Справа №1-49/2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 року Тетіївський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді Лісовенко
П.І.

при секретарі Ковальчук
В.А.

з участю
прокурора Кандзюби
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві
кримінальну справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя с.Погреби,Тетіївського
районуДиївської області, українця, громадянина України, б/п, освіта середня, не
одруженого, не працюючого,військовозобов»язаного,не судимого, в скоєнні
злочину,що передбачає відповідальність за ст.164 ч.І КК України,

Встановив:

Відповідно до
рішення Тетіївського районного суду №2-311 від 10,12.1996 року ОСОБА_1
зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки
ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку і до їх повноліття,але ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати
аліментів і має заборгованість станом на 1.12.2006 року в сумі 3216 грн..

Допитаний в
судовому засіданні підсудній ОСОБА_1вину свою в інкримінованому йому злочині
визнав повністю і пояснив,що в силу різних причин він довгий час не працював,в
зв"язку з чим виникла заборгованість по аліментах,на даний час він
влаштовується на роботу,просить не обмежувати його волі та зобов'язується
найближчим часом погасити повністю заборгованість по аліментах.

Крім
повного визнання своєї вини самим підсуднім його вина знайшла своє
підтвердження зібраними по справі доказами.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_2 пояснила,що підсудний з нею домовився
погасити заборгованість по аліментах протягом пі в року,просить не обмежувати
його

У відповідності до СТ..299 КПК України,за згодою
учасників процесу,судом визнано недоцільним дослідження доказів по
справі,відносно тих фактичних обставин справи,які ніким не оспорюються.

Таким
чином,аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази,суд вважає,що
вина підсудного ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого ст..164 ч.І КК України
органами досудового слідства доведена і знайшла своє підтвердження в суді і
його дії суд кваліфікує за ст.164 ч.І КК України так як він скоїв злісне
ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей
(аліментів).

Вирішуючи
питання про міру покарання для підсудного ОСОБА_1 суд враховує характер і
ступінь супільної небезпечності вчиненого злочину,особу винного,який
засуджується вперше,посередню характеристику по місцю проживання,що тяжких
наслідків від скоєного не наступило.

Враховуючи
всі обставини по справі суд вважає,що виправлення та перевиховання підсудного
ОСОБА_1 можливе в умовах не пов"язаних з ізоляцією від суспільства з

приміненням
ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком один рік.

Керуючись
ст.321-323,324;341-343 КПК України, суд -ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ст. 164 ч.І КК України до одного року
обмеження волі.

Примінити до ОСОБА_1 ст.75 КК України і звільнити його
від відбування даного покарання з випробуванням і іспитовим строком один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язки повідомляти органи
кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, та
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Строк відбуття
покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд, залишити до вступу вироку в
законну силу.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб,а
засудженим ОСОБА_1 в цей же строк після вручення йому копії вироку.