Справа № 305/976/14-к
Провадження по справі № 1-кп/305/147/14
ВИРОК
18.12.2014 року, Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого ,-
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 191 КК України
Обвинувачений ОСОБА_5 , 14 листопада 2012 року, після проведення виборів народних депутатів України, будучи головою дільничої виборчої комісії № 210405, в АДРЕСА_2 та, відповідно до Закону України "Про вибори народних депутатів України", службовою особою, на підставі постанови № 3 від 01.11.2012 року про нарахування та виплати одноразової грошової допомоги членам дільничої виборчої комісії з виборів народних депутатів України, отримав в окружній виборчій комісії територіального виборчого округу №72 платіжну відомість від 14 листопада 2012 року та кошти в сумі 2650 гривень 76 копійок, які були призначені для преміювання членів дільничої виборчої комісії № НОМЕР_1 , а саме: голову дільничої виборчої комісії - ОСОБА_5 , в розмірі 352 гривні 34 копійки, заступника голови виборчої дільничої комісії - ОСОБА_6 , в розмірі 549 гривень, секретаря дільничої виборчої комісії - ОСОБА_7 , в розмірі 749 гривень 75 копійок, члена дільничої виборчої комісії - ОСОБА_8 , в розмірі 598 гривень 16 копійок та члена дільничої виборчої комісії - ОСОБА_9 в розмірі 401 гривні 51 копійки, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_6 на суму 549 гривень, ОСОБА_7 на суму 749 гривень 75 копійок, ОСОБА_8 на суму 598 гривень 16 копійок, ОСОБА_9 на суму 401 гривні 51 копійки.
Допитаний в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у скоєному кримінальному правопорушенні повністю визнав, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті , щиро розкаявся у вчиненому та подав до суду заяву про застосування до нього п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки він, на день набрання чинності зазначеним Законом, був пенсіонером, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Цивільні позови, заявлені потерпілими визнає частково, зокрема не заперечує проти стягнення з нього на користь потерпілих суми заподіяних кримінальним правопорушенням збитків, однак вважає, що в даному випадку він не заподіяв їм моральної шкоди, потерпілі не довели в чому полягає моральна шкода, тощо, тому просить у стягненні моральної шкоди - відмовити. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то вважає, що сума такої потерпілими є завищеною. Так, їх позовні заяви є ідентичними по змісту та суті, випливають з одних правовідносин. На його думку, за правову допомогу достатньо стягнути з нього 500 гривень на усіх потерпілих. Також, при вирішенні цивільних позовів просить врахувати його похилий вік, незадовільний стан здоров`я, те що він являється онкохворим, живе виключно за рахунок пенсії, має на утриманні дружину-інваліда.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представник потерпілих, ОСОБА_10 , в судове засідання не з"явилася, однак, кожна окремо, надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, просили задовольнити цивільні позови, подані ними до початку судового розгляду, міру покарання залишають на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин сумнівів щодо добровільності, істинності позицій сторін не має, судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, те що він являється особою, похилою віком, його стан здоров`я (онкохворий), має на утриманні дружину - пенсіонера, інваліда ІІ групи.
Обтяжуючих покарання обставин у відношенні ОСОБА_5 судом не встановлено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання звільнення його від відбування покарання на підставі п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, оскільки він на день набрання чинності зазначеним Законом був пенсіонером, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Як встановлено, ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
19.04.2014 р. набрав чинності Закон України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України Про амністію у 2014 році питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже на день набрання Заканом Про амністію у 2014 році чинності, обвинувачений досяг 74 роки, тобто є пенсіонером, вперше вчинив кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України Про амністію у 2014 році. Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України Про амністію у 2014 році, тому він підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного цим вироком.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, зокрема те, що в подальшому, протягом останніх десяти років, амністія до нього не може бути застосована.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 на суму 1098 гривень 16 копійок, потерпілою ОСОБА_7 на суму 1249 гривень 65 копійок, потерпілою ОСОБА_9 на суму 901 гривня 85 копійок, потерпілою ОСОБА_6 на суму 1049 гривень копійок, що становить суму завданих потерпілим збитків, підлягає до задоволення у повному обсязі та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на їх користь, як такий, що дведений у ході судового слідства та визнаний самим обвинуваченим.
Достатньою та справедливою сумою до відшкодування матеріальної шкоди понесеної потерпілими на отримання ними правової допомоги, на думку суду, є сума 500 гривень, яка повинна пропорційно розподілитися на усіх потерпілих (по 125 гривень кожній). Так, аналізуючи позовні заяви потерпілих, їх зміст та обсяг, кількість приєднаних документів, суд вважає такі ідентичими (по змісту замінено лише атрибути позивачів та суми, які пропонуються до стягнення), отже, очевидно, адвокатом не було затрачено на підготовку кожної з позовної заяви, окремо, по дві години робочого часу, як і по годині робочого часу окремо на попередню консультацію потерпілих, оскільки самі потерпілі, будучи присутніми у попередніх судових засіданнях ствердили, що до адвоката вони звернулися разом, одночасно.
Окрім того, суд вважає недоведеною вимогу усіх потерпілих про стягнення на їх користь по 500 гривень моральної шкоди, тому у задоволенні такої вимоги слід відмовити .
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, зокрема,
заяву на участь у роботі ДВК №210405 одномандатного виборчого округу №72; постанову про зміни в складі дільничних виборчих комісій одномандатного виборчого округу №72 з виборів народних депутатів України від 28.1.2012 року; протокол №15 від 23.10.2012 року про засідання окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України від 28.10.2012 року; постанову №3 від 01.11.2012 року про нарахування та виплати одноразової грошової членам дільничної виборчої комісії з виборів народних депутатів України; видатковий касовий ордер від 14.11.2012 року ДВК №210405 виданий на прізвище ОСОБА_5 ; платіжну відомість від 14.11.2012 на видачу заробітної плати членам дільничної виборчої комісії №210405 з виборів народних депутатів України, по вступу вироку в законну силу слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.ґ ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України та призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового рку не вчинити нового злочину.
На підставі п.ґ ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання - звільнити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 1223 гривні 16 копійок цивільного позову.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 1374 гривні 65 копійок цивільного позову.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 1026 гривень 85 копійок цивільного позову.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 1174 гривні цивільного позову.
Речові докази: заяву на участь у роботі ДВК №210405 одномандатного виборчого округу №72; постанову про зміни в складі дільничних виборчих комісій одномандатного виборчого округу №72 з виборів народних депутатів України від 28.1.2012 року; протокол №15 від 23.10.2012 року про засідання окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України від 28.10.2012 року; постанову №3 від 01.11.2012 року про нарахування та виплати одноразової грошової членам дільничної виборчої комісії з виборів народних депутатів України; видатковий касовий ордер від 14.11.2012 року ДВК №210405 виданий на прізвище ОСОБА_5 ; платіжну відомість від 14.11.2012 на видачу заробітної плати членам дільничної виборчої комісії №210405 з виборів народних депутатів України, по вступу вироку в законну силу - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно,
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1