ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
У х в а л а 5-2865СК15

22 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_4,
суддів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
перевіривши касаційну засудженої ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року щодо неї, ‒

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винуватою і засуджено: за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 1 ст. 311 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. ст. 70, 71 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць з конфіскацією майна, крім житла.

Цим же вироком ОСОБА_1 визнано невинуватою і виправдано: за епізодом збуту особливо небезпечних наркотичних засобів ОСОБА_2 - у зв'язку з недоведеністю вчинення нею злочину; за епізодами повторного незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів ОСОБА_3 - у зв'язку з відсутністю складу злочину; за ч. 1 ст. 317 КК України - у зв'язку з недоведеністю вчинення нею злочину.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2015 року, у частині виправдання ОСОБА_1 за епізодом збуту наркотичних засобів 17 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та призначеного у цілому покарання скасовано. ОСОБА_1 визнано винуватою і засуджено: за ч. 2 ст. 307 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла; за ч. 1 ст. 311 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. ст. 70, 71 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і 1 місяць з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла.

Цим же вироком змінено підстави виправдання ОСОБА_1 за епізодом збуту наркотичних засобів ОСОБА_3 - із відсутності у її діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на невстановленість достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпання можливостей їх отримання. Виключено із мотивувальної частини вироку місцевого суду посилання на недопустимість доказів - протоколів про результати проведення контролю за вчиненням злочинів шляхом оперативної закупки та протоколів про результати проведення оперативно-технічних заходів аудіо-відеоконтролю особи за епізодами збуту наркотичних засобів 03 та 06 листопада 2014 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній засуджена ОСОБА_1 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та пом'якшення призначеного покарання шляхом застосування ст. 69 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої і додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції й обґрунтування таких вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зазначені вимоги й обґрунтування мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, відповідно до яких за результатами касаційного розгляду суд має право прийняти одне з таких рішень: залишити вирок та/або ухвалу без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати такі рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судові рішення.

Прохання касаційної скарги засудженої та його обґрунтування є суперечливими. Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_1 веде мову, у тому числі, про провокацію злочину, що, у разі підтвердження, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення. Водночас, засуджена просить скасувати вирок і пом'якшити призначене їй покарання, що є взаємовиключним. У разі пом'якшення призначеного покарання суд касаційної інстанції лише змінює судові рішення у відповідній частині.

Зазначені протиріччя породжують неоднозначне розуміння викладеної у скарзі правової позиції засудженої, позбавляють суд можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження чи відмову у його відкритті та прийняти рішення у межах касаційних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п'ятнадцяти днів з дня одержання ухвали особою, яка подала скаргу.

Оскільки касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне подану скаргу залишити без руху, встановивши засудженій строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити засудженій ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги - 15 (п'ятнадцять) днів з дня одержання копії зазначеної ухвали.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк - скаргу повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6