АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1329/14-к Номер провадження 11-кп/786/126/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою в.о. прокурора Полтавської області на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Пудлівка Новосанжарського району Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, 26.06.2014 року, близько 11.00 год., поблизу господарства по АДРЕСА_2 , відкрито заволодів грошима в сумі 85 грн., що знаходились в руках ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

26.07.2014 року, близько 07.40 год., по вул.Набережній в с.Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_7 , неподалік від будинку №26, відкрито заволодів господарською сумкою, в якій знаходився гаманець з коштами в сумі 136 грн., що належать ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за епізодом грабежу від 26.06.2014 року у потерпілої ОСОБА_8 з ч.2 ст.186 на ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст.186 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив залишити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, є доведеною, ніким із учасників провадження не оспорюється і докази стосовно фактичних обставин справи судом на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України за фактом заволодіння майном ОСОБА_9 є правильною і апеляційні скарги з цього приводу не подавались.

Разом з тим, при кваліфікації дій ОСОБА_7 за фактом заволодіння майном ОСОБА_8 суд першої інстанції допустився помилки.

Так, як вбачається із довідки про судимість, ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України не судимий.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «про судову практику у справах про злочини проти власності», ознака повторності відсутня, якщо судимість за раніше вчинений злочин було погашено в установленому законом порядку.

У разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК.

Таким чином, в діях ОСОБА_7 за епізодом заволодіння майном ОСОБА_8 відсутня ознака повторності, а тому ці дії мають кваліфікуватись за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, а за епізодом заволодіння майном ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України як повторне, відкрите викрадення чужого майна.

Отже, доводи прокурора про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 за епізодом відносно ОСОБА_8 та призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів є слушними. Відповідно, вирок в цій частині підлягає зміні.

Разом з тим, вимога прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання є необгрунтованою.

Так, згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, його вік.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурора не йдеться про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, а тому апеляційний суд, згідно вимог ст. 404 КПК України не вправі за власною ініціативою погіршувати становище обвинуваченого.

З урахуванням викладеного колегія суддів визначає ОСОБА_7 остаточне покарання, призначене судом першої інстанції - у виді позбавлення волі, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, та звільняє його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 за фактом заволодіння майном ОСОБА_8 з ч.2 ст.186 на ч.1 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

· за ч.1 ст.186 КК України 1 рік позбавлення воді;
· за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначену інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3