В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/6772/14-к
Провадження № 1-кп/0274/125/15
28.07.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальне провадження № 274/6772/14-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1 ст. 402 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ;
19 березня 2014 року солдата ОСОБА_3 призвано па військової служби під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
19 березня 2014 року наказом командира військової частини - польва пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги четвертої батареї другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, та відповідно до ст.. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст.ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, Законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обовязок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів військових статутів, наказів командирів.
Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації в особливий період вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно відкрито відмовився виконувати наказ начальника.
18 липня 2014 року тимчасово виконуючий обов`язки командира гаубічного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_5 було доведено до особового складу вказаного дивізіону, в тому числі ОСОБА_3 , письмовий наказ командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 полковника ОСОБА_6 про відправку 19 липня 2014 року військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, в тому числі ОСОБА_3 , до населеного пункту Сиваш Херсонської області (місце дислокації другого гаубичного самохідного - артилерійського дивізіону) для виконання бойового завдання, на особливий період.
Однак, 18 липня 2014 року військовослужбовець 4 гаубичної самохідної артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення ст.ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не зважаючи на можливий факт дисциплінарної та кримінальної відповідальності за невиконання наказу, грубо порушуючи порядок проходження військової служби у відкритій категоричній формі відмовився виконати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 , повідомивши про відмову їхати 19 липня 2014 року в населений пункт Сиваш Херсонської області (місце дислокації другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону) для виконання бойового завдання.
Кримінальна відповідальність за вчинення дій в яких обвинувачується ОСОБА_3 передбачена ст. 402 ч.1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повіністю та показав, що 19 березня 2014 року він був мобілізований військоматом та проходив службу у військовій частині польова пошта В НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 . 18 липня 2014 року лейтенант ОСОБА_7 оголосила наказ про відїзд його та інших військовослужбовців в Херсонську обл. Він не міг їхати, оскільки його дружина була вагітна. За станом здоровя він не міг залишити її саму. Про це він повідомив ОСОБА_5 , однак його слова не були прийняті до уваги. Ранком о 4 годині був здійснений відїзд у Херсонську облась, але він відмовився їхати. Виконував інші доручення та накази, їздив у відрядження, продовжував службу в розташуванні військової частини до дня демобілізації. У вчиненому розкаюється.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, 19.03.2014 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , що стверджується витягом з наказу командира вйськової частини НОМЕР_3 № 59 від 19.03.2014 року ( а.п.14).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1 від 03.04.2014 року, солдата ОСОБА_3 призначено номером обслуги четвертої обслуги другого гаубічного самохідно -артилерійського взводу четвертої гаубічної самохідно-артилерійської батареї другого гаубічного самохідно-артилерійського дивізіону ( а.п.15).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 № 78 від 18.07.2014 року, рядовий ОСОБА_3 та інші військовослужбовці за призовом під час мобілізації на особливий період, мають вибути в населений пункт Сиваші Херсонської області з 19.07.2014 року для виконання бойового завдання (а.п.9-10).
Згідно рапорту т.в.о. командира 2 гаубічного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 19.07.2014 року та інформаційного листа т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11 військовослужбовців, в тому числі солдат ОСОБА_3 , відмовились виконувати наказ командира військової частини № НОМЕР_4 від 18.07.2014 року та убути у визначений район ( Херсонську обл..) для виконання бойового завдання.( а.п..6, 9).
За клопотанням прокурора проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину ОСОБА_3 в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника доведеною та кваліфікує його дії за ст. 402 ч.1 КК України.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.
Суд враховує, що відповідно до ст.12 КК України вчиненний ОСОБА_3 злочин відноситься до злочину середньої тяжкості, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненні злочину визнав повністю, за місцем проходження військової служби та за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.
Обставиною, що відповідно до ст.66 ч.1 п.1 КК України помякшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.
На підставі наведеного, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі.
В той же час, враховуючи обставини справи, особу винного, наявність на його утриманні малолітньої дитини, тяжкості злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України , суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, призначивши покарання за ст.402 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.3 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: