Справа № 160/382/15-к
Провадження № 1-кп/160/46/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2015 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
перекладача - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаква Амбролаурського району Республіки Грузія, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина Грузії, грузина, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Подольського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року за ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 червня 2015 року орієнтовно о 11 год. 45 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 разом із однією невстановленою слідством особою, таємно, з корисливих мотивів, проник в житловий будинок, що належить місцевому жителю ОСОБА_6 , звідки викрав одне золоте кільце та предмети біжутерії - три сережки, чим спричинив останному матеріальні збитки на загальну суму 1502,21 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину не визнав та показав, що дійсно 10 червня 2015 року він із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_8 та племінником ОСОБА_9 на автомобілі останнього перебували у справах в Локачинському районі. Останній їздив по особистих справах в с. Мовчанів Локачинського району, а вони із ОСОБА_8 в с. Затурці Локачинського району пропонували продаж доїльних препаратів місцевому населенню. Зайшовши на територію одного із господарств, його знайомий ОСОБА_8 виявив відсутність господарів та проник в будинок. Він в будинок не заходив і що там відбулося не знає, через деякий час побачив на території господарства жіночку та дитину, привітався з ними та, побачивши, що його знайомий втікає через вікно, побіг за ним. Пізніше біля бару в с. Затурці був затриманий двома особами, до яких приєднався і потерпілий. Зазначив, що не крав в останнього будь-яких матеріальних цінностей, допускає, що зазначене міг вчинити його знайомий ОСОБА_8 .

Зважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доводиться наступними доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що приїхавши в той день з базару до власного господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , почув крик своєї дружини ОСОБА_10 , яка повідомила, що двері їх будинку відкриті, побачив двох невідомих йому осіб, які втікали. Почав їх наздоганяти на власному автомобілі та бачив як один із них сів у автомобіль, що знаходився неподалік його господарства та був заведений, і втік, інший не встиг добігти, за ним біг його внук. Вказану особу, яким виявився обвинувачений, він побачив біля бару в центрі с. Затурці після затримання сином і внуком. Зазначив, що діями обвинуваченого та іншої невстановленої особи йому було завдано значних матеріальних збитків, викрадені ювелірні вироби, пошкоджені меблі в будинку, розкидані речі. Вважає, що обвинувачений повинен понести суворе покарання за вчинене.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що в той день із своїм сином ОСОБА_12 перебував на базарі в с. Затурці, прийшла його мати ОСОБА_10 та забрала сина для того, щоб він нарвав черешень у їх господарстві. Через деяких час він помітив як повз нього проїхав автомобіль, за ним біг невідомий йому чоловік, за яким в свою чергу біг його син ОСОБА_13 , який повідомив, що це злодій, і вони двоє побігли за даною особою. Наздогнали останнього біля бару в центрі с. Затурці, де затримали. Вказана особа попросилася у вбиральню, двері в яку залишилися відкритими і син повідомив йому, що він викидає там якісь речі, після чого вони забрали його звідти та помітили у вбиральній сережку та інші ювелірні вироби в отворі вбиральні, викинуті обвинуваченим. Після цього останній знову намагався втекти, однак був затриманий ними. Після вилучення із вбиральні вказаних предметів виявилося, що вони належать його дружині ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що прийшовши в той день із своєю бабою ОСОБА_10 до господарства останньої, щоб нарвати черешень, він побачив як з вікна будинку вилазить невідома йому особа, за нею обвинувачений, які привіталися та почали втікати. Він побіг за ними та побачив як один із втікаючих сів у заведений неподалік їх будинку автомобіль та втік, інший, яким виявився обвинувачений, недобіг. Він увесь час біг за останнім, біля базару повідомив зазначене своєму батькові ОСОБА_11 та вони побігли за ним двоє. Наздогнали останнього біля бару в центрі с. Затурці, де обвинувачений попросився у вбиральню, двері якої залишилися відкритими, в той час він помітив як останній викидає ювелірні вироби із своєї сумочки, про що він повідомив своєму батькові. Вони вивели обвинуваченого із вбиральні та помітили предмети біжутерії в отворі вбиральні та сережку, що туди не потрапила. Вказані предмети належали його матері. Після цього обвинувачений намагався втекти знову, однак його наздогнали та викликали працівників міліції.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що в той день 10 червня 2015 року орієнтовно о 11:45 вона прийшла з базару до власного господарства, при цьому забрала двох своїх внуків для того, щоб вони нарвали черешень, одним з яких є ОСОБА_15 . Знаходячись із внуками в садку біля будинку, вона побачила як із вікна їх будинку вилазить невідома їй особа, за ним обвинувачений, який привітався, та обидва почали втікати. За ними побіг її внук ОСОБА_13 . Вона обійшла будинок, помітила, що вхідні двері відкриті, в будинку безлад, розкидані речі, пошкоджені меблі. В цей час приїхав її чоловік ОСОБА_6 , якому вона повідомила зазначене. Пояснила, що з будинку було викрадено золоті речі та біжутерію, що належали її невістці, дочці та їй особисто, більшість речей не було знайдено.

