У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 березня
2008 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Дніпровського районного суду
м. Києва від 13 квітня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
судимого 01.04.1996 року за ч. 2 ст. 142 та ч. 2 ст. 144 КК України до
позбавлення волі строком 5 років, звільненого 28.03.2001 року за відбуттям
строку покарання,

засуджено
за ч. 1 ст. 296 КК України до арешту строком 6 місяців.

За ч. 2 ст.
189 КК України ОСОБА_1. виправдано за відсутністю в діянні складу злочину.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 220 грн. та 1000 грн. на
відшкодування відповідно матеріальної та моральної шкоди.

В
апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

Як визнав
встановленим суд, 10 серпня 2004 року близько 23-ї години 40 хвилин на
Броварському шосе біля станції метро „Дарниця” м. Києва ОСОБА_1, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, підійшов до автомобілю ГАЗ 3110 НОМЕР_1 та, грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почав
приставати до раніше незнайомого йому ОСОБА_2, висловлюючись нецензурною лайкою
та викрикуючи погрози на адресу останнього, після чого наніс потерпілому
декілька ударів кулаком по обличчю, заподіявши йому фізичний біль та пошкодивши
майно ОСОБА_2

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції зазначає, що суд безпідставно виправдав
ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 189 КК України та перекваліфікував дії засудженого з ч. 2
ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України. Крім того, прокурор зазначає, що
призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає тяжкості злочину та особі
засудженого, внаслідок м'якості. Просить вирок скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, обговоривши доводи касаційного подання
та перевіривши кримінальну справу, колегія суддів вважає, що касаційне подання
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні хуліганських дій за
викладених у вироку обставин підтверджується сукупністю доказів, зібраних по
справі та перевірених у судовому засіданні у встановленому
кримінально-процесуальним законом порядку.

Доводи
прокурора у касаційному поданні щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за
ч. 1 ст. 296 КК України та безпідставного його виправдання за ч. 2 ст. 189 КК
України є необґрунтованими.

Так,
органами досудового слідства ОСОБА_1 було пред'явлене обвинувачення у вимозі передачі
чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження їхнього майна
або майна, що перебуває в їхньому віданні, вчинене повторно та у відкритому
викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства,
вчинене повторно, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 2
ст. 186 КК України.

Проте, таке
обвинувачення, на думку колегії суддів, не знайшло свого підтвердження під час
судового розгляду справи.

Так, як
видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому
досудовим слідством злочинах не визнав та показав, що наміру на заволодіння
майном потерпілого він не мав та не вимагав таке у потерпілого ОСОБА_2

Потерпілий
ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що 10.08.2004 року на орендованому ним
автомобілі ГАЗ 3110 НОМЕР_1 для перевезення пасажирів, він приїхав на
Броварське шосе і зупинився біля станції метро «Дарниця». Близько 23-ї години
40 хвилин до нього підійшов ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного
сп'яніння, та запитав, чого він тут стоїть та кому платить, щоб він або платив,
або їхав звідти. На його відповідь, що він нікому не платить і стоянка тут не
заборонена, ОСОБА_1 спробував відкрити двері автомобілю, а потім наніс йому
через вікно декілька ударів по обличчю, схопив його за нагрудну кишеню сорочки
та потягнув до себе, при цьому з кишені випали гроші, вирвав у нього з рук
рацію та кинув на землю, ударив ногою по автомобілю. ОСОБА_1 нецензурно
висловлювався та погрожував, що всіх постріляє та повбиває, після чого уїхав, а
через деякий час ОСОБА_1 повернувся та знову спитав, чому він тут стоїть. Після
цих слів він уїхав, а в подальшому звернувся до міліції.

Також
потерпілий показав, що він сприйняв дії ОСОБА_1., як хуліганство, а також
уточнив, що він не бачив, щоб ОСОБА_1 забирав у нього гроші, а лише припустив
це, виявивши після конфлікту, що кишеня сорочки розірвана, а гроші відсутні.

З показань
свідка ОСОБА_3, дружини потерпілого, видно, що ОСОБА_2, розповів їй про те, як
невідомий чоловік напав на нього, ударив по обличчю, порвав сорочку та пошкодив
рацію, а після конфлікту він виявив, що у нього зникли гроші, які були в кишені
сорочки, проте, чи забрав їх чоловік, який на нього напав, чи вони випали з
кишені, він не знає.

З показань
свідка ОСОБА_4, який був присутнім на місці події видно, що ОСОБА_1, підійшовши
до автомобілю ОСОБА_2, почав кричати у вікно водія, нецензурно висловлювався,
замахувався на потерпілого, бив ногами по автомобілю, вирвав рацію та кинув на
землю, а потім уїхав. Коли приїхали працівники охорони, ОСОБА_2 повідомив їм,
що на нього напали та пошкодили рацію. На сорочці ОСОБА_2 була відірвана
нагрудна кишеня, він сказав, що у нього пропали гроші. Вони разом почали їх
шукати, але не знайшли. Через деякий час ОСОБА_1 повернувся і вони, побоюючись
конфлікту, поїхали. Свідок, також, показав, що не чув, щоб ОСОБА_1 вимагав у
ОСОБА_2 гроші.

Згідно
показань свідка ОСОБА_5, після того, як ОСОБА_1 схопив потерпілого за сорочку
та сильно смикнув, у нього в руках щось залишилося, але ОСОБА_1 викинув це на
землю.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1
конкретних вимог потерпілому щодо передачі особисто йому грошей не висував і
конкретних дій, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_2, не вчиняв.

Таким
чином, виходячи з встановлених судом фактичних обставин і, враховуючи те, що по
справі не зібрано доказів того, що ОСОБА_1 відкрито заволодів майном
потерпілого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що злочинні
дії ОСОБА_1. виразилися у грубому порушенні громадського порядку.

Також,
висновок суду про те, що у діях ОСОБА_1. відсутній склад злочину, передбачений
ч. 2 ст. 189 КК України відповідає матеріалам справи, а тому його обґрунтовано
виправдано у вчиненні даного злочину з цих підстав.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1. за ч.
1 ст. 296 КК України є правильною.

Покарання
ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню
тяжкості вчиненого ним злочину, особи засудженого та усіх обставин справи.
Вважати його м'яким, немає підстав.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

С у д д і:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кузьменко О.Т.