В И Р О К 142/132/15-к
іменем України 1-кп/142/10/15
13.05.2015 року
Піщанський районний суд
Вінницької області
в складі : головуючий суддя ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
· 25.05.2005 року Піщанським районним судом за ч. 3 ст.185 , 75 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців ;
· 08.03.2007 року Піщанським районним судом за ч. 2 ст.289 , ч. 2 ст.307 , ч. 3 ст.186 , 69 , 70 , 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі . Звільнений 15.11.2010 року Піщанським районним судом від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 4 дні ;
· 21.10.2011 року Піщанським районним судом за ч. 2 ст.185 , 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі ;
· 14.10.2014 року Вінницьким міськсудом встановлено адміністративний нагляд строком на 24 місяці , -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки чужого майна , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість , 11.01.2015 року близько 23 години в с. Студена Піщанського району Вінницької області , маючи умисел на крадіжку чужого майна , повторно , шляхом вільного доступу з автомобіля марки « RENAULT TRAFIC « , який належить ОСОБА_8 і перебував у незачиненому стані на території автогаража , розташованого на в*їзді в село , здійснив крадіжку автомагнітоли « RED STAR « MODELL RCD -72 , вартістю 220 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна , вчинене повторно .
Таким чином , згідно обвинувального акту , ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за ч. 2 ст.289 КК України , кваліфікуючою ознакою якого являється незаконне заволодіння транспортним засобом , вчинене повторно із проникненням в приміщення .
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю і пояснив , що в цей вечір побачив біля гаража « бус « , з якого вирішив здійснити крадіжку . Біля гаража нікого не було і автомобіль не був зачинений . Відчинивши двері автомобіля , з панелі кабіни витягнув автомагнітолу , яка не була закріплена, і пішов від гаража в сторону ферми . По дорозі , на вулиці , побачив побиту машину , з якої також вирішив скоїти крадіжку . Відчинивши незачинені на замок двері автомобіля , побачив , що з нього немає що красти . Зрозумівши , що автомагнітолу також не треба було красти , кинув її на переднє сидіння пасажира автомобіля і пішов додому .
Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини , факт вчинення крадіжки обвинуваченим об*єктивно підтверджується матеріалами провадження , а саме : протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2015 року , згідно якого від потерпілого ОСОБА_8 було прийнято усну заяву про крадіжку автомагнітоли ; протоколом огляду місця події від 14.01.2015 року , яким встановлено , що автомобіль , належний ОСОБА_8 , знаходиться біля автогаража в неробочому стані , з незачиненими дверцятами , а в панелі приладів знаходиться пусте відділення для аудіотехніки ; протоколом огляду автомагнітоли ; розпискою ОСОБА_8 про отримання автомагнітоли ; висновком експерта № 43 від 19.01.2015 року , згідно якого вартість на вторинному ринку автомагнітоли на момент проведення експертизи може складати 220 грн. ; висновком експерта № 20-д від 20.01.2015 року , згідно якого сліди пальця руки розміром 12 на 56 мм. , який вилучений при огляді автомобіля ОСОБА_8 , залишений безіменним пальцем лівої руки гр.. ОСОБА_4 . Слід долоні руки розміром 48 на 100 мм. , який вилучений при огляді автомобіля , залишений лівою долонею ОСОБА_4 .
Проаналізувавши всі викладені докази , суд вважає , що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, за обставин , викладених в описовій частині вироку , доведена повністю .
Підтримуючи обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, сторона обвинувачення посилалась , як на докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення , на матеріали справи . Зокрема , вважала , що вина ОСОБА_4 доводиться протокол огляду місця події , згідно якого під час огляду автомобіля потерпілої ОСОБА_6 виявлено , що він пошкоджений , а з салону автомобіля вилучено автомагнітолу , шапку чорно-сірого кольору , які не належать потерпілій , а також відбитки пальців рук . Стверджувала , що даний магнітофон був викрадений обвинуваченим з автомобіля ОСОБА_8 , а шапочка належить самому обвинуваченому . Посилалась на протоколи огляду місць події , висновки експертів, згідно яких вилучені відбитки пальців руки належать ОСОБА_4 ..
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав і пояснив , що скоївши крадіжку автомагнітоли з автомобіля ОСОБА_8 , направився з нею в сторону ферми , а потім звернув у вулицю , де і побачив на дорозі побитий автомобіль « ВАЗ « . Оскільки біля автомобіля нікого не було , вирішив вкрасти ще що-небудь з нього . Оглянувши незачинений автомобіль , виявив в ньому безлад наявні речі звалені на купу , що з нього немає що красти , а тому кинув в нього і викрадену раніше авто магнітолу , вирішивши , що і її викрав даремно , та пішов додому . Заперечив , що був в той час в стані алкогольного сп*яніння , оскільки алкоголь взагалі не вживає . Знаходження в автомобілі своєї шапки пояснив , що вона випала з його кишені під час огляду автомобіля . Наявність в автомобілі викрутки , яка належала ОСОБА_8 , з автомобіля якого скоїв крадіжку автомагнітоли , пояснити не міг , оскільки стверджував , що її з автомобіля ОСОБА_8 не викрадав . Щодо виявлення на автомобілі відбитків пальців своїх рук пояснив , що перед тим як відчиняти дверцята автомобіля , обходив його і послизнувся , а тому , щоб не впасти , вимушений був спертись на автомобіль . Також суду пояснив , що посвідчення водія не має і взагалі на машинах їздити не вміє .
