АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/711/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/359/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 04 серпня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 за кримінальним провадженням №0002616, на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня не повна, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.07.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання в вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, застосуванням ст. 75 КК України з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за п.7 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на14 років.
Відповідно до ст.71 КК України, визначено остаточне покарання, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Питання з речовими доказами вирішено.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 змінено, пом`якшено ОСОБА_6 покарання за п.7 ч.2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі та доповненні до неї, обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року змінити, перекваліфікувавши його дії з п.7 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115 КК України. Крім того, просить призначити йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , 29 грудня 2013 року, приблизно з 14 до 20 години, перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_1 , у свого знайомого ОСОБА_9 , з яким тривалий час вживав спиртні напої у великій кількості .
Приблизно о 20 годині ОСОБА_6 , посварившись з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з будинку на вулицю та попрямував до свого будинку в сторону АДРЕСА_1 .
Проходячи поблизу будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений ОСОБА_6 побачив світло в вікнах будинку.
Приблизно о 20.10 години, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 похилого віку (87 років), та мешкає в будинку самотньо, обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зайшов на подвір`я, де супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, порушуючи відпочинок пристарілої особи в вечірній час, ОСОБА_6 з хуліганських мотивів, з метою проникнення у житло, наніс три удари ногами в двері будівлі вибивши їх, зайшов в приміщення будинку, де в цей час відпочивала потерпіла ОСОБА_10 , вибив шибки з вікон.
Приблизно о 20.15 години, ОСОБА_6 , побачивши власницю будинку, яка відпочивала на ліжку в кімнаті, продовжуючи свої умисні дії, із хуліганських спонукань, з метою нанесення тілесних ушкоджень, схопив в сінцях хати підборну лопату, забіг до кімнати, проявляючи особливу зухвалість та винятковий цинізм, так як перед обвинуваченим ОСОБА_6 знаходилась безпорадна жінка похилого віку, почав наносити удари лопатою по голові та тілу ОСОБА_10 . Остання почала захищатись від дій обвинуваченого ОСОБА_6 , закриваючи обличчя руками.
В цей час у обвинуваченого ОСОБА_6 , виник намір на умисне, протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 , із хуліганських спонукань, він продовжував наносити удари лопатою в життєво важливі частини тіла потерпілої, а саме, стягнув її з ліжка та коли остання лежала на підлозі, наніс лопатою численні удари по тулубу, голові, та нижнім кінцівкам ОСОБА_10 , яка від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла на місці ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Переконавшись в тому що потерпіла померла, обвинувачений ОСОБА_6 з місту злочину зник.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №182 від 18.01.2014 року, на тілі трупа ОСОБА_10 виявлена відкрита черепно-мозкова травма: синець у всіх областях обличчя, з розповсюдженням на передньобічні поверхні шиї; забійна рана на лівій бічній поверхні перенісся з розповсюдженням на внутрішню поверхню лівої параорбітальної області, з просвітку якої видніються ушкоджені кістки лицьового черепу; забійна рана на передній поверхні перенісся; забійна рана у лобній області ліворуч, у місці проекції зовнішнього краю брови; ділянки осаднення шкіри - у лобній області ліворуч; у лівій щічній області; на верхній губі ліворуч; у місці проекції кута нижньої щелепи ліворуч; у місці проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи праворуч. Шоломоподібний крововилив у товщі м`яких покривних тканин голови. Дифузні субарахноїдальні крововиливи мозку, мозочку. Дрібнокрапкові крововиливи у речовині головного мозку. Багатоуламкові переломи кісток лицьового черепу з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини та повний перелом кісток основи черепу;
- закрита тупа травма тулуба: перелом тіла грудини з крововиливами в оточуючі м`які тканини; закриті переломи 3, 5-го ребер по передньоключичній лінії праворуч; 4, 5, 6-го ребер по середньоключичній лінії праворуч; 8,9,10-го ребер по задньопахвинній лінії праворуч; 6, 7, 8, 9, 10-го ребер по лопатковій лінії праворуч; 2, 3, 4, 5-го ребер по середньоключичній лінії ліворуч; 6, 7, 8, 9-го ребер по задньопахвинній лінії ліворуч; 7, 8, 9, 10-го ребер по лопатковій лінії ліворуч; 7, 8, 9, 10-го ребер по біляхребетній лінії ліворуч з масивними крововиливами в оточуючі м`які тканини, з ушкодженням пристінкової плеври та легень уламками ребер; правобічний гематоракс 100,0мл; лівобічний гематоракс 150,0мл; закритий перелом лівої лопатки; масивний інфільтруючий крововиливи у м`які тканини спини;
- травма кінцівок: синець на передній поверхні правого плеча, у верхній його третині; синець на тильній поверхні лівої кисті з розповсюдженням на задню поверхню нижньої третини передпліччя на тлі якого дві площинні рани та подряпини; синець на передній поверхні правого стегна, у середній його третині; рубана рана на правій гомілці, на передньо-внутрішній її поверхні, у середній її третині; синець на внутрішній поверхні лівої гомілки, у верхній її третині; синець на внутрішній поверхні лівої гомілки, у середній її третині; рубана рана на внутрішній поверхні лівої гомілки, у середній її третині.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа тілесні ушкодження, що входять до комплексу сполученої травми голови, тулуба та кінцівок прижиттєві, виникли від багаторазових ударних дій тупого твердого предмета (предметів) або різними контактуючими поверхнями предмета (предметів) незадовго до настання смерті, при цьому тілесні ушкодження у вигляді рубаних ран на нижніх кінцівках та площинних ран на лівій верхній кінцівці могли виникнути від дії предмета (предметів), що мав загострений край і значну масу, та діяв під гострим кутом відповідно до поверхні тіла, якими могли бути лопата та інші предмети, що мають аналогічні властивості; за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя у момент їх спричинення, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій, остання померла на місці скоєння злочину приблизно о 20.30 годині 29.12.2013 року. Смерть ОСОБА_10 настала від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується наявністю ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа, шоковими змінами у внутрішніх органах трупа та даними додаткових методів дослідження. Між наявністю сполученої травми голови, тулуба та кінцівок та наступом смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги та доповнення до неї, обвинувачений ОСОБА_6 , посилається на ті обставини, що в скоєнні вбивства він визнає себе винним в повному обсязі, щиро кається, але вважає що в його діях відсутній факт скоєння вбивства з хуліганських мотивів. Просить перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.115 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, оскільки призначене йому судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного ним злочину та його особі. Також, обставиною, що обтяжує його покарання судом визнано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, але в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази цього факту, крім пояснень самого обвинуваченого та свідків. Судом при призначенні йому покарання не враховано, що він щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, вважає, що під час судового слідства було порушено його право на захист, оскільки він знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, а суд визнав його осудним, а деякі слідчі дії проводились за відсутності його захисника. Також, під час досудового слідства на нього з боку працівників міліції застосовувався психологічний тиск, шляхом погроз застосувати до нього фізичне насилля.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримали викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого вимоги та просили вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст. 115 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що в його діях відсутній факт скоєння вбивства з хуліганських мотивів є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, та пояснив, що 29 грудня 2013 року він збирав металобрухт зі своїм знайомим ОСОБА_11 , коли назбирали металобрухт на отримані за здачу металобрухту кошти, купили спиртні напої та пішли до будинку ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 , де вживали велику кількість спиртних напоїв . Після цього, він посварився та подрався з ОСОБА_12 . Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з будинку на вулицю та попрямував до свого будинку в сторону АДРЕСА_1 . Проходячи поблизу будинку № 3 провулку Шкільний, який належить ОСОБА_10 , побачив, що кімната будинку власниці освітлюється, підійшов до дверей будинку та ногами вибив замок на дверях, зайшов в приміщення будинку, схопив в сінцях хати підборну лопату, забіг до кімнати, стягнув з ліжка потерпілу та почав наносити удари лопатою по голові та тілу ОСОБА_10 . Побачивши, що потерпіла померла, він покинув будинок потерпілої та нікому не говорив про вчинене. Всіх своїх дій не пам`ятає та не може їх пояснити. Був сильно п`яний.
Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України доведена дослідженими та наведеними у вироку доказами, а саме:

