ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-2101ск15
ПОСТАНОВА

24 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_3 у касаційному порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог, ст. 384, ст. 350, ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 384 КПК України 1960 року касаційні скарги на вироки та постанови районного суду, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків та постанов, мають право подати: засуджений, його законний представник і захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого.

ОСОБА_2 не надано документів, які підтверджували б, що він, відповідно до ст. 384 КПК України 1960 року є особою, що має право подачі касаційної скарги щодо ОСОБА_3

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судового рішення та доводи на її обґрунтування.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції може бути лише: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_2 порушуючи питання про зміну оскаржуваного вироку місцевого суду та закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, не наводить належних доводів та чітких аргументів на підтвердження цього. При цьому, у скарзі ОСОБА_2 фактично надає свій аналіз доказам, наявним у матеріалах справи, та зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу вимог ст. 398 КПК України 1960 року, не є підставою для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції.

Одночасно у скарзі не наведено вмотивованих доводів, які б свідчили про наявність таких конкретних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду постановити законні, обґрунтовані і справедливі судові рішення.

За таких обставин скарга ОСОБА_2 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

У зв'язку з цим, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених вище недоліків, якщо вона надійде у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

відмовити ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4