Справа № 1 - 109
05 грудня 2008 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області
в складі : головуючого - судді
за участю секретаря Костюк Г.
прокурорів Руденка П. В. і Софієнка В. В.,
потерпілих - цивільних позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_2.
підсудного ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому засіданні
у залі суду смт. Ріпки справу про обвинувачення
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець
с. Лапичі
Могилівської області Республіки Білорусь, громадянин України, освіта повна вища, одружений,
пенсіонер за вислугою років у збройних силах, утриманців немає, житель АДРЕСА_1
злочину передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,
Постановою суду від 05 грудня 2008 року зазначену кримінальну справу на
підставі ст. 281 КПК України повернуто прокурору Ріпкинського району
Чернігівської області для організації додаткового розслідування.
Прийняття такого судового рішення відбулося через те, що начальником СВ
Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області підполковником міліції
Литвинюк О. М., як слідчим по справі, під час досудового слідства були допущені
суттеві неповнота та неправильність слідства, а саме однобічність та неповнота
розслідування, істотні порушення кримінально - процесуального закону, порушення
права особи на захист, які не могли бути усунені судом і, зважаючи на вимоги
ст. 323 КПК України що до законності і обгрунтованості вироку, унеможливили
постановлення будь якого виду вироку.
Судом встановлено, що слідчий пред'явив ОСОБА_3. обвинувачення у
крадіжці майна ОСОБА_2. без винесення, на підставі ст. 98 КПК України,
обов'язкової постанови про порушення кримінальної справи за цим фактом, або
відносно його особи. Через викладене визнання ОСОБА_2. потерпілим і цивільним
позивачем по справі (т. 1 а.с. 58; 62) та усі слідчі
дії по справі відносно цього майна є незаконними, адже не грунтуються на
процесуальному законодавстві. ОСОБА_2. на суді стверджував, що звертався
до Ріпкинського РВ УМВС з відповідною письмовою заявою, але вона в матеріалах
справи відсутня.
Хоча у т. 2 на а.с. 11 міститься
постанова слідчого про уточнення анкетних даних обвинуваченого, особа ОСОБА_3.
так і залишилася недостатньо встановленою, оскільки у процесуальних документах
місцем його народження зазначається село Лопачі, але
згідно копії паспорту НОМЕР_1(т. 1 а.с. 73 - 74) місцем народження ОСОБА_3
є село Лапичі. У справі відомості про його особу органами досудового слідства
встановлені тільки станом на 2004 рік і без витребування характеристики з місця
проживання (т. 1 а.с. 65 - 67; 73 - 76), що станом на
час розгляду справи в суді є також недостатнім.

За ст. 374
КПК України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є
обов'язковим для органів досудового слідства при додатковому розслідуванні.
Ухвалою (т. 2 а.с. 153 - 156) від 14 вересня 2006
року апеляційний суд направив справу прокурору Ріпкинського району для
організації додаткового розслідування вказавши на потребу встановити
місцезнаходження ОСОБА_4. з метою її допиту щодо можливого укладеного договору
позики з ОСОБА_3та причетності до цього ОСОБА_5., якого слід ретельно
допитати, при необхідності провести з вказаними особами очні ставки, провести
товарознавчу експертизу для встановлення вартості вагончика та з'ясувати інші
обставини, які мають значення для справи. Перелічені вказівки слідчим
залишилися не виконаними. Причини їх невиконання він, під час допиту в суді,
зазначити не зміг. Під час додаткового розслідування товарознавча експертиза
викраденого у потерпілих майна слідчим так і не призначалася, хоча матеріали
справи містять протирічиві відомості про його вартість, настільки суттєві, що в
остаточному обвинуваченні прокурор зазначив кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 185 КК
України, - заподіяння злочином значної шкоди потерпілій ОСОБА_1.

Згідно постанов слідчого від 19. 07. 2004
р. (т. 1 а.с. 71 - 72) викрадене майно визнане
речовими доказами по справі та передане на відповідальне зберігання, але
допитами потерпілих, підсудного та свідків, в тому числі слідчого, суд
встановив що вказані постанови до відома осіб, зазначених в них
відповідальними, не доводилися, розписки від цих осіб про прийняття речових
доказів на зберігання слідчим не відбиралися, внаслідок чого частина майна, яка
так і не була протокольно оглянута і по справі не визнана речовими доказами
(хоча їх крадіжка інкримінується ОСОБА_3.),
знаходиться у потерпілої ОСОБА_1 ., частину забрав свідок ОСОБА_6. та
проведено ремонт вагончика. Викладене свідчить про
ігнорування слідчим вимог ст. ст. 22; 64 КПК України що до всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин злочину, характер
і розмір шкоди, завданої злочином, є предметом доказування на стадії досудового
слідства.

