Справа № 638/4290/15 К
Номер провадження 1 КС/638/748/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2015 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши внесене у кримінальному провадженні № 0000392 від 05 листопада 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця призваного на військову службу за контрактом, солдата, навідника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

встановив:
26.03.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , в якому вона просить обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця призваного на військову службу за контрактом, солдата, навідника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, запобіжний захід тримання під вартою у слідчому ізоляторі № 27 м. Харкова.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392 від 05 листопада 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_7 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 98 К від 25 листопада 2013 року солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та з 25 листопада 2013 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 272, призначений на посаду навідника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону та вважається як такий, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216 222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_6 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 28 серпня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання своїх службових обов`язків з військової служби, о 08 годині 28 серпня 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , та станом на сьогоднішній день до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216 222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та станом на сьогоднішній день до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Своїми діями солдат ОСОБА_6 вчинив самовільне залишення місця служби тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали у повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки її підзахисний не відмовляється від дачі показань, раніше не засуджувався, добровільно був призваний до лав збройних Сил України.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав позицію свого захисника.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_6 раніше не судимий, постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 був оголошений у розшук 26.12.2014 р., ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, до кримінальної або іншої відповідальності не притягувався.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою не знайшло своєї доведеності в судовому засіданні, є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягає задоволенню.

Прокурор не довів наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, але надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий та прокурор, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши підозрюваному залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 21:00 год. до 06:00 год.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали визначити до 15 липня 2015 року.

Копію ухвали направити для виконання до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: