Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
10 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000371 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іллін, Гощанського району, Рівненської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, громадянина України, раніше судимого: 12.02.2013р. Гощанським районним судом Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 1 рік; 21.03.2013р. Гощанським районним судом Рівненської області, за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 24.09.2014 року Гощанським районним судом ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за вироком Гощанського районного суду від 21.03.2013 року,

· за ч.2 ст.289 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рівне, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, студента 2 курсу ВПУ м. Рівне, громадянина України, раніше судимого: 20 березня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк З роки з іспитовим строком 1 рік, 24 вересня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст.

185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць з іспитовим строком 2 роки,
- за ч.2 ст. 289 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 та законного представника - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
02 серпня 2014 року приблизно о 02 годині ОСОБА_5 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зайшли на територію господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї знаходився автомобіль «ВАЗ - 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 22005 гривень 59 копійок, що належить ОСОБА_10 .

Скориставшись тим, що вищевказаний автомобіль був не замкнений, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , незаконно заволоділи ним виштовхали транспортний засіб з подвір`я на проїзну частину вулиці Центральна с. Томахів Гощанського району Рівненської області, на відстань приблизно 200 метрів від вищезазначеного господарства, де намагалися запустити двигун автомобіля, при цьому умисно пошкодили замок запалювання, завдавши потерпілому матеріального збитку на суму 321 гривню 63 копійки. Після невдалої спроби запустити двигун, обвинувачені залишили автомобіль та зникли з місця події.

Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 23.03.2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.2 ст.289 КК України та засуджено на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк у три роки з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Цим вироком, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1700 грн. штрафу. Ухвалено вирок Рівненського міського суду від 24 вересня 2014 щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи правильність кваліфікації дій засуджених за ч.2 ст.289 КК України і доведеність їх вини, оскаржує вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Апелянт просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років 6

місяців позбавлення волі, а ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України за даним вироком та вироком Рівненського міського суду від 24.09.2014 року, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , його законного представника та захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без змін, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирок ухвалений Острозьким районним судом від 23 березня 2015 року, щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині призначеного обвинуваченим покарання.

Відповідно до ч.2 ст.409 КІІК України, підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основною покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

Згідно з п.10 вищезазначеної постанови, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. Суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , своє рішення мотивував тим. що обвинувачені в скоєному щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що від вчиненого злочину тяжких наслідків для потерпілого не настало. Крім того, ОСОБА_6 вчинив злочин неповнолітнім і відшкодував матеріальний збиток.

Засудивши ОСОБА_5 до покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки, суд порушив вимоги ст.65 КК України, а саме не врахував те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив даний злочин під час іспитового строку, хоча і був в подальшому звільнений судом від відбування покарання, а тому призначена міра покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд навів лише пом`якшуючі його вину обставини та не зазначив чому такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і не врахував того, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин під час іспитового строку.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Колегія суддів, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшла до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Колегія суддів бере до уваги щире каяття обвинувачених у вчиненому та їх сприяння у розкритті злочину, позитивні характеристики, добровільне відшкодування шкоди, вчинення ОСОБА_11 злочину в неповнолітньому віці, а також те, що обвинувачені, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів та вчинили дане кримінальне правопорушення будучи звільненими від відбування покарання з випробування та під час іспитового строку. За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання що виправлення засуджених, а також запобігання вчинення ними нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначення їм покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, п.3 ст.407, ст.ст. 413, 418, 420 КПК Украни, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Острозького районного суду від 23 березня 2015 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного обвинуваченим покарання.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України - п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України - п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати не відбуте обвинуваченим покарання за вироком Рівненського міського суду від 24.09.2014 року та остаточно засудити ОСОБА_6 на п`ять років і один місяць позбавлення волі.

В решті вирок Острозького районного суду від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Термін відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку суду до виконання.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Вірно: Доповідач ________________ ОСОБА_1