АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
13 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іркутськ Російська Федерація, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою прокурорана вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України; ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
За вироком суду, 16 січня 2012 року, приблизно о 18 год., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Смірнова-Ласточкіна в м. Києві, під час спілкування із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проходячи повз будинок АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, без будь-якої на те причини завдав ОСОБА_10 удар рукою в область голови, від якого останній упав на землю.
Після цього, ОСОБА_5 , діючи у групі, спільно із ОСОБА_6 , підійшли до ОСОБА_10 , який лежав на землі, продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, почали разом завдавати ОСОБА_10 удари ногами в різні частини тіла.
Побачивши хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до них підбіг ОСОБА_9 і намагався припинити хуліганські дії останніх та надати ОСОБА_10 допомогу. Однак, ОСОБА_5 , не маючи наміру припинити свої хуліганські дії, не звертаючи увагу на зауваження ОСОБА_9 припинити хуліганські дії, застосовуючи нецензурну лайку, порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, завдав останньому два удари рукою в область голови, внаслідок чого останній впав на землю.
У подальшому, ОСОБА_5 , діючи в групі із ОСОБА_6 , не припиняючи своїх хуліганських дій та грубо порушуючи громадський порядок, не зважаючи на зауваження оточуючих, які намагались припинити хуліганські дії останніх, проявляючи особливу зухвалість, продовжували завдавати лежачим на землі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 удари руками та ногами в різні частини тіла.
В результаті вказаних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які згідно висновків експертів № 668/Е від 11 травня 2012 року та № 683/Е від 17 травня 2012 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожний визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме, в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.
Запобіжні заходи ОСОБА_5 - особисте зобов`язання та ОСОБА_6 підписка про невиїзд.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок залишити без змін. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що районний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання, не врахував те, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, у вчиненому не розкаявся. Вказує, що місцевим судом обставин, які пом`якшують покарання останнього не встановлені.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд при його обранні обґрунтовано виходив із вимог ст. 65 КК України враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, його роль та ставлення до вчиненого, дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, має постійне місце проживання.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районним судом були враховані обставини, на які посилається прокурор, дотримані вимоги ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому покарання та обґрунтовано застосовано положення ст. 75 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність і достатність для виправлення засудженого та попередження нових злочинів саме такого виду і міри покарання, та не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та постановлення в цій частині нового вироку, а тому вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Судді

________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/36/2015

Категорія КК: ч. 2 ст. 296 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1