Справа № 375/1893/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2015 року м.Тараща
Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора: ОСОБА_2 ,
секретаря: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тараща
кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 09.09.2014 року щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, одруженої, маючої на утримані одну неповнолітню дитину, не працюючої, раніше не судимої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с.Мала Бича, Усть-Ішимського району, Омської області Російської Федерації, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.175, ч.1 ст.366 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На підставі рішення власника ТОВ «РГК» ОСОБА_18 від 22.04.2014 року, ОСОБА_5 було обрано на посаду директора ТОВ «РГК», яку він займав відповідно до наказу №36 «Про прийняття на роботу».
Згідно посадової інструкції директора ТОВ «РГК», керівник несе особисту відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності. Згідно даної інструкції, директор зобов`язаний забезпечувати додержання законності, активно використовувати правові засоби удосконалення управління, зміцнення договірної дисципліни і обліку, господарського розрахунку та здійснює заходи щодо соціального захисту колективу підприємства.
Колективний договір на ТОВ «РГК» відсутній, хоча згідно посадової інструкції директора ТОВ «РГК», останній зобов`язаний здійснювати заходи із соціального розвитку колективу підприємства, забезпечити укладання і виконання колективного договору.
ОСОБА_5 , будучи директором ТОВ «РГК», наділеним організаційно- розпорядчою та адміністративно-господарською функцією, всупереч чинному законодавству та посадовим обов`язкам, достовірно знаючи про накопичення заборгованості по заробітній платі підприємства перед працівниками та маючи в розпорядженні на рахунку підприємства кошти, достатні для повного погашення заборгованості та виплати поточної заробітної плати в повному обсязі, умисно, безпідставно не виплачував заробітну плату в період з червня 2014 року до вересня 2014 року. Внаслідок цього станом на 01.09.2014 року утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати перед наступними працівниками: ОСОБА_6 - 11398,06 грн.; ОСОБА_7 - 1032,82 грн.; ОСОБА_8 - 16184,70 грн.; ОСОБА_19 - 1734,87 грн.; ОСОБА_9 - 11078,95 грн.; ОСОБА_10 -11275,99 грн.; ОСОБА_11 - 15790,66 грн.; ОСОБА_12 - 6122,67 грн.; ОСОБА_13 -4539,89 грн.; ОСОБА_20 - 3051,88 грн.; ОСОБА_14 - 3170,75 грн.; ОСОБА_15 - 2206,55 грн.; ОСОБА_16 - 2402,74 грн.; ОСОБА_17 - 1442,76 грн., що в загальній сумі становить - 91433,29 грн.
При тому, що фінансові надходження підприємства у травні склали 3 444 584,80 грн., а видатки склали: 37 921,61 грн. на сплату податків та інших обов`язкових зборів, 1 822 398,73 грн. на придбання матеріалів та оплату послуг, 1 409 103,81 грн. на інші видатки.
У червні 2014 року фінансові надходження на рахунки ТОВ «РГК» склали 5 396 683,29 грн., а видатки склали: 273 535,54 грн. на сплату податків та інших обов`язкових зборів, 4 739 930,46 грн. на придбання матеріалів та оплату послуг, 268 472,85 грн. на інші видатки.
У липні 2014 року фінансові надходження на рахунки ТОВ «РГК» склали 4 572 781,43 грн., а видатки склали: 101 691,06 грн. на сплату податків та інших обов`язкових зборів, 4 133 355,29 грн. на придбання матеріалів та оплату послуг, 413 600 грн. - інші видатки.
У серпні 2014 року фінансові надходження на рахунки ТОВ «РГК» склали 386 918,70 грн., а видатки склали: 1 299,79 грн. на сплату податків та інших обов`язкових зборів, 219 470,25 грн. на придбання матеріалів та оплату послуг, 122 500 грн. на інші платежі.
Відповідно до наказу «Про призначення на посаду» від 25.06.2010 року № 17, ОСОБА_4 було призначено на посаду економіста з бухгалтерського обліку ТОВ «РГК», що знаходиться за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Острів, вул. Садова, 2/1.