Слідчий ігнорував і виконання вказівки що
до перевірки заявленого ОСОБА_3. алібі шляхом проведення взаємодоповнюючих
очних ставок між ним, ОСОБА_4. і ОСОБА_5 .,
відносно фактів викладених у розписці від імені ОСОБА_4.
від 27. 05. 2002 року, незавірену копію якої розмістив у справі (т. 1 а.с. 231) і на
підставі якої грунтується зайнята ОСОБА_3. позиція захисту. З оголошених судом
показань ОСОБА_4. (т. 2 а.с. 187) убачається, що
свідок заперечувала факт написання розписки саме такого змісту, хоча відомості
про пред'явлення слідчим копії розписки свідку справа не містить, також не було
ним не було організовано вжиття оперативно - розшукових заходів до встановлення
місця знаходження оригіналу розписки і приєднання його до справи процесуальним
шляхом з виконанням після цього необхідних та достатніх слідчих дій на
підтвердження або спростування алібі ОСОБА_3.

Хоча тривалість провадження по справі, яка не є складною, перевищила
розумні строки, оскільки триває 4 роки, слідчий
ухилився від виконання обов'язку встановлення кола свідків та очевидців
злочину. Так, згідно списку осіб що підлягають виклику до суду (додаток до
обвинувального висновку, який слідчий склав 10. 10. 2008 року) місцем
перебування свідка ОСОБА_4. (т. 3 а.с. 26)
вказано СІЗО м. Чернігова, але згідно відповіді ВІТ УМВС (т. 3 а.с. 17 - 18) ця
особа із СІЗО вибула до виправної колони 25. 10. 2007 р. Згідно цього ж спику
до суду в якості свідка підлягав виклику ОСОБА_7. Направлена судова повістка
повернута неврученою (т. 3 а.с. 43 - 44) через смерть особи. З довідки
виконкому Сиберізької сільської ради вбачається, що смерть свідка настала у
2007 році (т. 3 а. с. 16). Ним не була встановлена і особа свідка ОСОБА_8. яка
проживає в АДРЕСА_2 . З оглянутого судом паспорту НОМЕР_2 убачається, що свідок
змінила прізвище 06. 05. 2005 р., в той час як у списку від 10. 10. 2008 року
свідком вказана ОСОБА_9 ., яка проживає в АДРЕСА_3 . Алібі ОСОБА_3. на
досудовому слідстві підтвержували свідок ОСОБА_6 . і свідок ОСОБА_8., яка до того ж стверджувала про наявність ще
одного свідка (т. 1 а.с. 99), - ОСОБА_10 ., місце знаходження якої належало
встановити слідчому під час минулого додаткового розслідування за для допиту в
якості свідка і проведення очної ставки з ОСОБА_5 . Для усунення наявних суперечностей також належало провести
очні ставки між останнім свідком та свідками ОСОБА_6 . і ОСОБА_8 .

Дуже прикро, але потрібно констатувати, що слідчому належить звернути
увагу на загальні положення діловодства. Як приклади, - справа складається з
трьох томів, але в обвинувальному висновку та додатках він вказав аркуші справи
без зазначення номерів томів; в обвинувальному висновку просто перелічив
письмові докази, без опису їх доказового значення.

Викладене є підставою для судового реагування.

Керуючись ст.
ст. 23-2; 340 КПК України, суд -

постановив:

Звернути увагу начальника слідчого управління УМВС України в
Чернігівській області на встановлені по справі порушення законодавства
начальником СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області
підполковником міліції Литвинюк О. М., для реагування.

Про розгляд окремої постанови повідомте суд у встановлений законом строк.

На постанову, протягом 15 діб з моменту її винесення, особою, відносно
якої вона винесена, може бути подана апеляція до апеляційного суду
Чернігівської області через Ріпкинський районний суд.

Суддя В. І. Шляхов