Дата документу Справа № 236/103/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/682/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №236/103/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.289 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001237, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозове Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Лозове Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, маючого середню-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд при призначенні покарання обвинуваченим не врахував, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили одразу два злочини, один з яких є тяжким, офіційно не працевлаштовані, суспільно корисною працею не займаються, за місцем мешкання характеризуються посередньо, зловживають спиртними напоями, у зв`язку з чим виправлення обвинувачених можливе лише без звільнення їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Тому просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власної, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власної; ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власної, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власної.
Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року:
ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за:
ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за:
за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язку, передбаченого п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді домашнього арешту.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні злочинів за наступних обставин.

26 листопада 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , обидва в стані алкогольного сп`яніння біля двору домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисних мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, протиправно, всупереч волі власника ОСОБА_9 , за допомогою ключа, який був у замку запалювання, завели автомобіль марки «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом запуску двигуна привели автомобіль в рух, чим незаконно заволоділи транспортним засобом і з місця злочину втекли на вказаному автомобілі. Після чого, в дорозі на вул.Шкільна с.Яцьківка Краснолиманського району Донецької області, зупинились бо пошкодили колесо та були затримані працівниками Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області. У результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було завдано матеріальної шкоди в розмірі 20480 грн.

Крім того, 26 листопада 2014 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , обидва в стані алкогольного сп`яніння, після скоєння незаконного заволодіння автомобілем марки «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись біля двору домоволодіння АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, демонтували та викрали з вказаного автомобіля два задні колеса R13 з шинами марки «ROSAVA» розміром 175/70/КЛЗ БЦ-20, загальною вартістю 940 грн. Після скоєного правопорушення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Однак суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вимоги закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися у злочині, передбаченому ст.289 ч.2 КК України, вчиненому з корисливих мотивів.

Відповідно до висновків Верховного Суду України про застосування кримінального закону, викладених в постановах від 04 квітня 2011 року (справа № 5-1кс11) та від 12 вересня 2011 року (справа № 5-15кс11) користю (корисливими спонуканнями, мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.458 КПК України висновки Верховного Суду України, викладені у його ухвалах, у випадках, передбачених у частині другій статті 455 і частині другій статті 456 цього Кодексу, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.

Згідно матеріалів справи (технічному запису) обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснили, що вони незаконно заволоділи транспортним засобом з метою здійснення поїздки на ньому, тобто фактично заперечували наявність у них корисливого мотиву.

Незважаючи на зазначені обставини та не з`ясувавши у обвинувачених чи правильно вони розуміли зміст цих обставин (наявність корисливого мотиву), суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.

Крім того, судом були залишені поза увагою положення ст.49 КПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, в тому числі здійснення провадження за відсутності захисника, яке є істотним та згідно з положеннями ст.ст.409, 412 ч.2 п.4 КПК Україниє підставою для скасування судового рішення.

Згідно зі ст.415 КПК України при скасуванні вироку суду внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених п.4 ч.2 ст.412 КПК України, суд апеляційної інстанції призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону з правовими наслідками призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4