Згідно з посадовою інструкцією економіста з виплати заробітної плати ТОВ «РГК» до службових обов`язків ОСОБА_4 віднесено наступні повноваження: складання штатних розписів згідно із затвердженою структурою управління, схемами посадових окладів, фондами заробітної плати і чинними нормативами; внесення до них змін, зумовлених появою нових видів діяльності (посад), властивих ринковій економіці; здійснення контролю за додержанням штатної дисципліни, витрачанням фонду заробітної плати, за правильністю встановлення найменувань професій, застосуванням тарифних ставок і розцінок, посадових окладів, доплат, надбавок і коефіцієнтів до заробітної плати, за тарифікацією робіт і встановленням відповідно до кваліфікаційних довідників розрядів і категорій, а також за додержанням режимів праці та відпочинку, норм трудового законодавства; складання встановленої звітності і т.д.
Тобто, згідно даних повноважень та обов`язків ОСОБА_4 , як економіст з виплати заробітної плати ТОВ «РГК», була службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.
Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оплату праці» відомості про оплату праці працівника надаються у випадках, передбачених законодавством.
Згідно з ст. 13 ЗУ «Про державну статистику» органи державної статистики мають право приймати в межах своєї компетенції рішення з питань статистики, отримувати в порядку і у визначені строки від усіх респондентів дані бухгалтерського обліку, іншу необхідну для проведення статистичних спостережень інформацію.
Згідно наказу Держстату України № 239 від 07.08.2013 року юридичні особи, їхні відокремленні підрозділи, визначені за переліком органів державної статистики до органу державної статистики за місцем здійснення діяльності, подають звіти з праці (1-ПВ місячна).
ОСОБА_4 , будучи службовою особою економістом з бухгалтерського обліку ТОВ «РГК», перебуваючи в приміщення підприємства за адресою: с. Острів, вул. Садова, 2/1, Рокитнянського району Київської області, спільно з ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою приховати заборгованість по заробітній платі, на початку липня 2014 року склала статистичний звіт форми № 1-ПВ (звіт з праці) за червень 2014 року, в який внесла недостовірну інформацію щодо відсутності заборгованості перед працівниками, та дійсність якого спільно із ОСОБА_5 засвідчила підписами, а 06.07.2014 року надала до відділу статистики Рокитнянського району.
У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи на робочому місці за вищевказаною адресою, спільно з ОСОБА_5 , діючи умисно з метою приховати заборгованість по заробітній платі, на початку серпня 2014 року склала статистичний звіт форми № 1-ПВ (звіт з праці) за липень 2014 року, в який внесла недостовірну інформацію щодо відсутності заборгованості перед працівниками, та дійсність якого спільно із ОСОБА_5 засвідчила підписами, а 07.08.2014 року надала до відділу статистики Рокитнянського району.
Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на приховування заборгованості підприємства по заробітній платі перед працівниками, на початку вересня 2014 року склала статистичний звіт форми № 1-ПВ (звіт з праці) за серпень 2014 року, в який внесла недостовірну інформацію щодо відсутності заборгованості перед працівниками, та дійсність якого спільно із ОСОБА_5 засвідчила підписами, а 07.09.2014 року надала до відділу статистики Рокитнянського району.
Крім того, ОСОБА_4 , переслідуючи вищевказану мету щодо приховування заборгованості підприємства по заробітній платі перед працівниками, на початку жовтня 2014 року склала статистичний звіт форми № 1-ПВ (звіт з праці) за вересень 2014 року, в який внесла недостовірну інформацію щодо відсутності заборгованості перед працівниками, та дійсність якого спільно із ОСОБА_5 засвідчила підписами, а 05.10.2014 року надала до відділу статистики Рокитнянського району.
