АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську 01 квітня 2015 року кримінальне провадження № 0000011 відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія АР Крим, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 05.03.2004 року Ірпенським міським судом Київської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 15 липня 2008 року за відбуттям строку покарання,

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

- за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні розбійного нападу та крадіжки за наступних обставин.

28 вересня 2012 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_8 знаходячись біля кв. АДРЕСА_1 , розмовляв з мешканкою даної квартири ОСОБА_9 .

Під час розмови у нього виник умисел, спрямований на напад на потерпілу з метою заволодіння її грошовими коштами.

Реалізуючи свій злочинний намір, в той же день і час, перебуваючи біля квартири потерпілої, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, напав на потерпілу ОСОБА_9 , і застосовуючи фізичну силу, заштовхав її в квартиру, та зайшов слідом за нею, тим самим протиправно проник до квартири АДРЕСА_1 , закрив вхідні двері на замок з середини, не даючи можливості стороннім особам перешкодити йому в здійсненні злочинного наміру.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 вихопив з руки потерпілої ОСОБА_9 тростину і застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я літньої потерпілої, що виразилося в нанесенні їй тілесних ушкоджень тростиною, а саме наніс їй одного удару по потиличній частині голови, двох ударів в область обличчя, одного удару по кисті лівої руки і ще декількох ударів в різні частини тулуба, висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, а саме під загрозою позбавлення життя став вимагати, щоб ОСОБА_9 передала йому наявні у неї грошові кошти.

Від фізичного болю, заподіяних тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_9 почала голосно кричати і кликати сусідів на допомогу. Зазначені крики про допомогу почули сусіди ОСОБА_10 і ОСОБА_11 які за допомогою наявного у них ключа від кв. АДРЕСА_1 , відчинили вказану квартиру.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи що його злочинні дії розкриті, і боячись бути затриманим на місці злочину, вибіг з квартири, та з місця скоєння злочину зник.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 629 від 15.11.2012 року, ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани волосяної частини голови, гематом навколо обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, що відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 15 липня 2013 року в період часу з 12 години 15 хвилин до 14 години 40 хвилин, ОСОБА_8 знаходився біля Свято-Михайлівського собору, який розташований по АДРЕСА_2 , де в нього виник намір, спрямований на вчинення таємного викрадення майна з приміщення вказаного собору.

В цей же день та час, ОСОБА_8 , з метою вчинення таємного викрадення чужого майна підійшов до віконної решітки вказаного собору, де умисно, із корисних спонукань, маючи злочинний намір направлений на здійснення таємного викрадення чужого майна, за відсутності осіб в приміщені, шляхом віджиму віконної решітки, проник у приміщення Свято-Михайлівського собору, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, із корисливих спонукань викрав вироби із срібла на загальну суму 4230 гривень, механічний наручний годинник Слава вартістю 300 гривень, сумку дорожню вартістю 150 гривень, скриньку із грошима на загальну суму 200 гривень, 6 пляшок вина Кагор вартістю 20 гривень за одну пляшку на загальну суму 120 гривень, які належать Свято-Михайлівській парафі Криворізької єпархії Української православної церкви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяв Свято-Михайлівській парафії Криворізької єпархії Української православної церкви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області матеріальні збитки на загальну суму 5000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В своїй апеляції доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що вирок суду підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що судовий розгляд проводився односторонньо та з обвинувальним ухилом, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. При цьому посилається на те, що його дії за епізодом стосовно потерпілої ОСОБА_9 не вірно кваліфіковані, оскільки майна потерпілої він не забирав, а лише посварився із нею, тому його дії мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкоджень. Крім того, вказує на недостовірність показань потерпілої ОСОБА_9 та свідків, оспорює доведеність його вини за епізодом крадіжки у храмі, оскільки він не міг скоїти цей злочин за станом здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію, прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами провадження.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_8 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження в скаргах обвинуваченого про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, або про те, що докази сфальсифіковані стороною обвинувачення, необґрунтоване.

Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджений показаннями:

- потерпілої ОСОБА_9 про те, за яких обставин ОСОБА_8 , якого вона знає та інколи давала йому продукти харчування, біля її квартири розташованій за адресою: кв. АДРЕСА_1 , почав вимагати у неї гроші, а потім заштовхав її в квартиру, зачинив двері та погрожуючи вбивством, продовжував вимагати гроші. При цьому взяв в руки ціпок та вдарив її по голові, від чого вона впала на підлогу та почала кричати. На її крики сусіди, у яких знаходились ключі від її квартири, відчинили двері і в цей час ОСОБА_8 вибіг з квартири нічого не взявши, а її відправили в лікарню;

- представника потерпілого ОСОБА_12 про те, що за декілька днів до крадіжки він бачив ОСОБА_8 на території церкви в м. Орджонікідзе, який активно заглядав у вікна, а коли помітив, що за ним спостерігають, зайшов до церкви та попросив грошей. Він дав йому 5 гривень. Коли ОСОБА_8 прийшов просити гроші, він ні до чого не торкався. В результаті крадіжки, решітка на одному з вікон церкві була відігнута, у вівтарі все було перевернуто та зникло все срібло і гроші. Загальна сума збитку складає 5000 гривень. З викраденого було повернуто два ланцюжка та один хрестик в жахливому стані;

- свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 про те, що в середині липня 2013 року вони придбали у ОСОБА_8 срібний ланцюжок. В руці ОСОБА_8 тримав декілька срібних ланцюжків та хрестиків;

- свідка ОСОБА_15 про те, що літом 2013 року ОСОБА_8 подарував їй невеличкий срібний хрестик. Згодом цей хрестик був вилучений працівниками міліції;

- свідка ОСОБА_16 про те, що коли вона почула крик у сусідки з квартири АДРЕСА_3 , де проживає бабуся ОСОБА_9 , вона вийшла з квартири та разом із сусідкою з квартири АДРЕСА_4 , у якої були ключі від квартири АДРЕСА_3 , відкрили вхідні двері квартири потерпілої, та з неї раптом вибіг ОСОБА_8 , а за ним вийшла ОСОБА_9 , в якої вся голова була у крові та на тілі були сінці. Бабусі одразу визвали швидку допомогу.

Як видно з мотивувальної частини вироку, суд визнав ці показання достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, в ході кримінального провадження були послідовними, протиріч не містять та повною мірою узгоджуються і підтверджуються іншими зібраними доказами. Тому доводи апеляції ОСОБА_8 , о том, що суд необґрунтовано прийняв до уваги їх покази є безпідставними.

Так, відповідно протоколів огляду місця події та фото таблиці до нього, оглянута квартира АДРЕСА_1 , де проживає потерпіла ОСОБА_9 , звідки вилучено ціпок, яким ОСОБА_8 наносив удари по голові потерпілій (т.1 а.п.14-18); зафіксовано місце скоєння злочину, а саме приміщення Свято-Михайлівського собору, який розташований по АДРЕСА_2 (т.2 а.п.9-13).

Згідно протоколів огляду речей, в ході проведення яких, у свідка ОСОБА_13 вилучено срібний ланцюжок (т.2 а.п.71-72); у свідка ОСОБА_15 вилучено срібний хрестик (т.2 а.п.78-79).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході проведення яких, потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_8 як особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження та вимагала гроші (т.1 а.п.22-23); потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка перед крадіжкою була на території церкви (т.2 а.п.24-25); свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 впізнали ОСОБА_8 як особу, яка спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження та вимагала у неї гроші (т.1 а.п.25-26, 107-108); свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_8 як особу, у якої вони придбали срібний ланцюжок (т.2 а.п.65-66, 73-74).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 629 від 15.11.2012 року, виявлені у потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани волосяної частини голови, гематом навколо обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, відносяться до категорії тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, або від ударів о такі предмети. Давність їх спричинення може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого, тобто вони могли утворитися і 28 вересня 2012 року (т.1 а.п.53).

Згідно висновку дактилоскопічних експертиз №№ 34/01-101, 34/01-159, сліди пальців руки, які були вилучені 15 липня 2013 року під час огляду місця події в приміщення Свято-Михайлівського собору, який розташований по АДРЕСА_2 , залишено великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 (т.2 а.п.34-37, 41-44).

Таким чином, ці та інші докази, досліджені в ході судового слідства і наведені у вироку, свідчать про правильність висновку суду, що вина ОСОБА_8 у вчинені злочинів доведена та спростовують доводи апеляції обвинуваченого, які є безпідставними.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 зводяться фактично до того, що він дійсно заходив із співмешканкою 28 вересня 2012 року в квартиру потерпілої ОСОБА_9 , за її згодою, та питав чи є у неї щось поїсти або 12 грн. в борг, але вона в грубій формі відмовила. Він узяв її тростину та наніс їй удари, які спричинили потерпілій тілесні ушкодження, вказані у висновку експерта.

Між тим, в ході судового розгляду обвинувачений суду показав, що 28 вересня 2012 року він перебував за місцем свого мешкання та нікуди не виходив. На його думку цей злочин вчинив його племінник ОСОБА_18 , який дуже схожий на нього.

Суд, як вбачається з матеріалів кримінального провадження і вироку, перевірив цю версію обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона є вигаданою, а наведені докази спростовують версію ОСОБА_8 про знаходження в іншому місці під час нападу на ОСОБА_9 та вчинення злочину ОСОБА_19 .

З таким рішенням суду колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Згідно, досліджених судом, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, серед яких був і фотознімок ОСОБА_19 , потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 не впізнали його як особу, причетну до злочину(т.1 а.п.99-100, 101-102, 105-106).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_19 пояснив, що потерпілу він знає і злочинів по відношенню до неї він не вчиняв.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Тому твердження в апеляції та доповнень до неї обвинуваченого, що вирок суду ґрунтується лише на доказах, які отримані з суттєвими порушеннями вимог КПК України, є також безпідставними.

Отже, наведені у вироку докази підтверджують правильність висновку суду про вчинення ОСОБА_8 злочинів, які підлягають кваліфікації за ч.3 ст.187 КК України, як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням до житла, та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, скоєного повторно.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень особу обвинуваченого, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_8 відповідну міру покарання.

Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових правопорушень. Підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання в апеляції обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів:

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року, відносно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: