Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/123/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 146 (123) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відео конференції засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою останнього на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2014 року якою стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2012 року за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,
відмовлено в застосуванні до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році».

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році». Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 звертався з клопотанням про застосування до нього акту амністії, однак у задоволенні вказаного клопотання відмовлено ухвалою Ленінського райсуду м. Кіровограда від 11.07.2014 року, яка в подальшому ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року залишена без змін. В зв`язку з викладеним, районний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для повторного розгляду заявленого засудженим клопотання щодо застосування до нього акту амністії, а тому відмовив в його задоволенні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення по суті його клопотання, вказуючи на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як суд першої інстанції не вправі був посилатись на ухвалу суду апеляційної інстанції, яка не має жодного відношення до нього та згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2014 року по вказаному кримінальному провадженню відкрито касаційне провадження за скаргою останнього.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати та застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», звільнивши від подальшого відбування покарання, вислухавши думку прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_7 08.10.2012 року був засуджений вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
25 червня 2014 року ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із клопотанням, в якому просив застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі. Ухвалою вказаного суду від 11 липня 2014 року в задоволенні вказаного клопотання засудженого було відмовлено. Вказане рішення суд мотивував тим, що амністія не застосовується до осіб, які засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 КК України.
Рішення суду першої інстанції від 11 липня 2014 року вступило в законну силу, так як було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року.
Враховуючи вище викладені факти, а також те, що клопотання засудженого щодо застосування до нього акту амністії вже було розглянуте як судом першої інстанції так і апеляційним судом і в його задоволенні було відмовлено, в повторному клопотанні засуджений посилається на аналогічні підстави для застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», а тому районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні заявленого ОСОБА_7 клопотання, так як відсутні підстави для повторного його розгляду по суті.

Апеляційні доводи засудженого з приводу відсутності підстав вважати, що ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року його не стосується, так як в ній вказано, що ОСОБА_7 засуджувався Первомайським районним судом Миколаївської області від 08.10.2012 року, що не відповідає дійсності, є безпідставними, адже вказана в ухвалі суду апеляційної інстанції описка є очевидною, так як в дійсності вирок суду щодо ОСОБА_7 був винесений 08.10.2012 року за тими ж статтями, які вказані в ухвалі, однак Добровеличківським районним судом Кіровоградської області, що в свою чергу вказує на очевидність допущеної описки.

Окрім цього, апеляційні ствердження засудженого, з приводу того, що зазначена ухвала апеляційного суду Кіровоградської області була оскаржена в касаційному порядку та судом касаційної інстанції було відкрито провадження з цього питання, колегія суддів не приймає до уваги, так як документальні підтвердження вказаного факту відсутні в матеріалах провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого щодо застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4