Свідок ОСОБА_14 підтвердила належність їй золотого кільця та предметів біжутерії, що були вилучені із вбиральні, та повернуті їй під збережну розписку.

Свідок ОСОБА_16 повідомив, що бачив як ОСОБА_11 та ОСОБА_15 біля магазину в с. Затурці сварилися із обвинуваченим, пізніше під`їхав потерпілий, ОСОБА_7 намагався втекти, однак, був затриманий.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що в той день 10 червня 2015 року він перебував на базарі із ОСОБА_11 , бачив як втікав обвинувачений та за ним біг ОСОБА_15 , який покликав батька та вони почали наздоганяти обвинуваченого двоє.

Свідок ОСОБА_9 племінник обвинуваченого, у судовому засіданні пояснив, що в той день він їздив в с. Мовчанів Локачинського району по особистих справах, його дядько ОСОБА_7 із невідомою йому особою поїхали з ним з метою розповсюдження серед сільського населення доїльних апаратів. В с. Затурці Локачинського району він їх висадив та поїхав в с. Маньків. Повернувшись звідти, зупинився в центрі с. Затурці, де орієнтовно залишав дядька із невідомою особою, телефонував до дядька, однак останній не відповідав. Завівши автомобіль, мав намір їхати, однак в той момент в автомобіль сів чоловік, що був із дядьком, сказав йому їхати та повідомив, що дядько приїде пізніше, і вони поїхали. Він помітив, що чоловік був знервований та в руці тримав шкарпетки, що викликало підозру, у зв`язку з чим він зупинився та наказав даній особі залишити автомобіль, що останній і зробив, а він поїхав далі.

Вищенаведене обвинувачення підтверджується також:

- протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_10 від 11 червня 2015 року з фототаблицями до них, відповідно до яких останні вказали, з якого вікна будинку вилазили дві невідомі їм особи та в якому напрямку рухались (а.к.п. 101-112);

- висновком товарознавчої експертизи № 130 від 12 червня 2015 року, відповідно до якого залишкова вартість наданих на дослідження одного кільця та трьох сережок станом на 10 червня 2015 року становить 1 502,21 грн. (а.к.п.92-96).

Заперечення обвинуваченого про те, що він не проникав у будинок потерпілого та не крав ювелірні вироби спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , які чітко ствердили, що бачили як обвинувачений вилазив із вікна будинку, що належить потерпілому, а свідок ОСОБА_15 вказав, що бачив як останній викидав у вбиральній викрадені ювелірні вироби, що виявилися речами його матері ОСОБА_14 . Показання вказаних свідків у їх сукупності із показаннями інших свідків, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_6 , відтворюють картину подій, не викликають сумнівів у їх достовірності, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_7 в умисному таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, його дії вірно кваліфіковані і обвинувачений повинен нести відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження вчинення обвинуваченим злочину із двома невстановленими слідством особами, адже показаннями свідків підтверджується вчинення дій обвинуваченим із однією такою особою, а ОСОБА_9 є свідком у справі і обвинувачення йому не пред`являлось. Також не доведено в судовому засіданні зазначений в обвинувальному акті спосіб проникнення в будинок шляхом відкриття віконної рами, а тому посилання на вказані обставини слід виключити із обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин, маючи непогашену і незняту судимість за умисний злочин.

Враховуючи вищенаведене, вік та стан здоров`я обвинуваченого (а.к.п.113, 116), те, що останній має непогашену і незняту судимість за вчинення корисливих злочинів, після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, у вчиненому не розкаявся, потерпілий просить суворо покарати його за вчинене, оскільки йому завдано значних матеріальних збитків, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, що пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого, те, що він ніде не працює, суд вважає, що останній не спроможний оплатити витрати за проведення товарознавчої експертизи, а тому судові витрати за проведення даної експертизи в розмірі 491,04 грн. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 - з 10 червня 2015 року.
Речові докази:

- одне золоте кільце, три сережки ювелірної біжутерії, які передані під збережну розписку ОСОБА_14 - залишити у володінні останньої;

- два презервативи, одна коробка з під окулярів, один каталог доїльних апаратів, одна інструкція по використанню доїльних апаратів, один чоловічий гаманець коричневого кольору, два записники, один розкладний ніж з рукоядкою червоного кольору, один ніж з рукоядкою коричневого кольору, ключ від дверного замка, два магнітні ключі, одна ручка для письма, один трьохгранний напильник, один шестигранний ключ, загостренний з однієї сторони, мобільний телефон марки "Самсунг", одна церковна іконка, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Локачинського РВ УМВС України у Волинській області - передати за належністю ОСОБА_7 .

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 491 грн. 04 коп. віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1