Справа №784/4887/13 26.12.2013 26.12.2013 26.12.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/348/13
Головуючий першої інстанції:
Категорія: ст. 249 ч. 1 КК України
Доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013року
м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області
у складі:

головуючого судді - Войтовського
С.А.

суддів - Кателіна В.П., Олещук Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження за № 0000046 за
апеляційною скаргою обвинуваченого
ОСОБА_2 на вирок Заводського районного
суду м.Миколаєва від 08 жовтня 2013 року
відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м. Миколаєва, громадянина
України, маючого на утриманні
неповнолітню дитину, інваліда 2 гр.,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
обвинуваченого за ст. 249 ч. 1 КК України.

за участю:

секретаря - Жданової О.М.

судового розпорядника - Цуркана Р.С.

прокурора - Митрофанова М.О.

обвинуваченого - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі обвинувачений
ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду та
закрити провадження по справі.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним у
скоєні злочину, передбаченому ст. 249 ч. 1
КК України з призначенням покарання у
виді обмеження волі строком на 1 рік з
конфіскацією знарядь і засобів вилову.
На підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік з покладенням обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України, а саме: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання.

Задоволено цивільний позов прокурора
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
держави в особі Головного державного
управління охорони, використання і
відтворення водних живих ресурсів в
Миколаївській області 48391 грн.
заподіяної майнової шкоди.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги обвинувачений вказує, що в його
діях відсутній склад злочину,
передбаченого ст. 249 ч.1 КК України. При
цьому він не заперечує факт вилову риби
в кількості, зазначеної у вироку суду,
однак вважає, що відсутня істотна шкода
водним та рибним ресурсам. Вважає, що в
його діях міститься склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 85 КУпАП. Посилається
і на те, що при призначенні покарання
суд належним чином не врахував, що він є
пенсіонером-інвалідом 2 групи, має
неповнолітню дитину та безпідставно не
призначив покарання у виді штрафу.
Зазначає, що з урахуванням наведених
обставин необхідно зменшити суму
відшкодування завданої шкоди до 900 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник потерпілого вважає вирок
суду законним і обґрунтованим. Вказує,
що наявність істотної шкоди
встановлено за такими ознаками, як
вилов риби в період нересту,
нечисленних її видів або тих, у
відтворені яких є труднощі. Зазначає,
що розмір заподіяної шкоди був
розрахований у відповідності з діючим
законодавством України. Просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а вирок суду без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.05.2013 року, приблизно о 22 год. 45 год.,
ОСОБА_2, в порушення п.п. 3.15, 4.14.1 «Правил
любительського і спортивного
рибальства», знаходячись на Бугському
лимані в с.Велика Корениха м.Миколаєва,
без дозволу на промисел під час
весняно-літньої нерестової заборони, з
гумового човна, використовуючи
промислове знаряддя лову - месинову
сітку, виловив цінні породи риб, а саме:
23 особини карася, розмірами 20-32 см та
одну особину стерляді прісноводної,
розміром 24 см, яка відноситься до
зникаючих видів, занесених до Червоної
книги України, вилов якої постійно
заборонений.

Незаконно виловлені ОСОБА_2 перелічені
вище водні біоресурси були виловлені в
період масового нересту і не зможуть
взяти участь у природному відновленні
популяції, що ставить під загрозу
існування популяції даних видів.
Своїми діями ОСОБА_2 заподіяв істотну
шкоду рибним запасам України на
загальну суму 48391 грн., оскільки його
дії неминуче вплинуть на якість
відтворення популяції зазначених
видів риб в р.Південий Буг.

Дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ст.
249 ч. 1 КК України, як

незаконне зайняття рибним промислом,
яке заподіяло істотну шкоду.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації
дій обвинуваченого та доведеності його
вини, суд першої інстанції дійшов
висновку про заподіяння істотної шкоди
рибним запасам держави внаслідок
порушення ОСОБА_2 природоохоронного
законодавства. Призначаючи покарання
обвинуваченому, суд врахував ступень
тяжкості вчиненого злочину та дані про
особу винного, зокрема стан його
здоров'я та позитивну характеристику.

Заслухавши доповідь судді; пояснення
обвинуваченого ОСОБА_2 на підтримку
доводів апеляційної скарги, який
вказав, що він виловив лише 23 карася і
не ловив 1 особину стерляді, а також не
заперечував проти звільнення його від
кримінальної відповідальності; думку
прокурора та представника
Миколаїврибоохорони Долгоп`яту І.М.,
які вважали, що вирок суду підлягає
зміні з призначенням обвинуваченому
покарання у виді штрафу, а в іншій
частині його слідує залишити без зміни;
переглянувши судове рішення в межах
апеляції і повторно дослідивши
обставини, встановлені під час
кримінального провадження,
обговоривши доводи апеляційної скарги;
суд вважає, що апеляційна скарга
обвинуваченого підлягає частковому
задоволенню, а вирок суду скасуванню із
закриттям кримінального провадження,
виходячи з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, у якому він обвинувачується,
за обставин встановлених судом,
відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджується доказами,
дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції обвинувачений ОСОБА_2 не
заперечував, що 18.05.2013 року, приблизно о
22 год. 45 год., без дозволу на промисел, з
гумового човна, за допомогою месинової
сітки, виловив 23 особини карася.
Зазначив, що пояснення в протоколі, і
зокрема щодо вилову стерляді, написав
зі слів інспекторів рибоохорони, які
вказували, що сума штрафу буде
невелика, а в разі незгоди з протоколом
його відвезуть в міліцію.

Посилання обвинуваченого на те, що
працівники рибінспекції підкинули
йому одну особину стерляді є
необґрунтованими і спростовуються
матеріалами справи.

Так, з показань працівника
Миколаїврибохорони ОСОБА_4,
наданих в суді апеляційної
інстанції, слідує, що він разом з іншим
інспектором затримали ОСОБА_2, у якого в
пакеті, в месиновій сітці, виявили рибу,
яку висипали та перерахували. Рибу з
сітки виймав сам ОСОБА_2 Виявилось, що
там було 23 особини карася та 1 особина
стерляді прісноводної. Відносно ОСОБА_2
був складений протокол про
адміністративне правопорушення, з яким
він ознайомився, власноручно написав
пояснення та підписав його.

Аналогічні показання в суді
апеляційної інстанції надав інспектор
Миколаїврибохорони ОСОБА_6 який був
присутній при вказаних обставинах та
складанні адміністративного протоколу
відносно ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 - цивільна дружина
обвинуваченого, в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції пояснила,
що її разом з чоловіком затримали
інспектори рибоохорони та виявили в
пакеті, в сітці виловлену рибу. Крім
карасів, вона іншої риби в сітці не
бачила. Потім вона пішла додому за
документами чоловіка, а коли
повернулась, то побачила серед
виловленої риби одну особину стерляді.
Про те, що чоловіку підкинули стерлядь
їй стало відомо пізніше з його слів.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_6 пояснили, що
одна особина стерляді знаходилась в
сітці разом з іншою рибою, була живою та
категорично заперечували, що могли її
підкинути.

Суд першої інстанції обгрунтовано
прийняв до уваги показання свідків
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 щодо обставин, за яких
була виявлена риба, в тому числі і
стерлядь прісноводна, оскільки вони
узгоджуються з іншими доказами по
справі.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення від
18.05.2013 року, ОСОБА_2 не заперечував факт
вилову ним 23 особин карасів та 1
стерляді прісноводної. При цьому,
пояснення в адміністративному
протоколі записані ОСОБА_2 власноручно,
в тому числі і щодо вилову 1 особини
стерляді прісноводної. Протокол
підписаний порушником, як того вимагає
чинне законодавство. Будь-яких
зауважень на складений протокол ОСОБА_2
не надавав.

Згідно п. 2.7 Інструкції з оформлення
органами рибоохорони матеріалів про
адміністративні правопорушення,
затвердженої наказом міністерства
аграрної політики України від 09.04.2003 N 10,
протокол підписується особою, яка його
склала, порушником і свідками, якщо
вони є.

Таким чином, твердження
обвинуваченого, що йому підкинули 1
особину стерляді прісноводної та про
те, що адміністративний протокол був
складений без дотримання вимог діючого
законодавства, є неспроможними.

Посилання апелянта на те, що протокол
про адміністративне правопорушення
він підписав під впливом працівників
Миколаїврибохорони, також є
неспроможними, оскільки матеріалами
кримінального провадження вказані
обставини не підтверджуються.

Доводи обвинуваченого про відсутність
такої кваліфікуючої ознаки злочину, як
заподіяння істотної шкоди
навколишньому середовищу, водним і
рибним біоресурсам, є
необґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень п.5 Постанови
ВСУ «Про судову практику у справах про
злочин та інші правопорушення проти
довкілля» від 10.12.2004 року №17, вирішуючи
питання про те, чи є шкода істотною,
необхідно враховувати такі критерії,
як вартість предмета незаконного
вилову, кількість добутого, особлива
цінність порід риби, екологічні
цінність фауни, трудність відтворення
певної породи, знищення місць нересту,
вилов риби в період нересту, тощо.

В матеріалах справи містяться дані
щодо оцінки заподіяної шкоди рибним
запасам, внаслідок порушення
природоохоронного законодавства
ОСОБА_2, надані начальником відділу
іхтіології та регулювання рибальства
Миколаїврибохорони, згідно яких
незаконним вилученням вказаної
кількості та видів риб, ОСОБА_2 заподіяв
істотну шкоду рибним запасам України і
його дії неминуче вплинуть на якість
відтворення популяції зазначених
видів риб в природних водоймах регіону.

