Справа № 314/5909/14-к
Провадження № 1-кп/314/21/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Вільнянськ 03 лютого 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

провівши судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Новоукраїнка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, навчається у Запорізькому машинобудівному вищому професійному училищі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
30 липня 2014 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину на вул.Молодіжній в с.Дніпровка Вільнянського району Запорізької області, діючи умисно, під час сварки з ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті раптових неприязних стосунків, підійшов до нього спереду впритул та наніс удар скляною пляшкою 0,5 л з пивом в щелепу зліва, від чого ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс потерпілому ще близько двох ударів, а саме удар правою ногою по тулубу та удар кулаком правої руки в обличчя. Тим самим ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 закритий перелом нижньої щелепи в області кута зліва, з травматичним набряком м?яких тканин, забійну рану верхньої губи зліва, загоєну з утворенням рубця, що кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 свою вину у пред?явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України визнав повністю. Суду обвинувачений пояснив, що ввечері вийшов погуляти, купив в магазині пиво, коли до нього підійшов потерпілий Підгорний та став висловлювати претензії з приводу того, що він швидко їздить по селу, почав штовхати та ображати; тоді, як зазначив обвинувачений, він вдарив Підгорного пляшкою по голові, той впав, тоді він ще вдарив Підгорного ногою по ребрах та рукою в обличчя. Сторона захисту не заперечує, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Окрім визнання ОСОБА_7 своєї вини у пред?явленому обвинуваченні, його вина у вчиненні злочину підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що він в той вечір був у магазині в с.Дніпровка, пив там пиво, вийшов з магазину і далі нічого не пам?ятає; не виключає, що міг зробити зауваження обвинуваченому.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є студентом навчального закладу, має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

Обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Враховуючи наведені обставини, зокрема, наявність у обвинуваченого кількох обставин, які пом`якшують його покарання, а також позитивну характеристику його особи, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, згідно якого він просить стягнути з обвинуваченого 1356 гривень 07 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином (витрати на лікування), та 7000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Обвинувачений цей позов визнав частково, наполягає на недоведеності вимог про відшкодування матеріальної шкоди, та просить зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що позов підлягає задоволення частково.

Так, на підтвердження купівлі лікарських засобів та проведення медичних заходів потерпілим надані квитанції: від 31.07.2014 року на суму 75 гривень (рентгенограма); від 31.07.2014 року на суму 101,64 гривні (закупівля ліків); від 31.07.2014 року на суму 4,85 гривень (закупівля ліків); від 31.07.2014 року на суму 33,98 гривень (закупівля ліків); від 02.08.2014 року на суму 23,80 гривень (закупівля ліків); від 07.08.2014 року на суму 75 гривень (рентгенограма), всього на суму 314 гривень 27 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, сума, витрачена потерпілим на придбання ліків, що становить 314 гривень 27 копійок, має бути відшкодована. Інші квитанції, надані потерпілим, стосуються або придбання продуктів харчування, або добровільних внесків; при цьому потерпілим не надано доказів щодо необхідності посиленого харчування під час лікування або обов?язку щодо здійснення зазначених внесків, тобто ці витрати не можна вважати необхідними витратами на лікування, і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що потерпілий внаслідок дій обвинуваченого зазнав моральних страждань через ушкодження його здоров?я, що супроводжувалося фізичним болем, необхідність проходження лікування, необхідність докладати додаткових зусиль для відновлення нормального ходу життя. Таким чином, потерпілому спричинена моральна шкода, яка відповідно до вимог ч.3 ст.23, ст.1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню. Разом з цим, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, глибину моральних страждань потерпілого, суд вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 гривень є завеликою, та знижує її до 3500 гривень як до такої, що найбільш повно відповідає зазначеним обставинам, а також вимогам розумності та справедливості.

Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370-371, 373-374 КПК України, суд

п р и с у д и в :
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1-го (одного) року та 8-ми (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_7 встановити тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 314 (триста чотирнадцять) гривень 27 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, та 3500 (три тисячі п?ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди. У разі відсутності у ОСОБА_7 майна, достатнього для відшкодування шкоди, проводити стягнення в частці, якої не вистачає, з його матері ОСОБА_5 . В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому та потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення засудженому, його представнику, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

03.02.2015
03.02.2015