Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

за участю прокурора ОСОБА_11,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 04 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимостей не має,

засуджено за ч. 2 ст. 303 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він з вересня по 14 грудня 2010 року за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, вчинив сутенерство, тобто забезпечував заняття проституцією іншими особами - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, підшукувала чоловіків, які бажали отримати сексуальні послуги за грошову винагороду, домовлялася про їх вартість і організовувала зустрічі клієнтів з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 для надання таких послуг.

ОСОБА_1, виконуючи відведену йому роль, орендував квартиру АДРЕСА_2, де ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали і займалися проституцією, забезпечував їх медикаментами, засобами особистої гігієни та доставляв за адресами чоловіків, які бажали отримати сексуальні послуги за винагороду. Крім цього, ОСОБА_1 сфотографував ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та розмістив їх фото у мережі Інтернет з текстом про надання ними відповідних послуг і номером телефону, яким користувалася особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

За вчинення таких дій особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, і ОСОБА_1 отримували 50 відсотків коштів, одержаних ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 внаслідок заняття проституцією.

Зокрема, у зазначений спосіб ОСОБА_1 і особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 14 грудня 2010 року забезпечили надання ОСОБА_5 сексуальних послуг ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1, за грошову винагороду 500 гривень, з яких 250 гривень мали отримати співучасники злочину. Після цього ОСОБА_5, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були затримані працівниками міліції.

У касаційній скарзі захисник просить змінити судові рішення в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням. Посилаючись на визнання вини, щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, позитивні характеристики, наявність на утриманні вагітної дружини, дитини, хворого свекра, вважає що у суду є достатньо підстав для застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання вимог касаційної скарги, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги про наявність достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України, то слід відзначити наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 303 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також відсутність обставин, які обтяжують чи пом'якшують покарання.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд обґрунтовано погодився з вироком суду першої інстанції в цій частині, дотримуючись, при цьому вимог ст. 399 КПК України 1960 року.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що суд при призначенні засудженому покарання не врахував положень статті 66 КК України при вирішенні питання про наявність обставин, які пом'якшують покарання, є необґрунтованими, оскільки як убачається з оскаржуваних судових рішень обставини, на які вказує захисник у скарзі були враховані при обранні виду та розміру покарання, а також при вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається зі справи, захисник ОСОБА_2 неодноразово ставив питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2013 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року щодо ОСОБА_1 було змінено та на підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (т. 2, а. с. 145-150).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2013 року за касаційною скаргою прокурора ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2013 року щодо ОСОБА_1 було скасовано і направлено справу на новий апеляційний розгляд. При цьому, судом касаційної інстанції було констатовано неправильне застосування апеляційним судом кримінального закону, а саме, інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За результатами нового апеляційного розгляду справи суд, урахувавши переважно ці ж самі обставини і дані про особу засудженого, які були враховані апеляційним судом при винесенні попередньої ухвали, знову прийняв аналогічне рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд касаційної інстанції, ухвалою від 04 грудня 2014 року повторно констатував порушення вимог ст. 399 КПК України 1960 року при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та в зв'язку з цим скасував ухвалу суду апеляційної інстанції і справу направив на новий апеляційний розгляд, за результатами якого вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року залишено без зміни.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це просить захисник, відсутні.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставами для зміни судових рішень у справі не встановлено.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10