Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 22 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2013 року засуджені:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

· за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі 2500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік,

· за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі,

· за ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України на1 рік обмеження волі,

· за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України до обмеження волі на 1 рік 11 місяців 19 днів та позбавлення права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді 1 року 11 місяців 19 днів обмеження волі з позбавленням права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не судимого,

· за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України до штрафу в розмірі 2500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік,

· за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі,

· за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі,

· за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України до обмеження волі на 1 рік 11 місяців 19 днів та позбавлення права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді 1 року 11 місяців 19 днів обмеження волі з позбавленням права займатися господарською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду, засновника ТОВ «Агромет і К» ОСОБА_1 визнано винним в організації за попередньою змовою з виконавцем - директором підприємства ОСОБА_2 і посібником - приватним підприємцем ОСОБА_4, умисного ухилення від сплати податків у значних розмірах, шляхом використання підроблених первинних бухгалтерських документів та відображення неіснуючих фінансово-господарських операцій з придбання сільськогосподарської продукції у бухгалтерському обліку та податковій звітності цього суб'єкта господарювання, внаслідок чого впродовж липня 2008 - 31 грудня 2009 року до Державного бюджету України не надійшло 304988 грн.

У касаційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочинів, порушує питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду в частині засудження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 212 КК України через неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Посилається при цьому на неповноту та однобічність слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Зазначає також про порушення апеляційним судом при винесенні ухвали вимог ст. 377 КПК України в редакції 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Прокурором у касаційній скарзі порушуються питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового і судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України в редакції 1960 року, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги прокурора колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Суд належним чином проаналізував наявні в матеріалах справи докази, на підтвердження винності засудженого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, й дотримуючись вимог ст. 334 КПК України в редакції 1960 року, належно обґрунтував свої висновки у вироку та відповідно до них кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні й детально викладених у вироку, і є обґрунтованим.

Винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується матеріалами кримінальної справи та дослідженими по справі доказами, зокрема, показаннями самих засуджених, які визнали вину в повному обсязі, показаннями свідків, актами перевірок, протоколом огляду місця події від 14 вересня 2009 року, протоколами огляду предметів, протоколами виїмки документів, висновками експертиз проведених у рамках розслідування даної кримінальної справи у відповідності до вимог процесуального закону, яким суд дав належну оцінку.

Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання, після дослідження всіх доказів, в тому числі висновку повторної судово-економічної експертизи від 1 жовтня 2012 року, суд змінив обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України на ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212 КК України.

Суд, безпосередньо дослідив зібрані по справі докази, здійснив їх оцінку у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, встановивши обставини справи з належною повнотою.

Дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковані правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, наслідків учиненого, даних про їх особи, обтяжуючих та пом'якшуючих покарання обставин, наведених у вироку.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 377 КПК України в редакції 1960 року, при перегляді справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за апеляційною скаргою прокурора, перевірив усі викладені в ній доводи, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі та зробив правильний висновок про те, що судом першої інстанції було взято до уваги всі обставини справи, які також були предметом розгляду суду апеляційної інстанцій, і яким судом дана належна оцінка та який не знайшов підстав для задоволення апеляції, зазначивши в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну судових рішень, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді:

_________________ ________________ _________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7