Оцінюючи в сукупності добуті по цьому епізоду докази , зберігаючи об*єктивність та неупередженість , суд приходить до висновку про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст.289 КК України , виходячи з наступного .
З показів потерпілої ОСОБА_6 встановлено , що вранці 12.01.2015 року вона виявила відсутність машини в гаражі . При цьому напередодні гаражні ворота зачинила на защіпку зсередини , а двері гаража закрила на внутрішній замок , залишивши в ньому ключ . Ворота гаража вранці були тільки прикриті , а в замку вхідних в гараж дверей знаходився уламок ключа , друга частина якого знаходилась на землі поряд . З телефонного дзвінка ОСОБА_8 дізналась , що машина знаходиться в кінці вулиці . При огляді автомобіля з працівниками міліції виявила його пошкодження та в салоні чужі автомагнітолу , шапку та викрутку , яку потім , як свою , впізнав ОСОБА_8 , а також відсутність флешки і ключа запалювання . Заявлений позов підтримала .
Згідно КПК України доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення .
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп*яніння .
Однак , допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила , що 11.01.2015 року обвинувачений приходив до неї додому , де в цей час перебували гості , але разом з ними не пив і близько 20 години залишив будинок .
Наведене підтвердив і свідок ОСОБА_10 своїми показами про те , що під час перебування в гостях у ОСОБА_9 він не бачив щоб обвинувачений вживав алкогольні напої .
Матеріали кримінального провадження , на які , як на докази , посилалась сторона обвинувачення також не містять в собі факту перебування обвинуваченого в стані алкогольне сп*яніння .
Допитані в судовому засіданні згідно реєстру в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 нічого суттєво важливого для розгляду справи і доведення вини обвинуваченого не повідомили , оскільки про крадіжку дізнались тільки через деякий час .
З показів свідка ОСОБА_17 встановлено , що після другої години ночі він почув як на вулиці запрацював двигун автомобіля . Вранці побачив машину з розбитою передньою частиною на вулиці, неподалік від верби .
Свідок ОСОБА_18 чула на початку третьої години ночі , як біля будинку « буксувала « машина .
Син потерпілої , свідок ОСОБА_19 , суду повідомив , що про крадіжку машини дізнався вранці від мами . Знайшовши машину після телефонного повідомлення мамі , побачив , що в неї розбите ліве крило , капот , фара . Біля машини на землі лежали цепи для коліс .
Свідок ОСОБА_20 підтвердив , що вечором , в січні 2015 року , обвинувачений заходив до нього додому , попросив закурити і , покуривши , пішов від нього .
Дійсно , з матеріалів справи , зокрема з висновку експерта № 21-Д від 21.01.2015 року , на вирішення якого були поставлені питання чи придатні виявлені фрагменти слідів відбитків пальців рук для ідентифікації по ним особи ? чи залишені фрагменти відбитків пальців рук , вилучені в різних місцях , однією і тією ж особою ? чи належать виявлені фрагменти слідів відбитків пальців рук ОСОБА_4 ? ( щодо викраденого автомобіля ) , встановлено , що слід пальця руки розмірами 11 на 18 мм. залишений мізинним пальцем лівої руки ОСОБА_4 ; слід пальця руки розмірами 13 на 21 мм. залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_4 ; слід пальця руки розмірами 13 на 22 мм. залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_4 ; слід пальця руки розмірами 12 на 23 мм. залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_4 та сліди долоней рук розмірами 18 на 76 мм. , 24 на 57 мм. та 37 на 90 мм. залишені долонею правої руки ОСОБА_4 .
Згідно протоколу огляду місця події від 12.01.2015 року ( місцезнаходження викраденого автомобіля ) під час огляду автомобіля в ньому виявлено і вилучено автомагнітолу , належну ОСОБА_8 , шапку обвинуваченого та відбитки пальців його рук . Наведене підтверджується розпискою ОСОБА_8 про отримання автомагнітоли та показами обвинуваченого , який в судовому засіданні , під час огляду речового доказу , впізнав свою шапку і пояснив , що вона випала у нього з кармана , коли оглядав, з метою скоєння крадіжки, салон автомобіля , належного потерпілій ОСОБА_6 . Також обвинувачений не заперечував залишення відбитків пальців своїх рук на корпусі автомобіля .
Разом з тим з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події ( автогаража) встановлено , що потерпіла зачинила двері гаража зсередини на защіпку , а двері в гараж зачинила на внутрішній замок , залишивши ключ в замку . Це стверджувала в судовому засіданні сама потерпіла ОСОБА_6 , пояснюючи , що вранці виявила , що ключ , залишений нею в замку , поламаний . При цьому одна його частини знаходилась в замку , а друга на землі біля дверей . Однак , згідно протоколу , уламки ключа не вилучались , як і відбитки пальців рук на них і інших частинах гаража .
З встановленого суд приходить до висновку , що досудовим слідством не добуто доказів , а в судовому засіданні не встановлено факту незаконного заволодіння обвинуваченим транспортним засобом з проникненням в приміщення .
У відповідності до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення .
Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України , суд , враховуючи рецидив , бере до уваги сприяння обвинуваченого у встановленні істини .
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 129 , 370 , 373 , 392, 393 , 395 КПК України , суд , -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі .
За ч. 2 ст.289 КК України ОСОБА_4 виправдати через його непричетність до вчинення кримінального правопорушення .
Обчислювати строк відбування покарання з 14.01.2015 року часу затримання , зарахувавши його в час відбування покарання .
Залишити ОСОБА_4 до набрання вироком чинності в якості міри запобіжного заходу утримання під вартою .
Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів .
Суддя :