При цьому, ступень заподіяної шкоди
визначено за такими ознаками істотної
шкоди, як вилов риби в період нересту,
нечисленних її видів або тих, у
відтворенні яких є труднощі та
добування великої кількості риби,
водних тварин, або риб, вилов яких
заборонено, тобто, саме за тими
критеріями, як того вимагає діюче
законодавство. Отже, висновки суду про
спричинення істотної шкоди внаслідок
дій ОСОБА_2, є обґрунтованими.

Щодо розміру заподіяної шкоди, то він
судом першої інстанції також
визначений правильно.

Так, згідно Постанови КМУ від 21
листопада 2011 року № 1209 «Про
затвердження такс для обчислення
розміру відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок незаконного
добування (збирання) або знищення
цінних видів водних біоресурсів»,
розмір відшкодування внаслідок
незаконного добування одного
екземпляра карася незалежно від
розміру та ваги встановлюється в
розмірі 1 неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян.

Розмір компенсації за вилов 1 особини
стерляді прісноводної встановлений
Постановою КМУ від 07.11.2012 року «Про
розмір компенсації за незаконне
добування, знищення або пошкодження
видів тваринного і рослинного світу,
занесених до Червоної книги України, а
також за знищення чи погіршення
середовища їх перебування (зростання)»
становить 48000 грн.

Таким чином, розмір заподіяної шкоди
розрахований у відповідності з
вимогами діючого законодавства.

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст. 249
ч.1 КК України, як незаконне зайняття
рибним промислом, що заподіяло істотну
шкоду.

Разом з тим, при призначенні покарання
обвинуваченому суд допустився
порушень вимог ч.3 ст.61 КК України.

Так, суд першої інстанції врахував, що
ОСОБА_2 раніше не судимий, позитивно
характеризується за місцем проживання,
страждає тяжким захворюванням -
сахарним діабетом 1 типу та є інвалідом
2 групи з дитинства.

З урахування ступеня тяжкості злочину
та даних про особу винного, дійшов
висновку про призначення покарання у
виді одного року обмеження волі та про
можливість виправлення обвинуваченого
без відбування покарання і на підставі
ст. 75 КК України звільнив його від
відбування покарання з випробуванням.

Таке рішення суду першої інстанції не
ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України
обмеження волі не застосовується, крім
певної категорії осіб, в тому числі і до
інвалідів першої і другої групи.

Те, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи
підтверджено відповідними
документами, наявними в кримінальному
провадженні, і вказана обставина була
відома суду при ухваленні вироку.

Також відсутні підстави для
призначення ОСОБА_2 покарання у виді
штрафу, як просить апелянт та проти
цього не заперечує прокурор.

Так, суд першої інстанції призначив
ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі
та звільнив його від відбування
покарання.

У разі призначення основного покарання
у виді штрафу, діючим законодавством не
передбачено звільнення від відбування
вказаного виду покарання. Вимагаючи
призначити покарання у виді штрафу,
обвинувачений фактично ставить
питання про погіршення свого
становища, що, виходячи із загальних
засад судочинства, неможливо при
апеляційному перегляді кримінального
провадження за скаргою самого
обвинуваченого. При цьому, апеляція
прокурором на неправильність
призначеного покарання, не подавалась.

Тобто, санкція ч.1 ст.249 КПК України
передбачає лише такі види покарань, які
обвинуваченому, в даному провадженні,
не можуть бути призначені з огляду на
його стан.

Враховуючи наведене, приймаючи до
уваги, що ОСОБА_2 вперше вчинив злочин
невеликої тяжкості, частково визнав
свою вину, щиро розкаявся у скоєному,
позитивно характеризується за місцем
проживання, має на утриманні
неповнолітню дитину, страждає тяжким
захворюванням - сахарним діабетом 1
типу та є інвалідом 2 групи з дитинства,
апеляційний суд вважає, що він перестав
бути суспільно небезпечною особою і
відповідно до вимог ст.48 КК України
його слід звільнити від кримінальної
відповідальності у зв'язку зі зміною
обстановки, закривши кримінальне
провадження на підставі п.1 ч.2 ст.248 КПК
України.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 409, 417, 424,
426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду
м.Миколаєва від 08 жовтня 2013 року
відносно ОСОБА_2 скасувати.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України
кримінальне провадження № 0000046
закрити, а обвинуваченого ОСОБА_2
звільнити від кримінальної
відповідальності за ч.1 ст.249 КК України.

Речові докази - гумовий човен "SEAHAWK" з
веслами, месинову сітку, які
знаходяться на зберіганні у
відповідному підрозділі Управління
охорони використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Миколаївській області
згідно квитанції № 516 від 20.05.2013 року -
повернути власнику ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення.

Судді

Войтовський С.А.
Кателін В.П. Олещук Т.Л.