Справа № 1-68
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007
року Збаразький районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого
суду Загорського
О.О.

при
секретарі Антонів
І.З.

з участю
обвинувача ОСОБА_1

та
захисника ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і жителя с. Бодаки,
Збаразького району,
Тернопільської області,
українця, громадянина
України, неодруженого, не депутата,
не працюючого,
невійськовозобов'язаного, що має
на утриманні батька 1933 року народження та матір 1935 року народження, раніше судимого 13.03.1989 р. Збаразьким
районним судом за ст. 17 ст. 117 ч.1,
ст. 17 ст. 118 ч.1, ст. 206 ч.2, ст. 117ч.1 КК України, до 4 років позбавлення волі, 05.10.1993 р. Збаразьким районним судом
за ст. 215 ч.1, ст. 2153 ч.1 КК України до 2 років
позбавлення волі, 24.06.1998 р.
Збаразьким районним судом за ст. 89
ч.П, ст. 2153 ч.1, ст. 2153 ч.2 КК України до 2 років виправних
робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави, 05.06.2003 р. Збаразьким районним судом
за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк 3 роки ,

за ч.1 ст. 121,
ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:

19 липня 2005 р. близько 21 години ОСОБА_1 на сінокосі в с. Бодаки,
Збаразького району,
Тернопільської області, після
вживання алкогольних напоїв разом ізОСОБА_3, з метою
помсти за давні образи, розуміючи та
усвідомлюючи протиправний характер своїх дій,
наніс молотком декілька ударів по голові та тілу ОСОБА_3 спричинивши йому
тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи, рани правої вушної раковини, чисельних синців і саден обличчя, синців правої привушної ділянки, повік очей,
шиї та крововиливів у сполучні оболонки очний яблук, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 934 від 17.05.2007р. відносяться до невиправних ушкоджень, тобто таких,
виразність яких на зменшиться з часом або під дією хірургічних засобів.

Після
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх
дій, користуючись безпорадним станом
ОСОБА_3, відкрито викрав у останнього гроші в сумі 30 грн. та
туфлі вартістю 50 грн., спричинивши йому
шкоду на суму 80 грн.

В
судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю
і пояснив, що дійсно він ввечері 19
липня 2005 р. на сінокосі в с. Бодаки,
Збаразького району,
Тернопільської області, вживав
алкогольні напої разом ізОСОБА_3,
згадавши давні образи, він наніс
молотком декілька ударів по голові та тілу ОСОБА_3 від чого останній втратив
свідомість. Після спричинення тілесних ушкоджень він викрав у останнього гроші
в сумі 30 грн. та туфлі.

В
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3вказав,
що в нього не має претензій до підсудного морального та матеріального
характеру, при покаранні покладається на
думку суду. Заяву в міліцію він написав 27.03.2007р., бо чекав,
що

ОСОБА_1 вибачиться
перед ним, однак останній цього не зробив.

Відповідно
до заяви підсудного, захисника ОСОБА_2
та на підставі ст. 299 КПК України інші
докази по справі не досліджувались,
оскільки покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи і
ним не оспорюються.

Таким
чином суд приходить до висновку, що
органами досудового слідства дії ОСОБА_1 за ст.
121 ч.1 КК України, як за ознаками
умисного тяжкого тілесного ушкодження,
та за ст. 186 ч.2 КК України, як за ознаками грабежу вчиненого
повторно, кваліфіковано вірно.

Цивільний позов
по справі не заявлено.

Обираючи
міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд у відповідності до вимог ст.
ст. 50, 65 КК України враховує ступінь та характер
суспільної небезпечності вчиненого злочину,
особу підсудного, стан його
здоров'я, конкретні матеріали справи і
приходить до висновку, що йому слід
призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Обставинами, що пом'якшують покарання є визнання
вини, щире каяття, з'явлення із зізнанням, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння та вчинення злочину повторно.

Однак
враховуючи його характеристику, те що у
потерпілого немає до нього претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_1, що він визнав вину і розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні перестарілих батьків, суд вважає,
що вказані обставини свідчать про можливість його виправлення і
перевиховання без ізоляції від суспільства та приходить до переконання про
необхідність згідно ст. 75 КК України звільнити його від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк та поклавши на нього обов'язки передбачені ст. 76
КК України.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд

засудив:

Визнати
винним ОСОБА_1у
скоєнні злочинів передбачених ч.1
ст. 121, ч.2
ст. 186 КК України і призначити
йому покарання:

за ч.1 ст.
121 КК України - 5 (п'ять) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.
186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_1 призначити 5
(п'ять) років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1від відбування
покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно
до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1слідуючі
обов'язки:

- не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця

проживання і роботи;

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити без
змін - підписку про невиїзд.

Даний
вирок може бути оскаржений і на нього може бути принесена апеляція до
апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом
15 діб з моменту його проголошення.