справа № 691/670/15-к
провадження № 1-кс/691/86/15
УХВАЛА

03 липня 2015 року Городищенський районний суд Черкаської області

Слідчий суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 а також, скаржника-адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 24.12.2014 року про закриття кримінального провадження за №0000318, -

встановив :

09.06.2015 року до Городищенського районного суду Черкаської області, надійшли матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 24.12.2014 року про закриття кримінального провадження за №0000318.

В обґрунтування поданої скарги, скаржником зазначено, що у грудні 2013 року, ОСОБА_5 , стало відомо, що в Солом`янському райсуді м. Києві перебуває на розгляді цивільна справа №2-6709/13 (760/25001/13ц) за позовом ОСОБА_6 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_7 та до ОСОБА_5 про визнання недійсним патенту України на винахід за №72051 від 17.01.2005 року «Лінія для виготовлення паличок із деревного шпону». У своєму позові гр. ОСОБА_6 стверджував, що порушено його права, як співвласника патенту України на винахід №29524 від 15.11.2000 року «Спосіб виготовлення паличок із дерев`яного шпону і лінію для його здійснення», оскільки нібито патент № НОМЕР_1 містить усі суттєві ознаки патенту № НОМЕР_2 , тобто є не патентоспроможним. Іншим співвласником є гр. ОСОБА_8 , проте він претензій до мене та ОСОБА_7 не висував та навіть не був залучений ОСОБА_6 (позивачем) до участі у справі як третя особа. Таким чином, обґрунтовуючи свою правову позицію в суді, викладену у позовній заяві, гр. ОСОБА_6 посилався на вказаний ліцензійний договір, як на доказ порушення свого майнового права, а так само майнових прав ТОВ «Крона», яка використовує патент на винахід №29524 від 15.11.2000 року у своїй господарській діяльності. Після ознайомлення із змістом даного Договору у ОСОБА_5 виникли сумніви щодо його дійсності, оскільки до позовної заяви ОСОБА_6 не додав доказів проведення оплати за цим договором, а від так, виникла підозра, що даний договір фіктивний. Після чого, 08.07.2014 року ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою до Солом`янського РУ ГУ УМВС України в м. Києві про відкриття кримінального провадження відносно гр. ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України. Однак, розглянувши подану заяву, слідчий Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 вніс до ЄРДР відомості про попередню кваліфікацію дій ОСОБА_6 за зовсім іншою статтею - ч.1 ст.358 КК України. До кінця 2014 року в кримінальному провадженні №0000318 від 09.07.2014 року не проводилося активне досудове розслідування. ОСОБА_5 , як заявника, було допитано лише в грудні 2014 року. З січня 2015 року по день подання даної скарги ОСОБА_5 жодного разу не повідомляли про хід розслідування, не визнавали мене потерпілим від скоєного злочину та відповідно не допитували як потерпілого. В даному кримінальному провадженні не вчинялися жодні дії, спрямовані на з`ясування обставин справи, зокрема не вилучався оригінал ліцензійного договору між гр. ОСОБА_6 та ТОВ «Крона», в особі директора ОСОБА_10 , б/н від 21.07.2009 року та, відповідно, даний договір не залучався до матеріалів кримінального провадження. Не було проведено експертизи підписів вказаних вище осіб на даному договорі на предмет їх справжності та належності вказаним вище особам. Така бездіяльність слідчого у даній справі є протиправною, такою що порушує приписи ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду справи. Адже коло осіб, які підлягають допиту та відносно яких можуть вчинятися слідчі дії є дуже вузьким - це двоє осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (підписанти даного договору). Місцезнаходження цих осіб також відомо, вони не знаходяться у розшуку. Крім того, слідчим не перевірено доводи ОСОБА_5 та не вирішено питання щодо відкриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.376 КК України. Так, у своїй заяві і показах ОСОБА_5 вказував на обставини, з яких можна зробити висновок, що вказаний ліцензійний договір є фіктивним, не спрямованим на реальне настання юридичних наслідків, а укладався виключно з метою введення в оману Солом`янського райсуду м. Києва шляхом формування відповідної правової позиції в суді (під час розгляду цивільної справи № 2-6709/13) та шляхом використання даного документу в якості доказу у судовій справі, з метою отримання неправосудного судового рішення на свою користь. Водночас, слідчий не з`ясував обставини укладення ліцензійного договору б/н від 21.07.2009 року та чи була отримана згода ОСОБА_8 , співавтора патенту № НОМЕР_2 , який було передано в користування ОСОБА_6 одноосібно, та чи не має у діях ОСОБА_6 іншого складу злочину - шахрайства, адже ОСОБА_6 міг розпоряджатися вказаним патентом без згоди ОСОБА_8 , або шляхом його обману, або шляхом зловживання довірою, і при цьому отримував значну винагороду - 200000,00 грн. на рік. Безумовною і необхідною слідчою дією є допит ОСОБА_8 , проте слідчий взагалі нічого не робив у даній справі.

9 червня 2015 року винесено ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області про прийняття та відкриття провадження з розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження за №0000318, у зв`язку з потребою вирішення в судовому засіданні, шляхом надання можливості скаржнику обґрунтування підстав чи то порушення питання про поновлення строку на оскарження постанови, чи то подання в межах строку скарги, з огляду на розбіжність у змісті скарги та прохальній частині скарги, і невідповідність викладених обставин матеріалам кримінального провадження, враховуючи і зміст попередньої ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 27 травня 2015 року (а.с.8) .

