У Х В А Л А
Іменем України

Справа № 285/2099/14-к

провадження № 1-кс/0285/130/14

04 червня 2014 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_3 ,

його захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні заявленого клопотання

по кримінальному провадженню №0000017 від 03.01.2014 року

за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеною скаргою та просить визнати незаконною та скасувати відмову слідчого ОСОБА_6 від 23.05.2014 року у розгляді клопотання.

Зазначає, що під час відкриття матеріалів по вищевказаному кримінальному провадженню в порядку ст. 290 КПК України ним було заявлено клопотання про проведення процесуальних дій, а саме: про проведення ситуаційної судово-медичної експертизи з метою встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень. В листі слідчий ОСОБА_6 відмовила адвокату у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що досудове розслідування вже завершене.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали.

Прокурор в судовому засіданні вважає скаргу безпідставною, просить відмовити у її задоволенні.

Вислухавши підозрюваного, його захисника, прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000017 від 03.01.2014 року, суддя слідчий приходить до наступного висновку.

Одним із визначальних принципів КПК України 2012 року є принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст.7 КПК України).

Як зазначає адвокат ОСОБА_4 п.12 ч.3 ст.42 КПК України визначає право підозрюваного, обвинуваченого та їх адвоката (п.4 ст.46 КПК України) заявляти клопотання про проведення процесуальних дій.

Дана дія врегульована ч.3 ст. 93 КПК України, а саме: ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Проте, дослідивши матеріали кримінального провадження слідчим суддею встановлено наступні факти.

Адвокат ОСОБА_4 представляє інтереси ОСОБА_3 згідно договору про представництво та надання правової допомоги з 12.05.2014 року (а.с. ).

Про завершення досудового розслідування захисник ОСОБА_4 особисто повідомлений 22.05.2014 року о 14-40 год., що він не заперечував у судовому засіданні.

22.05.2014 року підозрюваному та його захиснику слідчим надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення, з якими вони знайомилися до 27.05.2014 року, що підтверджується протоколами від 22.05.2014 року, графіками ознайомлення.

23.05.2014 року адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про проведення процесуальних дій, а саме: про проведення ситуаційної судово-медичної експертизи з метою встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень.

В листі від 23.05.2014 року слідчий ОСОБА_6 відмовила адвокату у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що досудове розслідування вже завершене.

27.05.2014 року обвинувальний акт затверджений прокурором та 28.05.2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000017 від 03.01.2014 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України направлений до суду.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.

Проте відповідно до положень ст.220 КПК України вказані клопотання подаються як слідчому, так і прокурору.

Тобто, на момент заявлення клопотання слідчий була позбавлена можливості виносити такий процесуальний документ як постанову для вирішення клопотання, а до прокурора, як заявив захисник в судовому засіданні, з таким клопотанням він не звертався.

Крім того, 16.05.2014 року слідчим направлено на адресу підозрюваного і захисника повідомлення про призначення експертиз, тому захисник знав і про позицію свого підзахисного, і про ті експертизи, які вже були проведені по справі, тому слідчому судді незрозуміло, чому клопотання про проведення ситуаційної судово-медичної експертизи з метою встановлення механізму утворення тілесних ушкоджень захисником заявлено вже після отримання повідомлення про завершення досудового розслідування.

Тобто, на час подання клопотання матеріали кримінального провадження знаходились в прокуратурі, адвокат з таким клопотанням до прокурора не звертався, а також положення КПК України не позбавляють права особу звернутися з даним клопотанням під час судового провадження, тому суддя слідчий приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 40, 303, 307 КПК України, суддя слідчий, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на відмову слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 23.05.2014 року у розгляді клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1