Тобто, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , щомісячно складала звіт форми № 1-ПВ (звіт з праці) за період з червня по вересень 2014 року, в які вносила недостовірні відомості щодо відсутності заборгованості з виплати заробітної плати перед працівниками, та які надавала до відділу статистики Рокитнянського району.
По справі потерпілими заявлені цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди:
ОСОБА_17 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3205,70 грн та моральної шкоди в розмірі 7000 грн;
ОСОБА_14 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3150,40 грн та моральної шкоди в розмірі 7000 грн;
ОСОБА_15 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 2206,55 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн;
ОСОБА_16 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 3340,40 грн та моральної шкоди в розмірі 7000 грн;
ОСОБА_11 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 15790,66 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн;
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 16184,70 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн;
ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 11078,95 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн;
ОСОБА_19 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7734,87 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн;
ОСОБА_12 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 6122,67 грн;
ОСОБА_10 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 11275,99 грн;
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 4148 грн;
ОСОБА_13 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 4539,89 грн.
Матеріальна шкода ( заборгованість по заробітній платі) потерпілим відшкодована частково, по 1000 грн кожному 23.01.2015 року.
Потерпіла ОСОБА_19 в судове засідання надала заяву в якій зазначила, що матеріальних і моральних претензій до відповідача ТОВ «РГК» в особі ОСОБА_5 не має, оскільки збитки їй відшкодовано.
30.11.2014 року між прокурором прокуратури Рокитнянського району Київської області ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000016 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні прокуратури Рокитнянського району Київської області за адресою провул. Новий, 2-А, смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 ст. 366 КК України, підозрювана ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в обсязі підозри, зобов`язується не вчиняти кримінальні правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні просить вказану угоду про визнання винуватості затвердити, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 175, ч.1 ст.366 КК України визнав, дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, показавши, що на підставі рішення власника ТОВ «РГК» ОСОБА_18 від 22.04.2014 року, його було обрано на посаду директора ТОВ «РГК», яку він займав відповідно до наказу №36 «Про прийняття на роботу» від 22.04.2014 року. Підприємство здійснює переробку та реалізацію граніту. За літо 2014 року підприємство працювало та здійснювало реалізацію продукції в основному в Росію. Він не був розпорядником коштів, не контролював фінансові потоки, тому і була допущена заборгованість по заробітній платі. Крім того зазначає, що першочергово після надходження коштів за реалізовану продукцію підприємство сплачувало рахунки за електроносії, закупівлю паливно-мастильних матеріалів.
В зв`язку із подіями на Україні, були розірвані стосунки в спільній фінансовій діяльності з Російською федерацією, підприємство стало несплатоспроможним.
Щодо внесення неправдивих відомостей до звітних документів, то він розраховував, що підприємству вдасться погасити заборгованість по заробітній платі.
Цивільні позови потерпілих визнає частково в частині заборгованості по заробітній платі та зазначає, що всим потерпілим частково було сплачено в рахунок погашення заборгованості по 1000 грн. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що її розмір він оцінює в 1500 грн. На даний час він звільнений із займаної посади і не може бути відповідачем по справі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю встановлена і об`єктивно доведена в судовому засіданні зібраними доказами у справі, а саме:
Показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що дійсно працював на підприємстві ТОВ «РГК» дробильником, має заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Він неодноразово звертався до директора ОСОБА_5 з проханням виплатити заробітну плату, проте останній тільки обіцяв та не пояснював, що він не є розпорядником коштів і тому не може сплачувати заробітну плату. Цивільний позов про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 2206,55 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн підтримує, просить суд його задовольнити та зазначає, що йому 23.01.2015 року було сплачено 1000 грн в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі.
Показами потерпілих ОСОБА_17 ; ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ; ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , які в судовому засіданні дали аналогічні покази.
Показами свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні показала, що працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Рокитнянський гранкар`єр». В її обов`язки входить ведення бухобліку підприємства та здача звітів. Їй не відомі причини невиплати заробітної плати працівникам ТОВ «РГК».
Показами свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні показав, що з 2013 року працює в ТОВ «РГК» на посаді начальника цеху відвантаження готової продукції. На протязі літа 2014 року підприємство здійснювало реалізацію продукції, як вантажними автомобілями так і залізницею. Заробітну плату на підприємстві не виплачували з червня 2014 року. При зверненні до директора ОСОБА_5 про виплату заробітної плати, жодного разу він не повідомляв, що він не є розпорядником коштів та існують якісь причини щодо її невиплати.
Показами свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні показав, що він неофіційно працював в ТОВ «РГК» на посаді дробильника. На протязі літа 2014 року підприємство здійснювало реалізацію продукції, як вантажними автомобілями так і залізницею. Заробітну плату на підприємстві виплачували в касі. Жодного разу директор підприємства ОСОБА_5 не говорив, що він не є розпорядником коштів і тому є заборгованість по зарплаті.
Показами свідка ОСОБА_24 , яка суду показала, що працює головним бухгалтером в ТОВ «РГК». Вона знає, що на підприємстві з липня 2014 року не виплачували працівникам заробітну плату. Проте зазначає, що без дозволу власника та керуючих, директор ОСОБА_5 не міг розпоряджатися коштами, які знаходилися на рахунках підприємства.
Показами свідка ОСОБА_25 , який суду показав, що з квітня по липень 2014 року він працював в ТОВ «РГК» на посаді механіка. Заяву про прийняття його по посаду писав на ім`я директора Гопченка, трудову книжку та інші документи, які необхідні для оформлення на займану посаду, здавав у відділ кадрів. Він вважав, що буде працювати офіційно. Проте, заробітної плати йому не платили, а в липні 2014 року повернули трудову книжку без жодного запису. При звільненні його із займаної посади, йому стало відомо, що директором ТОВ «РГК» являється ОСОБА_5 .
Вина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому правопорушеннях доводиться і письмовими доказами, зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
· листом №257 від 17.09.2014року ТОВ «РГК» про наявну заборгованість по заробітній платі; (Т.1 а.с.42)
· гарантійним листом директора ТОВ «РГК» ОСОБА_5 №256 від 17.09.2014 року щодо погашення заборгованості по заробітній палаті в місячний строк; ( Т.1 а.с.43)
· рішенням власника №37 від 17.09.2014 року про вжиття заходів задля погашення існуючої заборгованості по заробітній платі; ( Т.1 а.с.44)
· виписки по особовим рахунках ТОВ «РГК» в АТ «Сбербанк Росії» з 01.01.2014 року по 25.09.2014 року з яких вбачається, що в період з червня 2014 року по вересень 2014 року на рахунки підприємства постійно поступали кошти за реалізовану продукцію (Т.1. а.с. 59-186)
· виписки по особовим рахунках ТОВ «РГК» в відділенні ПАТ «КБ «Надра» з 01.01.2014 року по 25.09.2014 року з яких вбачається, що в період з червня 2014 року по вересень 2014 року на рахунку підприємства відбувався рух коштів (Т.1. а.с. 192-196);
· довідкою №78 від 15.10.2014 року, виданою відділом статистики у Рокитнянському районі про те, що заборгованість по заробітній платі по ТОВ «РГК» згідно звітів ф.1 ( місячна), які надійшли у відділ за період з січня по вересень 2014 року відсутня ( Т.1. а.с.277);
· довідкою №2450/10-19 від 16.10.2014 року виданою Білоцерківською ОДПІ про те, що 01.08.2014 року від ТОВ «РГК» в рахунок погашення заборгованості податкового боргу надійшло 97,9 тис.грн ( Т.1.а.с.278);
· звіти з праці за період з січня по вересень 2014 року, які надавалися ТОВ «РГК» в відділ статистики в Рокитнянському районі, з яких вбачається, що підприємство не має заборгованості по заробітній платі перед своїми працівниками ( Т.1. а.с.290-298);
· протоколом обшуку від 19.11.2014 року про огляд та вилучення оригіналів документів ТОВ «РГК» ( Т.2. а.с.10-14);
· копією Статуту ТОВ «РГК» ( Т.2.а.с.15-32);
· посадовою інструкцією директора підприємства, затвердженої власником 01.04.2010 року з якої вбачається, що директор зобов`язаний здійснювати заходи із соціального розвитку колективу підприємства, забезпечити укладання і виконання колективного договору та ін. ( Т.2. а.с.38-39);
· наказом №36 від 22.04.2014 року про прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду директора ТОВ «РГК» ( Т.2. а.с.44);
· копіями про державну реєстрацію ТОВ «РГК», копією свідоцтва про реєстрацію платника податку, копією довідки про взяття на облік платника податку ( Т.2. а.с.61-63);
· висновком експерта №1066 від 25.11.2014 року про справжність підпису ОСОБА_5 , як директора ТОВ «РГК» на статистичних звітах з праці, поданих ТОВ «РГК» з січня по вересень 2014 року ( Т.2. а.с.83-91).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Рокитнянського району Київської області ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснила своїми умисними протиправними діями, які виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а тому її дії кваліфікує за ч.1 ст.366 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.
Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за ч.1 ст.175 КК України, як безпідставна невиплата заробітної плати громадянам більше як за один місяць, вчинене умисно керівником підприємства та за ч.1 ст.366 КК України, як складання, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст.175 КК України та ч.1 ст.366 КК України, що вказані правопорушення відносяться до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, а також роз`ясненнями Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд вважає за можливе як обставини, що пом`якшують покарання за скоєне, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , визнати - визнання вини та щире каяття в скоєному, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вперше притягується до відповідальності.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування в обвинувальному акті, затвердженого прокурором не вказано, в судовому засіданні не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання, суд детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчиненого кримінального правопорушення, його щире каяття, що раніше обвинувачений не притягувався до кримінальної відповідальності, вжив заходів щодо часткового відшкодування заборгованості по заробітній платі ( з 91433,29 грн заборгованості сплачено 24000 грн), а потерпілій ОСОБА_19 в повному обсязі відшкодовано матеріальну та моральну шкоду. Тому, суд приходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України, проте, підстав для її застосування не знаходить.
Потерпілі в кримінальному провадженні до початку судового розгляду подали цивільні позови до ТОВ «РГК» в особі директора ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.
Цивільний відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що з 23.01.2015 року звільнений із займаної посади ( наказ №5 ) та не може бути відповідачем по справах. Крім того, згідно наказу №6 від 26.01.2015 року власником ТОВ «РГК» ОСОБА_18 призначено на посаду директора ТОВ «РГК» ОСОБА_26 .
Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною 3 ст.9 КПК України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
КПК України не містить положень про можливість винесення судом рішення про закриття провадження у справі щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, а передбачено лише залишення цивільного позову без розгляду.
Таким чином, суд вважає за необхідне цивільні позови потерпілих: ОСОБА_17 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_13 залишити без розгляду, оскільки вони заявлені не до тієї особи. Їх розгляд під час судового слідства не є доцільним, незважаючи на часткове визнання їх ОСОБА_5 . Суд вважає, що дані позови слід заявляти в порядку цивільного судочинства із зазначенням інших цивільних відповідачів, ніж підсудний.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжні заходи обвинуваченим не обиралися.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати в розмірі 393,12 грн. суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 369- 374, 475 КПК України, суд ,-
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2014 року між прокурором прокуратури Рокитнянського району Київської області ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000016 від 09.09.2014 року.
Визнати винною ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.11.2014 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 1 ст. 175 КК України та призначити йому покарання у виді два роки позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих і адміністративно - господарських обов`язків на підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком на 2 роки;
- ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих і адміністративно - господарських обов`язків на підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком на 2 роки.
Відповідно до ст.ст.75, 77 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком на 2 роки
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільні позови: ОСОБА_17 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_13 до ТОВ «РГК» в особі директора ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди - залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 393,12грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий:ОСОБА_1