товару та грошей вона не брала. Перша ревізія була з 17.06. по 02.07., недостача була 4000 тисячі гривень. З актом ревізії не знайомилась. Віддавати не було чим, тому сказала що буде відробляти. По другій ревізії недостача була 5000 тисяч гривень. Домовленості з ОСОБА_6 , про те, щоб брати собі з магазину товар не було взагалі, але так робили всі.
Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої, ОСОБА_6 показала, що з обвинуваченою ОСОБА_4 вона перебуває у нормальних стосунках. ОСОБА_4 працювала у неї продавцем, з документами працювала добре, однак згодом на неї почали надходити скарги від жителів села. Тоді вона вирішила проконтролювати роботу ОСОБА_4 . Зробила ревізію, і виявилось, що в зошиті «боржники», навпроти п`яти чоловік боржників, однією рукою дописано по 250 гривень. Вона перепитала у цих людей чи не брали вони в борг на таку суму. Один, другий, третій сказали, що не брали. Та коли люди отримували пенсію, то просто сплачували ці кошти (по 250 гривень), а ОСОБА_4 ці грошові кошти забирала собі або продуктами з магазину або грошима з виручки. На сьогодні багато боргів, але люди неохоче йдуть до магазину, бо їх обманювали. З приводу того, що ОСОБА_4 не отримувала заробітної платні, вона пояснила, тим, що ОСОБА_4 неодноразово брала продукти харчування з магазину у досить великих розмірах, а на запитання куди ти стільки береш, ти не увійдеш в зарплату, відповідала, що вона все контролює. Бувало таке, що вона виручку не забирала, а ОСОБА_9 цим користувалась, та продовжувала носити товар сумками додому та записувати його на різних людей. Коли була проведена перша ревізія і виявлена недостача, вона покликала до себе у кабінет ОСОБА_4 та запитала, що будемо робити, на що ОСОБА_4 відповіла що буде відпрацьовувати. Після цього ОСОБА_4 заступила на другу зміну, та знову записувала список продуктів собі у борг. Після другої ревізії, знову виявилась недостача у 5000 тисяч гривень. Вона викликала ОСОБА_4 до себе, та сказала, що буде викликати міліцію, на що ОСОБА_4 відповіла, що не треба викликати міліцію, гроші вона поверне через 2 тижні - 20 серпня, про що написала розписку. В 20 числах, ОСОБА_9 перестала відповідати на телефон, та почала ухилятися від зустрічі, а згодом взагалі сказала: «Визивайте міліцію, я нічого не брала».
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показала, що з січня 2013 року працює продавцем в магазині у ОСОБА_6 . Разом з нею позмінно продавцем працювала ОСОБА_4 . Ревізію проводили з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також з ОСОБА_4 . Одного разу, коли вона здавала зміну ОСОБА_4 , остання попросила підмінити її на пару днів, щоб посадити города. Вона відпрацювала, а після ревізії виявилась недостача 4400 гривень. Після того більше один одного не підміняли. Вона бачила, як ОСОБА_4 брала з магазину додому продукти харчування, але не кожен день. Брала ОСОБА_4 всього по трошки, на суму приблизно 150-200 гривень, все це записувала у зошит «боржники». Ту суму, яку ОСОБА_4 не могла собі дозволити записати, дописувала на людей по 250, 180 гривень. Потім люди приходили та казали, що вони стільки не брали і відмовлялись платити. Одного разу ОСОБА_4 передала їй клаптик паперу з прізвищами боржників, яким було дописано різні суми від 180 до 500 гривень, та сказала, як будуть повертати, щоб їм це не зараховували.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала, що є дочкою потерпілої, ОСОБА_6 . З ОСОБА_4 працює на одній території, навпроти магазину, де працює ОСОБА_9 . Часто бачила, коли ОСОБА_9 йшла додому, завжди везла дві сумки: набирала кожен вечір на 120-150 грн. Ковбаси м`яса, цукерок, шампуні і іншого. Вона приймала участь у ревізії разом з ОСОБА_7 , нічого не дописувала. Шевченко вже наперед знала про суму недостачі. В магазині протягом дня бувала до 30 разів. Кожного дня додому ОСОБА_9 щось несла, можливо не кожного дня ковбасу, щось інше. Ревізії проводили двічі, перший раз недостача становила 4000 грн., а другий 4200 грн. Бачила, як перед кінцем робочого дня, ОСОБА_9 все наготовляла і ложила на вітрині, потім пакувала. Чи записувала все наготоване ОСОБА_9 , вона не знає. Скарги від людей були на те, що ціни у ОСОБА_9 були одні, а у неї інші. Скаржились їй особисто. В журналі записували людей, а ті потім повертали борг, могло бути таке, що ОСОБА_9 комусь дописувала зайве.