11-кп/775/253/2015(м)
265/3975/14-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів палати в кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційну скаргу прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0001470 від 16 травня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області,громадянина України, українця, з неповною середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 18 лютого 1985 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 229-6 ч.1, 42, 43 КК України до 5 років 6 місяців;

2. позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 17 грудня 1988 року за

відбуттям строку покарання;

3. 18 липня 1989 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.140 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; звільнений 15 квітня 1993 року за відбуттям строку покарання;

4. 03 грудня 1993 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполяза ст.141 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 30 вересня 1997 року за відбуттям строку покарання;

5. 14 лютого 2002 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполяза ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

6. 11 грудня 2002 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя за ст.cт.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 30

вересня 2004 року за постановою Селідовського МС Донецької області від 23 вересня 2004 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання склав 1 рік 1 місяць 26 днів;

7. 28 листопада 2005 року Орджонікідзевським районним судом міста

Маріуполя за ст.ст. 309 ч.2, 75 КК України до 2 років 10 днів позбавлення

волі з випробуванням на 1 рік;

8. 15 червня 2006 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі;

9. 25 травня 2006 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 185 ч.3, 71 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;

10. 21 лютого 2007 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 30 січня 2009 року визволений за постановою Кіровського районного суду міста Донецька 22січня 2009 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання склав 8 місяців 9 днів;

11. 19 квітня 2010 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до новопризначеного покарання частково у виді 4 місяців позбавлення волі, приєднано не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04 листопада 2010 року, і остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, з відбуттям покарання в установі закритого типу.

З ОСОБА_6 стягнуто:

на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1800 грн,

на користь держави 786.24 грн. на проведення судових дактилоскопічних експертиз.

ВСТАНОВИ Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 15 травня 2014 року приблизно о 16.00 годині, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи в кабінеті "кастелянші" дитячого садку №103, який розташований по бульвару Комсомольському 9 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, та переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна з папки, яка знаходилася на полиці куткового стелажу, таємно викрав грошові кошти у розмірі 1800 грн., які належали ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму та з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

На зазначений вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі,посилаючись на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого злочину, просить вирок змінити, призначити покарання у виді 25 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 вказав, щоу нього на утриманні перебуває мати-пенсіонерка похилого віку і він є єдиним її утриманцем.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого злочину, просить вирок скасувати, ухвалити новий, призначивши покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, остаточно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілу, яка просила задовольнити апеляцію обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження будь ким в апеляційному порядку не оскаржувались.

Згідно з ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті, відповідно до положень загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи міру покарання, суд врахував те, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше неодноразова судимий за тяжкі злочини, перебуває на диспансерному обліку з туберкульозом, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується безпосередньо.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відніс повне визнання своєї вини обвинуваченим та щиросердне розкаяння.

Окрім цього, в судовому засіданні потерпілою надано розписку, з якої вбачається, що обвинувачений в повному обсязі відшкодував шкоду потерпілій.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності у нього на утриманні хворої матері, оскільки це не втримало обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності від вчинення нового злочину, окрім цього обвинувачений ОСОБА_6 непрацевлаштований, що унеможливлює виконання обов`язку щодо утримання непрацездатної матері.

Колегія суддів вважає призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання справедливим, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння нових злочинів. Формально має місце рецидив злочину, але колегія суддів вважає, що обране судом першої інстанції міра покаранні в повній мірі відповідає тяжкості скоєного та даних про особу винного, тому не враховує цю обставину як таку, що обтяжує покарання.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, призначив покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0001470 від 16 травня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9