31 березня 2015 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
прокурора прокуратури Підволочиського району Тернопільської області
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підволочиськ, громадянина України, з освітою середньою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на початку лютого 2015 року, по АДРЕСА_2 , знаходячись біля птахофабрики, належної ОСОБА_3 , переконався, що вона не охороняється і у зв`язку із відсутністю вхідних дверей зайшов у приміщення птахофабрики. Там він помітив металеві труби діаметром близько 50 мм різної довжини, які лежали на підлозі, і у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення усіх металевих труб з метою подальшої їх реалізації.
Реалізовуючи свій злочинний умисел у невстановлений день лютого 2015 року ОСОБА_4 із приміщення непрацюючої птахофабрики умисно, з корисливою метою викрав частину металевих труб загальною вагою 62 кг, вартістю 148,8 грн та помістивши їх на власний велосипед, з місця скоєння злочину зник, завдавши шкоди потерпілому на вказану суму.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в невстановлений день лютого 2015 року, із приміщення непрацюючої птахофабрики умисно таємно викрав частину металевих труб вагою 58 кг, вартістю 139, 2 грн, та помістивши їх на власний велосипед, з місця скоєння злочину зник, завдавши шкоди потерпілому на вказану суму.
Крім того, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в невстановлений день лютого 2015 року із приміщення непрацюючої птахофабрики умисно таємно викрав частину металевих труб вагою 63 кг, вартістю 151, 2 грн, та помістивши їх на власний велосипед, з місця скоєння злочину зник, завдавши шкоди потерпілому на вказану суму.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в невстановлений день лютого 2015 року із приміщення непрацюючої птахофабрики умисно таємно викрав частину металевих труб вагою 57 кг, вартістю 136, 8 грн, та помістивши їх на власний велосипед, з місця скоєння злочину зник, завдавши шкоди потерпілому на вказану суму.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в невстановлений день лютого 2015 року із приміщення непрацюючої птахофабрики умисно таємно викрав частину металевих труб вагою 60 кг, вартістю 144 грн, та помістивши їх на власний велосипед, з місця скоєння злочину зник, завдавши шкоди потерпілому на вказану суму.
Всього ОСОБА_4 було таємно викрадено 300 кг. металевих труб, чим завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_3 на загальну суму 720 гривень.
Разом із обвинувальним актом до суду направлено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного діяння, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю, підтримав угоду про примирення з потерпілим і просить її затвердити. При цьому підтвердив, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_3 підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 .
Прокурор підтримав необхідність затвердження угоди.
Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до висновку, що угода про припирення між потерпілим та підозрюваним підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно ч.5 ст. 469 КПК укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Як випливає з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обгрунтовано кваліфіковані за ч.1ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) мало місце і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що він до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
А тому, з врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, яке відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт.
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання. Міра покарання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375, 474, 475 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт на строк 100 год. (сто годин).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені у ч.1 ст. 473 КПК України.
Головуюча суддя підпис
З оригіналом згідно:
Головуюча суддя ОСОБА_1