У судовому засідання скаржник адвокат ОСОБА_11 підтримав вищезазначену скаргу, вказавши, що постанова про закриття кримінального провадження на його думку ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, містить невідповідності висновків слідчого фактичним обставинам справи, та постановлена з грубим порушенням норм КПК України, оскільки слідчий закриваючи кримінальне провадження не вчинив ряд слідчих дій. Крім того, слідчий не допитав гр. ОСОБА_10 , не з`ясовував, а чи дійсно ТОВ «Крона» укладало даний договір та здійснювало всі дії щодо обліку та звітності у зв`язку із нарахуванням винагороди ОСОБА_6 за користування його патентом, не з`ясовано, а чи утримувалося із винагороди ОСОБА_6 податки до державного бюджету та чи сплачувався Єдиний соціальний внесок, не призначалася відповідна перевірка фінансової діяльності ТОВ «Крона».

Скаржник вважає, що строк оскарження постанови, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України ним при зверненні до суду не пропущений, оскільки постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 24.12.2014 року було отримано лише 15 травня 2015 року, а у зв`язку із ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27 травня 2015 року, він його пропустив і тому просить поновити, при цьому не надавши суду будь-яких даних доказів на поважність причин пропуску.

Слідчий ОСОБА_12 , будучи повідомленим у визначений законодавством спосіб про час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зауваживши, що всі доводи ОСОБА_5 були належним чином перевірені в ході досудового розслідування, проте свого підтвердження не знайшли, тому кримінальне провадження було закрито законно та обґрунтовано, просив залишити скаргу без задоволення, вказавши, що підставою для закриття вищезазначеного кримінального провадження була і відсутність події кримінального правопорушення.

Вислухавши скаржника, прокурора, враховуючи вимоги ст.306 КПК України про те, що в разі неявки слідчого, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги,і враховуючи при цьому згоду учасників на розгляд скарги за такої явки, дослідивши матеріали скарги, та надані матеріали досудового розслідування, приходжу до наступного.

Згідно ч.1 ст.304 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, в т.ч. рішення слідчого про закриття кримінального провадження, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником - п.3 ч.1 ст.303 КПК України, та можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою копії.

Вважаю, що скаржник довів той факт, що передбачений ч.1 ст. 304 КПК України строк оскарження постанови слідчого, пропущений ним з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 24.12.2014 року було отримано ним 15.05.2015 року, хоча і відсутня відповідна розписки зроблена ним, як він вказав, на супровідному листі, який на його думку мав знаходитися у матеріалах кримінального провадження №0000318 від 09.07.2014р., чого не зміг заперечити та підтвердити прокурор. При вирішенні питання про відновлення строку, не погоджуюся із доводами в частині поважності причин пропуску строку на оскарження постанови через ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 27 травня 2015 року, виходячи із положень кримінально-процесуального законодавства закріплених у ст.304 КПК України. З цих підстав вбачається можливим поновити строк оскарження постанови, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Із матеріалів наданих суду на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, вбачається, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, є достатньо мотивованою, оскільки в ній наведені встановлені в ході досудового розслідування обставини на підставі яких слідчий зробив висновки про відсутність події кримінального правопорушення, так як в ході проведення останнього не було здобуто жодних доказів того, що укладений договір між ОСОБА_6 та ТОВ «Крона» в особі ОСОБА_10 являється фіктивним, а також було встановлено те, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, спір яких на даний час розглядається у суді.

Аналіз наданих суду пояснень учасниками та матеріали досудового розслідування, дають підстави, прийняти рішення, що слідчий вжив належних заходів, спрямованих на перевірку фактів, викладених у заяві/повідомленні гр. ОСОБА_5 , остільки гр. ОСОБА_10 згідно до матеріалів кримінального провадження є допитаним (а.с.41-44); ліцензійний договір, патент, висновки експертів є такими, що вивчалися слідчим та знаходяться при матеріалах кримінального провадження (а.с.24-40); клопотання про призначення експертизи, проведення аудиторської перевірки діяльності ТОВ «Крона», не подавалися, як і відповідно з цього приводу не використовувалося право заявника ОСОБА_5 чи його адвоката ОСОБА_3 на оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в порядку визначеному ст.303 КПК України; безпідставним є і при цьому посилання на неналежну правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 слідчим, остільки пояснення скаржника про те, що він вирішив не подавати на слідчого скарги і не заважати йому працювати, будучи із такою кваліфікацією дій обізнаним, не можуть вказувати на бездіяльність слідчого.

Таким чином, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0000318 від 09.07.2014р. винесена обґрунтовано у відповідності до зібраних доказів, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Слідчий суддя не вбачає підстав і для задоволення вимоги скаржника щодо зобов`язання слідчого управління Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області відкрити кримінальне провадження проти ОСОБА_6 у зв`язку з вчиненням ним діянь, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України із внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розлідувань, так як дана вимога не входить до його компетенції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

скаргу задовольнити частково.

Поновити строк на оскарження постанови слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_12 від 24 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000318 від 09.07.2014р..

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області від 24.12.2014 року про закриття кримінального провадження за №0000318

Копію ухвали направити до СВ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області, прокурору Городищенського району Черкаської області, ОСОБА_5 , адвокату ОСОБА_3 , для відому .

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення/отримання може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області.

Суддя ОСОБА_1