УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
травня 2007 р. м. Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого Шайди
С. М.

суддів: Томенчука
Б.М. , Хруняка Є.В.

з
участю: прокурора Гуцуляка В.К.

захисника ОСОБА_1.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши
23 травня 2007 р. у відкритому
судовому засіданні в м.
Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_2, прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції
на вирок Городенківського районного суду від 07 лютого 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженець с Дубки

Городенківського району Івано-Франківської

області, проживав
без реєстрації в АДРЕСА_1одружений на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з неповною вищою освітою, непрацюючий,
раніше не судимий, гр. України, -засуджено за
ст. 190 ч.4 КК України на 5
(п"ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За
вироком суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому,
що повторно заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою
в особливо великих розмірах (шахрайство).

Злочини вчинено
за таких обставин.

На
протязі липня 2001-січня 2002 p.p. ОСОБА_1, який на той час проживав у м. Івано-Франківську, використовуючи довірчі стосунки з
родичкою-ОСОБА_3., жителькою с Дубки
Городенківського району, переконуючи
останню у можливості виготовлення ним за короткий час і на вигідних умовах візи
для її виїзду в Ірландію, 23.01.2002 р.
отримав від неї гроші-13 00 доларів США, що по курсу НБУ становить 6916 грн., проте наміру виконувати зобов"язання
перед ОСОБА_1. не мав, а гроші
привласнив і використав на свої потреби.

На
протязі жовтня 2001-січня 2002 року ОСОБА_2 аналогічну послугу запропонував
жителеві с Дубки
того ж району ОСОБА_3 і 26 грудня 2001 року отримав від нього 600 доларів США,
а 03.01.2002 р. отримав ще 400 доларів США,
по курсу НБУ на той час становило 5300 грн. Отримані гроші
привласнив і витратив на власні потреби.

Справа №
11-207/2007р. Головуючий
у І інстанції Ничик Г.І.

Категорія ст.
190 ч.4 КК України Доповідач
Шайда С. М,

2

Вказані
суми грошей ОСОБА_2 повернув потерпілим ОСОБА_1. та ОСОБА_3 в червні 2003 р. після порушення проти нього
кримінальної справи.

16 липня
2004 року, діючи як директор ПП "Діона"
і не маючи ліцензії на здійснення будівельної діяльності, уклав угоду з гр. ОСОБА_4 про виконання
будівельних робіт і отримав від нього 9000 евро, що по курсу НБУ становило 59220 грн., про що написав відповідну розписку. Для
видимості реального виконання договору,
ОСОБА_2 3авіз будівельних матеріалів на суму 1500 евро.

Однак після
цього ОСОБА_23ник невідомо куди,
привласнивши 7500 евро.

Аналогічним
способом ОСОБА_2 у квітні 2006 року уклав такий же договір з гр. ОСОБА_5. на виконання будівельних робіт, під виконання яких отримав 9000 доларів США,
про що написав розписки. Ніяких робіт по будівництву ОСОБА_2
не проводив, отримані гроші привласнив.

Всього
за вказаний період ОСОБА_2 шляхом обману і зловживання довір"ям гр.гр.
ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_4,
ОСОБА_5. заволодів їхніми коштами
на загальну суму 107016 грн., що є
особливо великим розміром.

На вирок
суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію,
в якій вказує, що гроші у громади
ОСОБА_1., ОСОБА_3 позичив особисто для
своїх потреб і повернув тоді, коли мав
можливість. А підписаний ним протокол на досудовому слідстві про те, що брав гроші для виготовлення їм віз для
пїздки в Ірландію, підписав під тиском
працівників міліції. Щодо обвинувачення його по епізодах укладення договорів з
гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то
вважає, що тут чисто цивільно-правові
відносини і ніякого криміналу немає. Просить вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити за відсутністю
в його діях складу цього злочину.

В
апеляції прокурора у зміненому виді ставиться питання про перекваліфікацію дій
ОСОБА_23 ч.4 ст. 190 КК України на ст.
190 ч.3 КК України по епізоду заволодіння коштами потерпілою ОСОБА_3 в
сумі 5300 грн., а також по епізоду
заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_1. на суму 6916 грн. Заволодіння коштами
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
відповідно на суму 7500 евро
і 9.000 доларів США, кваліфікувати за ч.4
ст. 190 КК України. Тобто, як вказує апелянт, по кожному епізоду злочинної діяльності
ОСОБА_2 наявні всі ознаки складу злочину,
передбаченого ст. 190 КК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1., яі підтримали апеляцію засудженого, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора у зміненому
виді і заперечив апеляцію засудженого,
ознайомившись з матеріалами кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих злочинів
грунтується на доказах, детально
досліджених судом першої інстанції, яким
дано правильну юридичну оцінку.

Діючим
кримінальним законом передбачено, що
отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов"язання може
кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі,
коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його
присвоїти, а зобов"язання-не
виконувати.

Із
оголошених в судовому засіданні з дотриманням вимог КПК України показань
потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_3
вбачається, що ОСОБА_2 отримуючи від них
грошові кошти ніби-то для відкриття візи для виїзду в Ірландію і не думав
виконувати взяті перед ними зобов"язання. Особисті документи і грошові
кошти повернуті їм ОСОБА_2. лише після неодноразового звернення до
правоохоронних органів аж у 2003 році. Пояснення засудженого ОСОБА_2 про
те, що він позичив гроші у ОСОБА_1. та
ОСОБА_3 для особистих потреб, а не для
відкриття віз, спростовуються матеріалами
кримінальної справи. Зокрема з протоколів добровільної видачі документів
вбачається, що 12.11.2002 р. ОСОБА_2 повернув
паспорт гр. України ОСОБА_1. та закордонні паспорти ОСОБА_1. та ОСОБА_3

Про
те, що ОСОБА_2 не мав наміру виконувати
взяті перед ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
зобов"язання по проведенню будівельних робіт свідчить те, що зареєстроване нібито

3

для
цбього ПП "Діона" не мало ліцензії на проведення будівельних робіт. В
штаті ПП не було відповідної кількості працівників відповідної кваліфікації.
Для створення видимості наявності майстрів-будівельників у ПП
"Діона", ОСОБА_2 подав
управлінню містобудування та архітектури Івано-Франківської
облдержадміністрації фіктивні документи про наявність персоналу
підприємства, в т. числі завірені копії
дипломів інженерно-технічних працівників на осіб, які фактично не були працівниками ПП
"Діона".

Про
реальний намір заволодіти шахрайським способом коштами ОСОБА_5. свідчить те,
що ПП "Діона" в 2006 році взагалі не здійснювало ніякої
діяльності, що відображнено у
відповідних документах за січень-травень 2006 року (а.с. 199-203 т.1).

Таким
чином вина ОСОБА_2 у вчиненні злочинів по заволодінню чужим майном шляхом
обману та зловживання довірою доведена повністю. Він вчинив шахрайство в
особливо великих розмірах,
повторно, а його дії правильно кваліфіковано
за ст.
190 ч.4 КК України.

Покликання
апелянта-прокурора, який приймав участь
в суді першої інстанції про необхідність кваліфікації дії ОСОБА_2 по епізодах
заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1.,
ОСОБА_3 за ч.3 ст. 190 КК України, також не грунтується на вимогах діючого
законодавства.

У
відповідності до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992
р. з відповідними змінами 3.12.1997 р. "Про судову практику в справах про
корисливі злочини проти приватної власності", -передбачено, що якщо винна особа вчинила крадіжку, грабіж,
розбій, шахрайство чи
вимагательство і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами тієї чи іншої
статті, вчинене належить кваліфікувати
за тією частиною, яка передбачає більш
суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в
постанові про притягнення як обвинуваченого,
обвинувальному висновку і в мотивувальній частині вироку. Всі ці вимоги
судом виконані в повному обсязі.

А тому
підстав для скасування чи зміни вироку суду,
про що просять апелянти, колегія
судців не вбачає.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 і прокурора у зміненому виді залишити без задоволення, а вирок Городенківського районного суду від 7
лютого 2007 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.