г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/915/15-к
Номер провадження 1-кп/213/169/15
В И Р О К
Іменем України
04 червня 2015 року,Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202, за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Інгулець Дніпропетровської обл, освіта професійно-технічна, не судимого, працює ФОП, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 в травні 2014 року, перебуваючи вдома у раніше знайомого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету, під приводом необхідності здійснення фотозйомок, взяв у ОСОБА_5 фотоапарат фірми «Canon EOS 400D» серійний № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , (21) вартістю 4300 гривень, з картою пам`яті «Compact Flash» ємністю 4 ГБ вартістю 300 гривень, об`єктив для фотоапарату «Canon EF 50mm f/1.8» серійний № 2514А011, (21) вартістю 1000 гривень разом з сумкою для фотоапарата «Lowepro» вартістю 250 гривень, запевнивши ОСОБА_5 , що на наступний день поверне йому вищезазначене майно, при цьому достовірно знаючи, що майно ОСОБА_5 він повертати не збирається. Після чого, ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_4 та будучи впевненим у його добропорядності передав вищевказане майно останньому. ОСОБА_4 скориставшись довірою ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись належним ОСОБА_5 майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 5850 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
28.03.2015р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, за якою: обвинувачений, який під час досудового розслідування повністю визнавав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов,язався визнати вину в суді. Сторони також погодились на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.190 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Умисні дії ОСОБА_4 , вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України.
ОСОБА_4 , як в ході досудового розслідування так і в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння викладені в обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України та просив затвердити зазначену угоду.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженої міри покарання.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Суд вважає, що виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань можливе. Судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.
Обвинувачений характеризується посередньо, раніше не судимий, звинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, працює ФОП, одружений, освіта професійно -технічна, в лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебує. Шкода потерпілому відшкодована. Обвинувачений розкаюється у вчиненому. Суд вважає, що вид та розмір покарання, яке узгодили сторони, передбачено санкцією ч.1 ст. 190 КК України та обране з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, не суперечить вимогам ст. 68 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 395, 472, 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 28.03.2015р., на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Визнати ОСОБА_4 винним за ч.1 ст.190 КК України і призначити узгоджену між сторонами міру покарання - у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази: фотоапарат «Canon EOS 400D», карту пам`яті «Compact Flash» ємністю 4 ГБ, об`єктив для фотоапарату «Canon EF 50mm f/1.8», сумку для фотоапарата «Lowepro» , - залишити ОСОБА_5 за належністю.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування залишити в матеріалах даного кримінального провадження, та вважати їх другим томом даної справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1