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_4 , має давні дружні зв`язки із сім`єю ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_15 ( ОСОБА_4 ) пішла на роботу, вона дуже раділа, казала, щоб вела себе чемно, не крала. Коли пішла вже продавцем, то казали їй, що буде більша зарплата і, відповідно, більші можливості для забезпечення сім`ї. Приходили в магазин, брали продукти за гроші, було таке, що грошей не вистачало, то через день-два повертала борг, проблем не було, все, здавалося, було нормально. 9 липня у неї був день народження, через те, що на городі було багато роботи, часу на приготування не вистачало, і вона попросила ОСОБА_9 , щоб та взяла продукти: м`ясо, горілку і вино. Часто бувало, що ОСОБА_9 купували для її сім`ї хліб. Це все купувалося за гроші, здачу Таня приносила. Великі закупки за період червень-серпень робила разів чотири. Оскільки магазин від них на значній відстані 2 км, то Таня часто їм приносила товари, в основному хліб. Приносила замовлені продукти не лише їм, а й іншим сусідам. Через деякий час прийшла до них Шевченко, плаче, переживає, сказала, що вже не працює, бо недостача в магазині, і що вона не брала. Продавці магазину вірили людям і давали в борг на день-два до пенсії. Скарг на магазин не чула.
Матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні:
- Копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 08.05.2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зареєстрованого 08.05.2012 року Іванківським районним центром зайнятості (а. с. 17).
- Копією договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 08.05.2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , (а. с. 18).
За оцінкою в сукупності досліджених по кримінальному провадженню доказів, вину ОСОБА_4 за обставинами, викладеними в обвинувальному акті за обвинуваченням за ч. 1 ст. 191, КК України, суд вважає доведеною.
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, 2007 року народження, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину не визнала, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до неї слід застосувати покарання у вигляді штрафу. Враховуючи майновий стан ОСОБА_4 на даний час не працює, має на утриманні малолітню дитину, розмір штрафу слід визначити в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 53 КК України та санкцією ч. 1 ст. 191 КК України із розстрочкою виплати рівними частинами протягом 10 місяців з моменту набрання вироком законної сили.
Суд вважає за необхідне не призначати ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади, займатись діяльністю, які пов`язані з повною матеріальною відповідальністю.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди у сумі 9107 гривень та моральної коди у розмірі 500 гривень, завданої злочином, суд вважає підлягає до задоволення частково, оскільки матеріальна шкода підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень, потерпілою ОСОБА_6 у судовому засіданні нічим не обґрунтовано.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Майна, на яке накладено арешт, а також речових доказів і документів щодо яких можливо ухвалити процесуальні рішення при постановленні вироку за матеріалами кримінального провадження (кримінальної справи) немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені п. п. 3 - 9 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, без позбавлення права обіймати посади, займатись діяльністю, яка пов`язана з повною матеріальною відповідальністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити виплату штрафу рівними частинами протягом 10 місяців з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, в сумі 9107 гривень задовольнити, у відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 500 гривень відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя