Справа № 465/2504/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/806/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000702 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

виправданого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та прокурора прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_12 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року

ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України виправдано з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 373 КПК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно вироку органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що 14 березня 2014 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхами будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту, що виник між ним та потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_11 навмисно спричинив їм легкі тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_9 синці на волосяній частині голови, на лівій сідниці, в ділянці лівого кульшового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта № 396 від 19 березня 2014 року утворились від дії тупих предметів та при ударі до таких під час падіння на коліно, могли виникнути 14 березня 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження; ОСОБА_11 синці на правій молочній залозі, на лівій руці, на ногах, садна на правій нозі, які згідно висновку судово-медичного експерта № 397 від 19 березня 2014 року утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 14 березня 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд покликався на те, що за результатами проведеного судового розгляду справи судом було встановлено, що обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 , є неконкретизованим. Зокрема, не встановлено нанесення яких саме тілесних ушкоджень потерпілим спричинено навмисними діями підсудного, а які отримані внаслідок падіння; якими предметами заподіяно тілесні ушкодження, в той час як висновки експертиз не дають на це відповіді. Вказано, що досліджені судом докази дали підставу суду зробити висновок, що отримані потерпілими та підсудним тілесні ушкодження, які вказані у висновках експерта, в більшій мірі отримані під час падіння. Судом встановлено наявність в діях ОСОБА_6 необережної форми вини, разом із тим інкримінована підсудному органами досудового слідства вина, передбачена ч.1 ст. 125 КК України, може мати місце лише з прямим умислом, а отже в діянні ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення.

На даний вирок суду потерпілими та прокурором подані апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі потерпілі вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим. Покликаються на те, що мотиви, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи і не можуть бути обґрунтуванням для виправдання злочинних дій ОСОБА_6 . Не погоджуються із висновком суду про те, що тілесні ушкодження виникли внаслідок падіння а не внаслідок заподіяння ОСОБА_6 ударів. Звертають увагу, що в ході судового розгляду ОСОБА_6 не заперечував факту нанесення ударів потерпілим, внаслідок яких вони падали. При цьому про факт нанесення ним ударів підтверджує і свідок ОСОБА_13 . Крім цього, не погоджуються з висновком суду про відсутність у відповідних висновках експертів відомостей про те, якими предметами заподіяно тілесні ушкодження, які ушкодження спричинені діями ОСОБА_6 а які отримані внаслідок падіння. Вважають, що у висновках експертиз чітко вказано, що потерпілим заподіяно легкі тілесні ушкодження а інші питання, які мають значення, були предметом судового розгляду і були з`ясовані в ході судових засідань.

Просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та задовольнити заявлені ними цивільні позови про відшкодування завданої шкоди у повному обсязі. Прокурор в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд в порушення вимог ст. 290 КПК України взяв до уваги представлений ОСОБА_6 висновок експерта № 431 від 25.03.2014 року. Не погоджується із висновком суду про те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретизованим. Вважає, що судом не було досліджено зібраних доказів у взаємозв`язку, неоднозначно надано оцінку висновкам судово-медичних експертиз, як і не висловлено чіткої мотивованої незгоди з ними. Вказує, що суд безпідставно залишив поза увагою покази потерпілих та не дав їм належної правової оцінки, а також не зазначив мотивів, з яких надав перевагу одним доказам та відкинув інші, обґрунтувавши вирок лише показами обвинуваченого, які в свою чергу не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Заслухавши доповідь судді, виступи потерпілих та прокурора, які підтримали подані ними апеляційні скарги, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які заперечили проти поданих апеляційних скарг та просили вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а вирок до скасування, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно із ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально- процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно із п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому, як вбачається із обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у такому зазначено, що ОСОБА_6 під час виникнення конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , проте не зазначено спосіб вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 91, 291 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

При цьому, як вбачається із ухвали підготовчого судового засідання суду першої інстанції від 16 травня 2014 року (а.с.16-17), суд вказав, що зміст обвинувального акта не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, проте, не зважаючи на це, призначив кримінальне провадження до судового розгляду.

При такому допущеному судом першої інстанції істотному порушенні вимог кримінально-процесуального закону суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 404, ст. 408 КПК України не має змоги змінити, а відповідно до ст. 420 КПК України, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок.

Згідно із п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії прийняття її судом до провадження і проведення підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , прокурора прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд Франківським районним судом м. Львова кримінального провадження № 0000702 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4