АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Категорія ст. 187 ч. 1 КК України Головуючий 1 інст. Курбатова О.М. Доповідач 2
інст. Алейніков Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007
р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Запорізької області в складі:

Головуючого: Бараненко Л.Я.

Суддів: Алейнікова
ГЛ., Татарінова
А.І.

За участю прокурора: Стоматова В.П.,

потерпіла ОСОБА_2

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по апеляції засудженого ОСОБА_1 на вирок Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 07. 12. 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Запоріжжя,
руський, громадянин України, освіта неповна середня, не працюючий, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимий:

1)
01. 07. 1992 року Заводським районним судом м. Запоріжжя
за ст. 140 ч. З КК України на 2 роки позбавлення волі, з відстроченням
виконання вироку на 2 роки;

2)
06. 09. 1993 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя
за ст. ст. 141 ч. 2, 140 ч. З, 144 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі;

3)
14. 09. 1994 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя
за ст. ст. 140 ч. З, 43 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнився
11.10. 1997 року по відбуттю покарання;

4)
21. 07. 1999 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя
за ст. 140 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1
рік;

5)
21. 12. 2000 року Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя за ст. ст 17-141 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі із
застосуванням ст. 14 КК України лікування від наркоманії, звільнився 17.12.
2001 року по відбуттю покарання;

6)
05. 07. 2002 року місцевим судом Шевченківського району
м. Запоріжжя за ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільнився 07.06.2003
року;

7)
31. 08. 2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя
за ст. ст. 185 ч. 1, 309 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився
11. 04.2006 року УДЗ на 8 місяців 15 днів.

Засуджений за
ст. 187 ч. 1 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України по сукупності вироків остаточно призначено покарання
у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний
захід - утримання під вартою. Термін відбування покарання обчислюється з 10.07.
2006 року.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_1 засуджений
за те, що він 09. 07. 2006 року, приблизно в 23 години ЗО хвилин, знаходячись в
стані алкогольного сп'яніння, маючи намір на напад з метою заволодіння чужим
майном, пройшов за потерпілою ОСОБА_2
від вул.

Курузова в м. Запоріжжя до будинку
АДРЕСА_2, після чого пройшов за нею в перший підїзд даного будинку і,
знаходячись на майданчику другого поверху вищезгаданого будинку, реалізовуючи
свій злочинний намір, напав на ОСОБА_2 і намагався заволодіти її майном на
загальну суму 350 грн., роблячи неодноразові спроби рукою зірвати золоті вироби
з шиї потерпілої, при цьому загрожував їй вживанням насильства, небезпечного
для її життя і здоров'я, що виразився у вислові словесних загроз про фізичне
.насильство, і в підтвердженні їх реальності, демонстрував ніж, розмахуючи їм
перед лицем Протерпілої і наближаючи його вістря до її шиї, чим створив реальну
загрозу його вживання і, тим самим пригнічував її волю до опору. В результаті
активного опору потерпілої ОСОБА_2
їй вдалося вирватися і сховатися від нападаючого в своїй квартирі,
унаслідок чого матеріальний збиток їй не був причинений.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок районного суду скасувати, винести свій
вирок яким перекваліфікувати його дії, так як його дії необхідно кваліфікувати
по ч.1 ст. 296 КК України. При цьому вказує, що в ході досудового слідства
місце події не оглядалось, відсутні висновки дактилоскопічної експертизи про
те, чи є його сліди пальців року на місці події, немає протоколу впізнання його
як нападавшого, немає протоколу відтворення , немає висновків експертизи на
мікро частин одежі його і потерпілої, немає протоколу впізнання ножа, не
проведено судово-медичну експертизу потерпілої після нападу.

Крім
того вказує, що перші пояснення надав слідству після того, як його побив при
затриманні чоловік потерпілої ОСОБА_3

Просить
також призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України не пов'язане з
позбавленням волі, а також вказує на те, що при винесенні вироку суд не
врахував всі пом'якшувальні обставини.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав
доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних
доводах апеляції, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, прокурора,
який доводить, що апеляція не підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає
підстави до задоволення апеляції та зміни вироку з наступних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що його вина по справі не доведена, так як в

ході досудового слідства місце події не оглядалось,
відсутні висновки дактилоскопічної

експертизи про те, чи є його сліди пальців року на місці
події, немає протоколу впізнання його як нападавшого, немає протоколу
відтворення, немає висновків експертизи на мікро частин одежі його і
потерпілої, немає протоколу впізнання ножа, не проведено судово-медичну
експертизу потерпілої після нападу.