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.12.2013 року, з самого ранку, до його сина приїхав на велосипеді обвинувачений ОСОБА_6 та вони пішли збирати металобрухт. Ввечері, вони повернулися з грошима від здачі металобрухту. Він з обвинуваченим сіли вечеряти і розпивати пиво. Після цього, ОСОБА_6 перервав електропровід та вони посварилися. ОСОБА_6 , почав по ним з сином кидати каміння та втік з їхнього подвір`я, залишивши своє взуття та велосипед. На ранок ОСОБА_6 повернувся та забрав велосипед та взуття. Наступного дня, він дізнався, що його сусідку похилого віку було вбито, вікна в її будинку були розбиті. Він відразу зателефонував дільничному інспектору міліції та описав стан в якому покинув його будівлю ОСОБА_6 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що 29.12.2013 року, з самого ранку до них додому приїхав на велосипеді ОСОБА_6 , вони разом подивилися телевізор та пішли збирати металобрухт. Цього ж дня, близько о 13.00 годині вони повернулися з ОСОБА_6 знову до них додому, пообідали та знову пішли шукати металобрухт. Ввечері вони повернулися з коштами за металобрухт та ОСОБА_6 , разом з його батьком, почав пити пиво. Після цього, ОСОБА_6 , перервав у них в дворі електропровід, почав сварку з батьком ОСОБА_9 , кидався камінням та втік з їхнього дому, залишивши велосипед та чоботи. ОСОБА_6 , був сильно п`яний.;
- поясненнями свідка ОСОБА_13 , яка суду першої інстанції пояснила, що 29.12.2013 року, до них до дому за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов ОСОБА_6 , приблизно о 09.00 годині ранку. Після цього, її син - ОСОБА_11 та ОСОБА_6 пішли збирати металобрухт. Цього ж дня, близько о 13.00 годині вони повернулися з ОСОБА_6 знову до них додому, пообідали та знову пішли шукати металобрухт. Ввечері, приблизно о 16.00 годині, вони повернулися з коштами за металобрухт, та ОСОБА_6 , разом з її чоловіком ОСОБА_9 , почали пити пиво. Після цього, ОСОБА_6 , перервав у них в дворі електропровід, почалася сварка між її чоловіком та ОСОБА_6 . Приблизно о 20.00 годині ОСОБА_6 , пішов з їхнього будинку;
- поясненнями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.12.2013 року, приблизно о 20:00 годині, до них додому за адресою: АДРЕСА_4 .Костромка, прийшов ОСОБА_6 та попросив цигарок, але йому їх не дали та він пішов, до будинку він не заходив По голосу було зрозуміло, що ОСОБА_6 в нетверезому стані;
- поясненнями свідка ОСОБА_15 , який при допиті в суді першої інстанції пояснив, що він з потерпілою ОСОБА_10 , знаходиться в родинних стосунках, вона є його двоюрідною сестрою. Враховуючи те, що ОСОБА_10 , проживала одна за адресою АДРЕСА_2 , була похилого віку та останнім часом хворіла, він постійно допомагав їй по господарству. 30.12.2013 року, приїхавши до своєї двоюрідної сестри ОСОБА_10 , приблизно о 14:00 годині, побачив, що на її подвір`ї знаходиться міліція, вікна в будинку були розбиті, двері вибиті та в будинку було все перевернуто, речі розкидані, всі речі були не на місці, нічого викраденого не було, та лежала в будинку переламана лопата з плямами бурого кольору, сестру було вбито.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повною мірою доведена поясненнями свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав у суду першої інстанції сумніватися в достовірності їх показів.

