АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/7969/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/980/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

законного представника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002693 від 18.08.2014 року відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора, у кримінальному провадженні, ОСОБА_10 , на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець м.Харкова, громадянин України, учень 1 курсу Харківського професійного ліцею харчових технологій та торгівлі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, з призначенням покарання в вигляді позбавлення волі на 1 рік.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст.105 КК України, ОСОБА_8 звільнено від покарання з застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Відповідно до вироку суду, неповнолітнього ОСОБА_8 визнано винним в тім, що 17 серпня 2014 року, приблизно 23-50 годин, знаходячись у приміщенні супермаркету «АТБ» (магазин «Продукти 716») ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Харків, вул. Харківських Дивізій 12-А, діючи з умислом, що раптово виник, та був направлений на таємне заволодіння чужим майном, вважаючи, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи із корисливих помислів, з торгової вітрини, розташованої у відділі алкогольних напоїв, взяв пляшку віскі «Jack Daniels», ємкістю 0,5 літра, вартістю, згідно висновку експерта - товарознавця № 185 від 21.08.2014 року - 184 грн. 99 коп., та поклав в сумку із шкірозамінника чорного колоьору, яка знаходилась в руках. Після цього, розрахувавшись за тістечка «Пеньок», торгової марки «Сладко», в кількості 4 штуки та шампанське «Артемівське», ємкістю 0,7 літра, минаючи касові зони та не сплативши вартість пляшки алкогольного напою, віскі «Jack Daniels», попрямував до виходу з магазину, намагаючись зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, однак після проходження касових зон на виході з магазину його було зупинено співробітниками ТОВ «АТБ-маркет».

В поданній апеляційній скарзі прокурор просить про зміну вироку шляхом виключення з його резолютивної частини вказівки суду про звільнення неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.ст.75,104 КК України. В обгрунтування доводів вказує, що судом при призначенні покарання невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, ст. 75 КК України. Звільнення від відбування покарання можливе лише на підставі окремих положень, передбачених чинним КК України, і кожне таке положення застосовується окремо - двічі від одного і того ж покарання одну особу звільнити неможливо. Суд застосував положення про звільнення від відбування покарання, передбачені ст.ст. 75, 104 КК України та положення, передбачені ст. 105 КК України, які є окремими. Одночасне їх застосування неможливе.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримував доводи поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які погоджувались з доводами апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Розглянувши кримінальне провадження в межах доводів поданої апеляційної скарги встановленно, що суд першої інстанції, дослідивши обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку. Обгрунтовано прийшов до висновку про його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

При застосуванні положень закону про звільнення ОСОБА_8 від покарання суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу, прийняти законне та обгрунтоване рішення.
Згідноположень ст.ст.75, 104 КК України, неповнолітньому обвинуваченому призначається одне із покарань, передбачених ст.98 КК України, який в подальшому звільняється від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину.

За ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що на момент постановлення вироку він не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України. Порядок застосування до неповнолітнього обвинуваченого під час судового розгляду примусових заходів виховного характеру передбачений положеннями ч.3 ст.497 КПК України.

В даному випадку суд одночасно застосував до неповнолітнього ОСОБА_8 положення про звільнення від відбування покарання, передбачені ст.ст. 75, 104 КК України та положення, передбачені ст. 105 КК України, призначивши йому одночасно покарання, 1 рік позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, та примусовий захід виховного характеру - застереження, що недопустимо. При цьому суд у мотивувальній частині вироку привів мотиви призначення неповнолітньому ОСОБА_8 покарання в виді подбавлення волі, а також мотиви застосування примусових заходів виховного характеру, тобто, допустив протиріччя при призначенні покарання.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить про виключення із резолютивної частини вироку вказівки суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.ст.75,104 КК України, тобто, вважає можливим залишити чинним рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. Однак суд застосував до обвинуваченого примусовий захід виховного характеру, не дотримавшись процедури розгляду цього питання, передбачену ст.ст.97, 105,497 КПК України, не забезпечив обвинуваченому його право на розгляд кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, чим, на підставі ст.20 КПК України, порушив його право на захист, не мотивував можливість його виправлення без застосування покарання.

Таким чином, при ухваленні судового рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону /ст.ст. 20, 97, 105, 370, 374, 376, 497 КПК України/, що унеможливлює прийняття рішення судом апеляційної інстанції тому, на підставі ч.1 ст.412 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню лише в частині обґрунтування незаконності вироку, інші доводи підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження, задоволити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4