У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Скотаря А.М., Заголдного В.В.,

за участю прокурора захисників та
засудженого

Кривов”яза Я.І., ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_1,

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 1 березня
2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вирок апеляційного суду Житомирської
області від 30 жовтня 2006 року, яким засуджені:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
не судимий,

-за ч.4
ст.152 КК України на 9 років позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.3 ст.153 КК України на 8 років позбавлення волі;

-за ч.3
ст.153 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.4 ст.152 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі;

-за
п.п.4,10,12 ч.2 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі, а на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 10 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,

раніше
не судимий,

-за
ст.304 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.4
ст.152 КК України на 10 років позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.3 ст.153 КК України на 8 років позбавлення волі;

-за ч.3
ст.153 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.4 ст.152 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі;

-за
п.п.4,10,12 ч.2 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі, а на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 11 років позбавлення волі.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3
народження,

раніше
не судимий,

-за
ст.304 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.4
ст.152 КК України на 9 років позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.3 ст.153 КК України на 8 років позбавлення волі;

-за ч.3
ст.153 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.4 ст.152 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі;

-за
п.п.4,10,12 ч.2 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі, а на підставі
ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 11 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути в солідарному
порядку із ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 275.36 грн.
матеріальних збитків та 75.000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

28 липня 2005 року після розпиття
спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння біля лісу у
АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на неповнолітній ОСОБА_1 зустріли ОСОБА_7, з якою у лісі продовжили розпивати
спиртні напої і ОСОБА_2 запропонував іншим згвалтувати потерпілу.

З цією метою, застосувавши фізичну
силу, вони повалили ОСОБА_7 на землю і зняли з неї одяг. ОСОБА_2 завдав
потерпілій декілька ударів кулаком в обличчя і по тулубу, а ОСОБА_1 удар ногою
в голову, після чого ОСОБА_5 і ОСОБА_1, продовжуючи застосовувати фізичну силу,
утримували ОСОБА_7 за руки та ноги, а ОСОБА_2 згвалтував останню.

Після цього засуджені відтягли
потерпілу вглиб лісу, де ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагався
згвалтувати ОСОБА_7, але не довів свого злочинного умислу до кінця з причин, що
не залежали від його волі.

ОСОБА_1 сів потерпілій на груди і
намагався задовольнити статеву пристрасть неприродним способом, однак не довів
свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки
ОСОБА_7 чинила опір.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 завдали численні
удари потерпілій кулаками й ногами в різні частини тіла і в голову і подолавши
таким чином волю до опору, ОСОБА_1 згвалтував ОСОБА_7

ОСОБА_2 з метою подальшого втягнення
неповнолітнього ОСОБА_1 у злочинну діяльність, схилив останнього до подальшого
побиття потерпілої і останній стрибнув на живіт ОСОБА_7, після чого ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
завдали чисельні удари ногами по голові і тулубу потерпілої, внаслідок чого
остання знепритомнила.

Продовжуючи свої дії, направлені на
позбавлення життя ОСОБА_7, ОСОБА_5 ввів палицю у піхву потерпілій і рухав нею,
імітуючи статевий акт. Побачивши, що потерпіла прийшла в свідомість, ОСОБА_2
почав бити її кулаком в обличчя.

ОСОБА_5, знаючи що ОСОБА_1 є
неповнолітнім, передав йому ніж і останній завдав потерпілій удари у грудну
клітку, шию, спину і кінцівкі та передав ніж ОСОБА_5., який теж завдав численні
удари ним у спину, грудну клітку, шию і кінцівки ОСОБА_7 і скориставшись
безпорадним станом, згвалтував потерпілу.

Вважаючи, що ОСОБА_7 мертва,
засуджені відтягнули її далі в ліс і накрили гіллям.

У касаційних скаргах:

захисник ОСОБА_3 вважає, що що
ОСОБА_5 за п.п.4, 10, 12 ч.2 ст.115 та ст.304 КК України засуджено
безпідставно. Висновок суду про втягнення ОСОБА_5 неповнолітнього ОСОБА_1 у
злочинну діяльність та вчинення вбивства ОСОБА_7 не грунтується на матеріалах
справи і в цій частині суд вийшов за межі пред”явленого йому обвинувачення.
Згідно з постановою про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого та обвинувального
висновку, єдиними його діями, направленими на вбивство потерпілої, було
нанесення ударів ножем. Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 як вбивство з особливою
жорстокістю суд у вироку не зазначив що потерпіла відчувала особливі страждання.
Обвинувачення ОСОБА_5 у заподіянні смерті ОСОБА_7 ножем протирічить висновку
судово-медичної експертизи, згідно з якою потерпілій були заподіяні легкі
тілесні ушкодження та одне тяжке у вигляді поранення ниркию, а її смерть
настала внаслідок перитоніту очеревини, який виник в результаті інфікування
порожнини малого тазу після розриву м”яких тканин піхви. Не грунтується на
доказах також висновок суду про наявність між засудженими попередньої змови.
Вважає, що з вироку слід виключити вказівку про нанесення ОСОБА_5 потерпілій ударів ножем. За змістом
касаційної скарги захисник ОСОБА_3 просить закрити справу щодо ОСОБА_5 за
ст.115 ч.2 п.п.4, 10, 12 та ст.304 КК України, а за ст.152 ч.4; 15, 152 ч.4;
153 ч.3 та 15, 153 ч.3 КК України пом”якшити покарання;