Пояснення свідків зазначених свідків є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України, також підтверджується вивченими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду місця події від 30.12.2013 року та планом схемою до нього, фото таблицею до нього, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1 , на вікнах вибито скло, засув на дверях зірвано, речі в будівлі хаотично розкидані, меблі перевернуті, на підлозі лежить труп жінки похилого віку з численними пораненнями (том 1 а.кп.6-23);
- висновком судово-медичної експертизи №240 від 31.12.2013 року, згідно якого на тілі ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень при зовнішньому огляді тіла, зовнішніх статевих органів та анальному отвору не виявлено. При судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члена та лобкового волосся у ОСОБА_6 , клітини піхвового епітелію не виявлені.(том 1 а.кп.203, 204);
- висновком судово-медичної експертизи №182 трупу ОСОБА_10 від 30.12.2013 року та додаткової судово-медичної експертизи від 21.01.2014 року, згідно яких у вбитої виявлені відкрита черепно-мозкова травма, закрита тупа травма тулуба та травма кінцівок. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа тілесні ушкодження, що входять до комплексу сполученої травми голови, тулуба та кінцівок прижиттєві, виникли від багаторазових ударних дій тупого твердого предмета (предметів) або різними контактуючими поверхнями предмета (предметів) незадовго до настання смерті, при цьому тілесні ушкодження у вигляді рубаних ран на нижніх кінцівках та площинних ран на лівій верхній кінцівці могли виникнути від дії предмета (предметів), що мав загострений край і значну масу, та діяв під гострим кутом відповідно до поверхні тіла, якими могли бути лопата та інші предмети, що мають аналогічні властивості; за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя у момент їх спричинення, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті (том 1 а.кп.205-215);

- висновком судово-медичної експертизи №32 від 09.01.2014 року, згідно якого на светрі, який належить обвинуваченому ОСОБА_6 , встановлено наявність крові людини.(том 2 а.кп.18-20);
- висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №53 від 06.03.2014 року відносно ОСОБА_6 , який хронічних психічних захворювань раніше не мав та не має до теперішнього часу. Виявлено легку розумову відсталість. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, випробовуваний не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В даний час по своєму психічному стану випробовуваний також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними (том 2 а.кп.6-49).

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року, як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п.7 ч.2 ст.115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині недоведеності його вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України є необґрунтованими, його твердження, що він не вчиняв умисного вбивства саме з хуліганських мотивів є безпідставними, оскільки вони перевірялись судом першої інстанції і були спростовані зібраними у кримінальному провадженні вищезазначеними доказами, яким суд дав належну оцінку, що також детально перевірено при апеляційному розгляді. Тому підстав для задоволення доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу перекваліфікації його дій з п.7 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що під час досудового слідства на нього здійснювався психологічний тиск з боку працівників міліції, внаслідок чого він себе оговорював, вказаний факт не знайшов свого підтвердження при перевірці матеріалів кримінального провадження, оскільки про це він жодного разу не заявляв та не подавав до суду першої інстанції заяв або клопотань про проведення службової перевірки.

Крім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений не зміг пояснити яким чином та хто з працівників міліції здійснював психологічний тиск на нього і відповідне клопотання про призначення та проведення службової перевірки не заявляв.
Також, перевіркою матеріалів кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу порушення його права на захист, на підставі того, що слідчім проводились процесуальні дії за відсутності його захисника.

Так, згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 30 грудня 2013 року (том 1 а.кп.55-59). Того ж дня, йому були роз`яснені ст.ст.59, 62, 63 Конституції України (том 1 а.кп.32, 46-51) та відповідно до протоколу роз`яснення права на захист обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про призначення йому захисника (том 1 а.кп.52, 77). Після цього, також 30 грудня 2015 року, постановою про призначення та залучення захисника, слідчім було призначено підозрюваному ОСОБА_6 захисника ОСОБА_16 (том 1 а.кп.53, 54). 31 грудня 2015 року постановою про залучення захисника, слідчім було залучено до участі у кримінальному провадженні захисника ОСОБА_8 (том 1 а.кп.83-84).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кожна процесуальна дія, проведена під час досудового слідства, вчинювалась за присутності призначеного обвинуваченому захисника, що підтверджується особистими підписами як захисника ОСОБА_16 , так і захисника ОСОБА_8 на процесуальних документах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в цій частині доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 також не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними.

Також, посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на ті обставини, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що він страждає на психічну хворобу та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, також спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з довідки КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» ДОР», ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (том 1 а.кп.72).

Згідно акту №45 стаціонарної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 від 06.03.2014 року, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням раніше не страждав і в даний час не страждає. Виявляє легку розумову відсталість з порушеннями поведінки. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними (том 2 а.кп.46-49).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинуваченого зазначено, що судом встановлено, що обставиною, яка обтяжує його покарання є лише те, що ОСОБА_6 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. Даний факт підтверджується лише поясненнями самого обвинуваченого та свідків, а в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази в підтвердження цього.

При вивченні матеріалів кримінального провадження, згідно вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що окрім вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, судом визнано обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України, вчинення злочину щодо особи похилого віку (том 3 а.кп.34). А вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується окрім його пояснень, ще й показами допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , які повністю узгоджуються між собою, а тому спростовують зазначені доводи апеляції обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 з приводу того, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не встановлено та не враховано пом`якшуючих його вину обставин, вони теж є необґрунтованими, оскільки у вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року в якості обставин, пом`якшуючих покарання, згідно положень ст.66 КК України, судом встановлено його щире каяття у скоєному та враховано при призначені обвинуваченому покарання (том 3 а.кп.34).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання є безпідставними, оскільки призначене судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, вчиненому та особі обвинуваченого; воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення скоєно під час іспитового строку за попереднім вироком (том 1 а.кп.67-68).

Разом з тим, обвинувачений щиро розкаюється у скоєному кримінальному правопорушенні, що в силу ст.66 КК України визнається судом пом`якшуючою обставиною.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом першої інстанції встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку

Також судом першої інстанції було взято до уваги і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується негативно (том 1 а.кп.69, 75, 76), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (том 1 а.кп.71, 72), але до цього вже був засудженим (том 1 а.кп.70).

На думку колегії суддів, зазначена вище обставина, така як щире розкаяння у вчиненому, яка визнана судом обставиною, що пом`якшує покарання, не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Крім того, визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують покарання, являється перевагою суду, відповідно до вимог ст.66 КК України.
Законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.75, 76 КК України або ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2014 року залишити без змін.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим в той самий строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4