Справа №705/2675/15-к
1-кп/705/321/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
за участю потерпілого ОСОБА_5
- 29.11.2010 року Уманським міськрайонним судом за ч. З ст. 185 КК України до З років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 05.04.2011 року Уманським міськрайонним судом по ст.ст. 162 ч.І, ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки;
- 29.02.2011 року Уманським міськрайонним судом по ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Судимості в установленому порядку не зняті і не погашенні.
- по обвинуваченню у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.2 ст. 186 КК України,-
На обґрунтування даного клопотання слідчий посилається на такі факти.
ОСОБА_6 , 05.01.2015 року близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу відкрито, викрав майно гр. ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Нокіа 1112», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 61/31 від 19.02.2015 року становить 90 грн., в якому був стартовий пакет «Київстар» вартістю 25 грн.. Вказаними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму - 115 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2015 року;
- заявою ОСОБА_5 , від 03 лютого 2015 року;
- протоколом огляду предмету від 06 лютого 2015 року;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 61/31 від 19.02.2015 року, згідно якої вартість телефону 90 грн.;
- довідкою про вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар»;
- актом судово-психіатричної експертизи № 187 від 08 квітня 2015 року;
- показами потерпілого ОСОБА_5 , який будучи допитаний в судовому засіданні підтвердив факт викрадення у нього ОСОБА_6 мобільного телефону разом із стартовим пакетом.
При встановлених обставинах в судовому засіданні, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння мало місце і воно вчинене ОСОБА_6 .
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 187 від 08 квітня 2015 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді легкої розумової відсталості в ступені помірного вираження дебільності з вираженням декомпенсованими емоційно-вольовими розладами дисоціально- нестійкого типу та паранояльними включеннями, що позбавляло на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії керувати ними. В зв`язку з цим з ним не можуть проводитись слідчі дії і приймати участь у судовому засіданні - він не може.
Також в акті вказано, що наявність у ОСОБА_6 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки є підставою рекомендувати застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, передбачених статтею 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним типом нагляду .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно із ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з загальним наглядом може бути застосована судом, щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку.
Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказувала, що докази досліджені в судовому засіданні вона вважає належними і допустимими, які доводять винуватість обвинуваченого в повному обсязі.
Вислухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання відносно ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, захисника, потерпілого, враховуючи висновок судової психіатричної експертизи, а також з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності і на даний час не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, суд застосовує до нього примусові заходи медичного характеру.
Судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 61/31 від 19.02.2015 року в розмірі- 147,42 грн. - підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь держави.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирались.
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлено.
Вирішуючи питання про речові докази у справі, суд керується ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 92,284, 285-288, 395, 512-513, 516 КПК України, суд, -
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України та закрити кримінальне провадження.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речові докази : мобільний телефон марки «Нокіа 1112», який передано під розписку власнику залишити власнику за належністю.
На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на відшкодування судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи кошти в сумі 147,42 грн. в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний Черкаської області суд протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1