Однак висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1, у здійсненні
ним злочинів відповідно до обставин, викладених у вироку, відповідають зібраним
у справі доказам, є обґрунтованими.

Суд на обґрунтування свого висновку, щодо доведеності
винності ОСОБА_1 вивчив
його пояснення як під час досудового, так і судового слідства.

Зі справи видно, що засуджений ОСОБА_1,
у судовому засіданні частково визнав себе винним у скоєні ним злочину і
пояснив, що він 09. 07. 2006 року, приблизно в 23 години ЗО хвилин він зайшов у
під'їзд будинку АДРЕСА_2 для того, щоб сходити в туалет. Між другим і третім
поверхом стояла ОСОБА_2 і
дивилася на нього, при цьому вона заважала йому сходити в туалет. Він виражався
в її адрес нецензурною лайкою і дістав ніж, щоб злякати її щоб вона пішла. У
відповідь потерпіла ударила його сумкою і побігла наверх.

2

Вина засудженого по справі доведена
в повному обсязі наступними вивченими судом та проаналізованими
доказами.

В ході судового слідства потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 09.
07. 2006 року, приблизно в 23 години 30 хвилин вона приїхала в Хортицький район
на маршрутному таксі і йшла додому. Вона побачила ОСОБА_1, який йшов слідом за
нею. Вона пішла швидше і вбігла до під'їзду свого дому і визвала ліфт. ОСОБА_1 зайшов слідом за
нею і вона спитала його, на який поверх йому потрібно. Він сказав що на сьомий.
Тоді вона вирішила піти пішки по (сходах. Коли вона піднялась на другий поверх
вона побачила ОСОБА_1. який дістав ніж. Вона розгубилась, а він приставив ніж
до її шиї і робив неодноразові спроби рукою зірвати золоті вироби з її шиї.
Вона почала кричати і відбиватись від напавшого і їй вдалося вирватися і
сховатися від нападаючого в своїй квартирі. Потім її чоловік визвав міліцію і
вони разом затримали ОСОБА_1 на вулиці.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні повністю підтвердив пояснення потерпілої ОСОБА_2 і пояснив, що
09. 07. 2006 року він повинен був зустріти свою дружину і провести додому. Однак він не встиг вийти з
квартири і додому вбігла дружина, яка була сильно перелякана і тільки змогла
сказати, що «він там з ножем».Він визвав міліцію і разом з міліцією і дружиною ОСОБА_1 був затриманий.

Допитані в суді робітники міліції ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що 09. 07. 2006 року в міліцію
поступило повідомлення про те, що незнайомий хотів пограбували жінку. Вони
поїхали на місце пригоди, взяли з собою потерпілу і її чоловіка і проїхали по
вулицях. На вулиці потерпіла впізнала ОСОБА_1 як особу, яка хотіла її
пограбувати і напала на неї з ножем. Вони його затримали і в одежі дійсно
знайшли ніж. Затриманого привезли в відділ міліції.

В ході судового слідства суд також вивчив протокол очної ставки між ОСОБА_1
та ОСОБА_7, протокол
огляду ножа, який був при затриманні у ОСОБА_1, висновки експертизи 142 від
21.07.2006 року та інші докази по справі.

Суд вивчив всі докази по справі та надав їм правильну
оцінку та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 по ст.
187 ч.1 КК України.

При цьому суд мотивував у вироці, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину
по ст. 296 ч.1 КК України.

Виходячи з вищевказаного, вказані доводи засудженого
ОСОБА_1 про те, що досудове і судове слідство проведені з порушенням норм
кримінально-процесуального законодавства і його вина судом не доведена не
знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді першої і апеляційної
інстанції.

Покарання засудженому ОСОБА_1, призначено за правилами
ст. 65 УК України
з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних
про особу засудженого, пом'якшувальних покарання обставин, у тому числі і тих
на які посилається в апеляції засуджений. При цьому суд встановив, що ОСОБА_1 характеризується
негативно, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період
умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його явне не бажання ставати на
шлях виправлення і в вироку правильно вказав, що виправлення засудженого
можливе в умовах ізоляції. Таким чином вказане в апеляції прохання призначити
покарання із застосуванням ст. 69 КК України не пов'язане з позбавленням волі
не підлягає задоволенню.

Покарання призначено у межах санкцій статті Кримінального
кодексу України і є достатнім.

3

Обґрунтовано суд остаточне покарання призначив на підставі ст. 71 КК
України за сукупністю вироків.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку по справі
не встановлено.

Керуючись
сп ст. 362,365,366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1, залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 07. 12. 2006 року, у відношенні ОСОБА_1 без зміни.