Дата документу Справа № 227/1485/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/181/15 Головуючий в 1-й інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2014 року,

встановила:
16.12.2014р. на підставі Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014р. до Апеляційного суду Запорізької області надійшла і була передана судді-доповідачу 17.12.2014р. апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2014 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.125, ч.1 ст.129, ч.1 ст.70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2014р. апеляційна скарга обвинуваченого була залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.396 КПК України, а обвинуваченому було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ст.7 КПК України однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін, яка згідно ст.22 КПК України передбачає самостійне обстоювання як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак з тексту поданої апеляційної скарги, яка була передана судді-доповідачу 27.01.2015р., вбачається, що зазначені в ухвалі недоліки так і не були усунені обвинуваченим.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , оскаржуючи вирок суду першої інстанції, всупереч вимогам ст.396 КПК України, так і не зазначив свої вимоги щодо того, яке рішення слід прийняти стосовно постановленого вироку суду першої інстанції та законні підстави для цього, а також не навів їх обґрунтування, що свідчить про не визначення меж апеляційного оскарження.

Крім того, не зазначивши своєї вимоги щодо того, яке рішення слід прийняти стосовно постановленого вироку суду першої інстанції, обвинувачений просить ухвалити новий вирок, але апеляційна інстанція відповідно до положень ст.420 КПК України ухвалює новий (свій) вирок лише у разі подання апеляційної скарги прокурором або потерпілим, я якій ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а саме: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Крім того, вирішення питання про притягнення будь-якої особи до кримінальної відповідальності не віднесено до компетенції судів будь-якої інстанції.

Зазначене свідчить про те, що обвинувачений так і не усунув недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до ст.399 ч.3 п.1 КПК України, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, апеляційна скарга повертається.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.399 КПК України,

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2014 року повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2