Справа № 461/2/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/223/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2015 року про відмову в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
20 грудня 2013 року вироком Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Начальник Львівського слідчого ізолятора УДПтСУ у Львівській області та начальник управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області звернулися до суду із поданням про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з захворюванням останнього на тяжку хворобу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2015 року відмовлено в задоволенні даного подання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2015 року скасувати та винести нову ухвалу, якою задоволити подання начальника Львівського слідчого ізолятора УДПтСУ у Львівській області та начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання. Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини та висновки, встановлені судом першої інстанції при розгляді подання не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не було взято до уваги, що підставою для подання відповідних органів було погіршення стану здоров`я засудженого ОСОБА_7 . Незважаючи на це, суд у своїй ухвалі покликається на негативну характеристику засудженого, а також на те, що за час відбування покарання він вісім раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, хоча захистом під час розгляду подання наголошувалося, що у відповідності до п. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення, а останнє стягнення накладалося на засудженого 5.06.2014 року, тому братись до уваги будь-які стягнення не можуть.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу, дав пояснення аналогічні викладених у ній. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19 січня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з захворюванням останнього на тяжку хворобу і постановити нову ухвалу, якою таке задоволити.

В суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 пояснив, шо під час спілкування по телефону із головним лікарем міжобласної багатопрофільної лікарні при Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області останній повідомив, що засуджений ОСОБА_9 перебуває у лежачому стані, половина тіла паралізована. Лікування, яке йому потрібне, може бути надане за межами даної лікарні, тому він не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, захисника, прокурора, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, йому обрано покарання у виді трьох років позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30 УДПтСу у Львівській області.

5 січня 2015 року начальник Львівського cлідчого ізолятора УДПтСУ у Львівській області та начальник управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області звернулися до Галицького районного суду м. Львова з поданням про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою на підставі ст. 84 КК України.

Ухвалою районного суду від 19 січня 2015 року в задоволенні подання відмовлено.

Як вбачається зі змісту ухвали суду першої інстанції, суд відмовив у задоволенні подання з тих підстав, що ОСОБА_7 відбув незначну частину призначеного йому покарання, порушував режим його відбування, а також те, що останній отримує належне лікування та догляд, а тому при звільненні від покарання самостійно не в стані забезпечити собі належний рівень лікування.

Однак ці висновки не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

При вирішенні питання про звільнення особи у зв`язку з тяжкою хворобою на суд покладено обов`язок враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно висновку спеціальної лікарської комісії сектору охорони здоров`я управління ДПтСУ у Львівській області від 17 грудня 2014 року у засудженого ОСОБА_7 встановлено заключний діагноз: віддалені наслідки перенесеної (2006) відкритої ЧМТ із забоєм ГМ та з переломом кісток черепа і основи, ішемічного інсульту в липні 2914 р. в басейні ПСМА з явищами невракситу лівих кінцівок у вигляді млявого їх паралічу (ЧМТ) з різким порушенням функції лівих кінцівок, частковою атрофією зорових нервів обох очей. Хронічна посттравматична глухота. Залізодефіцитна анемія легкого ступеня.

Вказані хвороби зазначені в п. 7 п.п. 7.2. Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 захворів на тяжку хворобу, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у справі є передбачені законом підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України.

Покликання суду перщої інстанції, як на підставу відмови в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою, на те, що він відбув незначну частину покарання, не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 на момент розгляду апеляційної скарги відбув 1 рік 11 місяців 12 днів, призначеного покарання, не відбув 1 рік 18 днів.

Також покликання суду суду перщої інстанції, як на підставу відмови в задоволенні подання про те, що ОСОБА_7 порушував режим його відбування, не ґрунтуються на вимогах закону, так як відповідно до до п. 14 ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення, а останнє стягнення накладалося на засудженого 5.06.2014 року, тому братись до уваги не можуть (а.с. 8).

Покликання суду на те, що ОСОБА_7 при звільненні від покарання самостійно не в стані буде забезпечити собі належний рівень лікування, є надуманим і не може бути підставою для відмови у задоволенні подання.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання адміністрації місця ув`язнення і звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного колегія суддів знаходить доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вважає необхідним її задоволити, ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою вказане подання задоволити.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 409, ст. 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 січня 2015 року про відмову в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання скасувати.

Спільне подання начальника Львівського слідчого ізолятора УДПтСУ у Львівській області та начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою задоволити.

Звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року за хворобою.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4