захисник ОСОБА_4 вважає, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а призначене ОСОБА_2
покарання є надто суворим. ОСОБА_2 лише намагався згвалтувати потерпілу ОСОБА_7
і завдав їй чисельні удари руками й ногами в різні частини тіла. Неповнолітнього
ОСОБА_1 він у злочинну діяльність не втягував. Також вважає, що суд не взяв до
уваги всі пом”якшуючи вину ОСОБА_2 обставини. За змістом касаційної скарги
захисник ОСОБА_4 просить виключити із вироку засудження ОСОБА_2 за ст.304,
ст.152 ч.4, ст.ст. 15 ч.2, 153 ч.3, ст.153 ч.3 та 115 ч.2 п.п.4, 10, 12 КК
України та пом”якшити покарання;

засуджений ОСОБА_2 стверджує, що
ножових поранень він потерпілій не наносив, від його дій не могла настати
смерть ОСОБА_7, неповнолітнього ОСОБА_1 у злочинну діяльність він не втягував,
не намагався і не задовільняв статеву пристрасть з потерпілою неприродним
способом, а тому просить виключити з його засудження ст.ст.115 ч.2 п.п.4, 10,
12; 304; 153 ч.3 та 15 ч.2, 153 ч.3 КК України
та пом”якшити покарання;

засуджений ОСОБА_1 зазначає, що попередньої змови на заподіяння ОСОБА_7
особливого болю і страждання та на її вбивство між ними не було. В життєво
важливі органи потерпілій він ножем ударів не наносив, не вводив дерев”яну
палицю у піхву і не гвалтував ОСОБА_7 Вважає, що його дії слід
перекваліфікувати із ст.115 ч.2 п.п.4, 10, 12 КК України на ст.121 ч.2 КК
України. За змістом скарги ОСОБА_1 визнає себе винним за ст.15 ч.2, 153 ч.3 КК
України і просить вирок скасувати як незаконний, у тому числі у зв”язку із призначенням
надто суворого покарання та прийняти правильне рішення.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_1, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_3, яки підтримали свої касаційні скарги,
прокурора про cкасування вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню, а вирок скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд.

Згідно з вимогами ст.334 КПК України
мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків
злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться
обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на
яких грунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів,
з яких суд відкидає інші докази.

Судом ці вимоги закону належним
чином не виконані.

Як вбачається із матеріалів справи,
у судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_1 винними себе у вчиненні
злочинів, за які їх засуджено, визнали частково і дали кожний показання, які
суттєво відрізняються від показань на досудовому слідстві.

Однак, в обгрунтування правильності
своїх висновків про доведеність винності ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в об”ємі
пред”явленого ним обвинувачення суд лише обмежився реченням що він критично
відноситься до показань підсудних у судовому засіданні щодо ролі та дій кожного
з них у вчиненні злочинів, а вірить показанням підсудних, які вони дали на
досудовому слідстві будучи допитаними в якості підозрюваних та обвинувачених і
які були оголошені у судовому засіданні.

Показання ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 в ході досудового слідства, які викривають їх у вчиненні зазначених
злочинів, у вироку не наведені, їх показання у судовому засіданні не
спростовані, не з”ясовані причини наявності істотних суперечностей, які
містяться у цих показаннях, що має істотне значення для правильного вирішення
справи, а в обгрунтування винності підсудних у вироку покладено лише показання
потерпілих і свідків, які не були безпосередніми очевидцями обставин, за яких
було вчинене згвалтування і вбивство потерпілої ОСОБА_7

Тому вирок суду підлягає скасуванню,
а справа у зв”язку із порушенням судом вимог кримінально-процесуального закону
- направленню на новий судовий розгляд для постановлення рішення, яке б
відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_1, захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Житомирської області від 30 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2,
ОСОБА_1та ОСОБА_5скасувати, а кримінальну справу направити на новий
судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Судді:

Редька А.І. Скотарь
А.М. Заголдний
В.В.