АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4821/14-к Номер провадження 11-кп/786/101/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України НТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001118 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто:

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ :

На ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2014 року подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_6 , який просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог потерпілий вказує, що судом неправильно встановлено, що обвинувачений добровільно визнав свою вину, оскільки вважає, що обвинувачений визнав свою вину лише в силу наявності неспростовних, належних та допустимих доказів.

Стверджує, що ОСОБА_7 всіляко намагається уникнути покарання та відшкодування шкоди, перешкоджав здійсненню судочинства, не з`являвся в судові засіданні, в результаті чого був оголошений в розшук та під час розшуку здійснював пошук роботодавця, колектив якого погодився взяти його на поруки.

Відсутнє повне та добровільне відшкодування заподіяних збитків потерпілому.

Тому вважає, що клопотання трудового колективу про передачу його на поруки суд першої інстанції повинен був залишити без задоволення.

На апеляційну скаргу потерпілого захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

Вказував, що відповідно до Пленуму ВСУ №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 звільнення від кримінальної відповідальності із передачею на поруки (ст. 47 КК України) не вимагає наявності таких підстав як активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

Також зазначає, що ОСОБА_7 , ще до отримання доказів своєї вини надав розписку від 7 червня 2014 року про визнання вини та готовність відшкодування збитків і в підтвердження цього в подальшому добровільно відшкодував потерпілому збитки на суму 2500 грн., про що мається розписка.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 близько 21 год. 28 травня 2014 року перебуваючи в кімнаті № 525 гуртожитку 4/б Полтавської державної аграрної академії, за адресою м. Полтава вул. Сковороди,1/3, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів правою рукою в ліву частину голови ОСОБА_6 , а саме в область лівого вуха, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця лівої внутрішньої раковини та посттравматичної періорації барабанної перепонки, які за ознаками тривалості розладу, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2014 року ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки колективу Полтавської філії Національної академії статистики, обліку та аудиту, за умови, що він протягом одного року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 провадженням закрито та попереджено, що у разі порушення ним умов передачі на поруки він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_10 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вважає ухвалу суду законною, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення скарги потерпілого, при цьому вказували, що раніше влаштуватися на роботу обвинувачений не міг, так як навчався, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги згідно її меж, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріал провадження, доведено судом першої інстанції та не оспорюється учасниками провадження, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки колективу, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 характеризуються позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, добровільно відшкодував частину завданої шкоди, і оскільки вчинений злочин є невеликої тяжкості, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість передачі обвинуваченого на поруки трудовому колективу.

З вказаними висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового слідства та судового розгляду провадження свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 визнавав, щиро розкаявся, всіляко сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував частину завданої шкоди.

Тому твердження потерпілого, що суд неправильно встановив визнання ОСОБА_7 своєї вини не ґрунтується на матеріалах справи, а спроба уникнути відшкодування завданої шкоди не відповідає дійсності, оскільки факт часткового відшкодування шкоди потерпілий та його представник не спростували.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 на час вчинення злочину навчався на останньому курсі Полтавської державної аграрної академії, та повинен закінчити своє навчання в лютому 2015 року, а тому передача його на поруки трудовому колективу за першим зверненням захисника про передачу на поруки колективу за місце навчання, була неможлива, оскільки останній повинен був перебувати під наглядом трудового колективу протягом року, а після закінчення ОСОБА_7 навчання колектив не мав би змоги виконати вимоги ст. 47 КК України щодо нього.

У той же час під час повторного звернення з клопотанням про передачу на поруки трудовому колективу ОСОБА_7 працював, про що вказують копія наказу директора Полтавської філії Національної академії статистики, обліку та аудиту про прийняття на посаду лаборанта кафедри бухгалтерського обліку та аудиту, копія трудової книжки із записом про прийняття на роботу, копія трудового договору (а.п. 99, 98, 97). Про намір взяти на поруки ОСОБА_7 мається протокол зборів трудового колективу Полтавської філії Національної академії статистики, обліку та аудиту, порука трудового колективу та клопотання про передачу ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу (а.п. 95-96, 94,93).

В такому випадку відсутні перешкоди для задоволення клопотання про передачу на поруки.

У свою чергу твердження потерпілого, що ОСОБА_7 намагається уникнути покарання так як систематичне не з`являвся до суду та перешкоджав суду здійснювати судочинство, спростовується матеріалами провадження, так як причинами неявки було перебування обвинуваченого на лікуванні, про що маються довідки (а.п. 81).

З огляду на вказане, апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ували суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4