У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю. і Жука В.Г.

розглянувши в судовому засіданні 10 квітня 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та його
захисника - адвоката ОСОБА_2 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від
2 квітня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості на підставі ст. 89 КК України,

за ч. 1 ст. 115 КК України на дванадцять років
позбавлення волі,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 23 червня 2006 року у стані сп'яніння з
неприязні вбив ОСОБА_3. Спочатку він у власній квартирі, АДРЕСА_1, наніс
потерпілій численні удари дерев'яною палкою по голові та іншим частинам тіла,
чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження (відкриту черепно-мозкову травму),
тілесні ушкодження середньої тяжкості (закриту травму грудної клітини, переломи
ребер, правої ключиці, правої великогомілкової кістки, правої малогомілкової
кістки), а також ряд легких тілесних ушкоджень у виді крововиливів на обличчі,
верхніх і нижніх кінцівках, після чого втопив ОСОБА_3 в озері “Опечень” по вул.
Малиновського, 6 у м. Києві.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2007 року вирок залишено без зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових
рішень і закриття справи за відсутністю в його діях складу злочину. Твердить,
що він вбивства не вчиняв. На його думку, досудове і судове слідство були
проведені однобічно, неповно, з істотними порушеннями кримінально -
процесуального закону. В основу вироку суд поклав лише суперечливі показання
свідків і неправдиві висновки експертиз, решту доказів, які могли б істотно вплинути
на правильність рішення, до уваги не взяв.

Захисник - адвокат ОСОБА_2
у касаційній скарзі також просить скасувати вирок і ухвалу щодо ОСОБА_1, а
кримінальну справу - закрити. Твердить, що вбивства його підзахисний не вчиняв,
всі докази у матеріалах справи - сфальсифіковані. Звертає увагу на порушення
органами досудового слідства та судом права засудженого на захист.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони
не підлягають задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 в умисному вбивстві за викладених у вироку обставин доведена доказами,
які були предметом судового дослідження, визнані достовірними і змістовно
наведені у вироку.

Обґрунтовуючи свій
висновок, суд послався на показання свідка-очевидця ОСОБА_4, який на досудовому
слідстві і в суді твердив, що саме ОСОБА_1 з неприязні у власній квартирі
дерев'яною палкою побив ОСОБА_3., після чого затягнув її до ванни і ввімкнув
воду. За словами свідка, потерпіла була закривавлена і побита. Аналогічними
були показання цього свідка в ході відтворення обстановки і обставин події та
на очній ставці з ОСОБА_1.

Зазначені показання
ОСОБА_4 узгоджувались із показаннями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які того вечора
бачили засудженого з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 біля будинку АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_7 у той вечір
чула, як у квартирі ОСОБА_1 кричала жінка і кликала на допомогу.

Ці та інші докази у
справі, у тому числі ті, що містяться у протоколах огляду місця події та
вилучення з житла ОСОБА_1 речей зі слідами крові, походження якої за даними
висновку судово-імунологічної експертизи, не виключається від потерпілої, дані
судово-цитологічної експертизи про виявлення в піднігтьовому вмісті потерпілої
слідів, походження яких не виключається від засудженого, а також дані висновків
судово-медичної експертизи про кількість, характер і локалізацію тілесних
ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_3, та причини настання її смерті, давали
судовим інстанціям підстави дійти висновку про те, що саме ОСОБА_1 умисно
позбавив життя потерпілу ОСОБА_3.

Вважати, що зазначені
свідки могли обмовляти засудженого, або ставити під сумнів висновки експертних
досліджень, на які послався суд, підстав не було.

Версія про причетність до
вбивства інших осіб, на що вказується у скаргах, була предметом перевірки і не
знайшла свого підтвердження.

Кваліфікація злочинних дій
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України є правильною.

Покарання засудженому
призначено у відповідності з вимогами закону, воно є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких даних про
порушення органом досудового слідства або судом норм КПК України, які були б
підставою для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено. Доводи,
викладені у скаргах захисника і засудженого про порушення права ОСОБА_1 на
захист, були предметом перевірок судами обох інстанцій і не знайшли свого
підтвердження.

Колегія
суддів не знаходить підстав для призначення кримінальної справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Ураховуючи
наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
засудженому ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату ОСОБА_2 в задоволенні
касаційних скарг.

Судді:

Лавренюк М.Ю. Редька А.І. Жук В.Г.