Номер провадження: 11-кп/785/299/15
Номер справи місцевого суду: 512/927/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 на вирок Савранського районного суду Одеської області від 23.12.2014 року, за яким
ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Заваля, Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого завідуючим складом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України засуджено до 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями і функціями представника влади терміном на 1 рік, за ч. 2 ст. 191 КК України та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями і функціями представника влади терміном на 2 роки.
На підставі ч.4 ст. 74 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, голова дільничної виборчої комісії № 510772 с. Концеба Савранського району, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, не організував та не провів засідання дільничної виборчої комісії з порядком денним Про розподіл одноразової грошової винагороди між членами ДВК. Відповідно не склав протоколу засідання. Натомість, видав протокольне рішення від 12.05.2014 року «Про виплату грошової винагороди голові ДВК ОСОБА_7 , заступнику голови ДВК ОСОБА_9 , та секретарю ДВК ОСОБА_10 »
Як наслідок обвинувачений заволодів грошовими коштами в сумі 2244,99грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразилися в заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа, ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.191 та ч. 1 ст. 366 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та функціями представника влади терміном на 2 роки, за ч.1 ст. 366 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та функціями представника влади терміном на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями та функціями представника влади терміном на 2 роки. Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік. Застосувати п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Він вважає, що даний вирок суперечить нормам кримінального закону. Так, підставами для звільнення особи від призначеного покарання відповідно ч.4 ст.74 КК України є бездоганна поведінка цієї особи та її сумлінне ставлення до праці. Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_7 на час судового провадження ніде не працює. Між тим, вбачаються підстави для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення засудженого від покарання з випробуванням.

Заслухав доклад судді, думку прокурора, який просив вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд, засудженого, який просив не задовольняти вимоги прокурора, розглянув матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Винність ОСОБА_7 в скоєному, разом з визнанням останнім своєї вини за час досудового та судового слідства, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України (в ред. 2012 року), викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку.
Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ст. 191 ч. 2 КК України, як привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за ст. 366 ч. 1 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

При призначенні покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які в силу ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої та середньої тяжкості, а також всі обставини кримінального провадження, дані про його особу, задовільну характеристику за місцем проживання, вчинення злочину вперше, щире каяття у вчиненому, відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, що пом`якшує його покарання.
Також судом, всупереч доводу в скарзі прокурора про те що, ОСОБА_7 не працевлаштований, враховано, що засуджений працює на посаді завідуючого складом в ТОВ «Відродження»( а.с. 23.), характеризується виключно позитивно, як кваліфікований та відповідальний працівник.
Ця обставина, разом з позитивною характеристикою засудженого, дозволила суду застосувати до нього вимоги ст. 74 ч. 4 КК України, оскільки під час розгляду справи суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений не є суспільно небезпечною особою.
З урахуванням викладеного, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом ст. 74 ч. 4 КК України, а також про необхідність призначення нового розгляду справи не можна визнати обґрунтованими. Крім того останній довід не відповідає вимогам ст. 412 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Савранського районного суду Одеської області від 23.12.2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4