ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року серпня 13 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря Дельфонцевої Є. О.,

з участю: прокурора Павлійчук К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2013 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_1, 1979 року лютого 16 дня народження, громадянина України, народженого у м. Дніпропетровську, українця за національністю, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одруженого, маючого середньомісячний дохід з підрядних робіт до 3 000 гривень, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації на вулиці Кооперативній, 33, раніше з урахуванням ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2013 року близько 23 години в м. Дніпропетровську з метою розваги ОСОБА_1 умисно, зловживаючи довірою користувача легкового автомобіля ОСОБА_2, який залишив транспортний засіб для миття, і без будь-якої правової підстави використавши для заводу двигуна передані йому ключі, потайки угнав автомобіль «Toyota Land Cruiser 100», 2006 року випуску, з державним номерним знаком ВА5552АЕ, з приміщення «ЕВО мойка» на Зоряному бульварі, 1Б, керуючи цим автомобілем всупереч волі ОСОБА_2 і без його відома, чим протиправно вилучив транспортний засіб, що припинено силами міліції 11 червня 2013 року о другій годині 30 хвилин на Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську.

Підсудний ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в скоєному діянні, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засідання, докладно розповів про встановлені вище обставини вчинення злочину. Пояснив суду, що з осені 2012 року він працював на мийці для автомобілів, і за встановлених обставин часу й місця в його робочу зміну на мийку заїхав автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який для миття автомобіля передав підсудному ключі від нього, і залишив автомобіль, за домовленістю між ними, на три-чотири години. За власним зізнанням підсудного, ОСОБА_2 жодного дозволу на вільне пересування цим автомобілем вулицями міста йому не давав. Зі слів ОСОБА_1, вирішивши покататися, він завів двигун автомобіля за допомогою залишеного йому ключа, виїхав з автомийки, але проїхав не більше 300-400 метрів в напрямку вулиці Космічної та був зупинений на Запорізькому шосе Державтоінспекцією, яка повернула автомобіль володільцеві.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні зясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України. Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_2, і довіреності (т. 1 а.с. 48, 51), що в сукупності доводять користування ним на відповідній правовій підставі ОСОБА_2, який заявив про протиправне вилучення у нього всупереч його волі цього автомобіля, що оформлено 11.06.2013 протоколом (т. 1 а.с. 2). Довідкою ТОВ «Мир АВТО» (т. 1 а.с. 48) для доведення дійсності предмету злочину підтверджена ринкова вартість автомобіля на суму 336 000 гривень. Сам автомобіль, визнаний речовим доказом (т. 1 а.с. 17), під керуванням ОСОБА_1 був зупинений 11.06.2013 інспектором ДПС роти ДПС УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області, прапорщиком міліції ОСОБА_3, про що він доповів рапортом (т. 1 а.с. 3), після чого був вилучений і в присутності водія переданий на зберігання за здавально-приймальним актом № 74 (т. 1 а.с. 4). Відомості цього акта про огляд транспортного засобу вказують на старі ушкодження кузова та його забрудненість, за яких технічний стан автомобіля внаслідок заволодіння ним не погіршився, так само як він не зазнав ніяких нових пошкоджень. Добуті дані про приналежність автомобіля і його титульних володільців в тісному звязку з відомостями про вилучення у підсудного забрудненого автомобіля, тобто не помитого, доводять подію угону і спрямованість умислу.

Оцінивши показання ОСОБА_1 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

У з'ясованих обставинах жодні цивільні чи трудові відносини, що визначали б правовий титул володіння автомобілем, не пов'язували ОСОБА_1 ні з користувачем, ні з власником транспортного засобу, двигун якого ОСОБА_1 запустив таємно від них, без їх відома, згоди і в їх відсутність, тобто всупереч їх волі і протиправно. Зловживання довірою використане винною особою як спосіб отримання доступу до транспортного засобу, вилучення якого відбулося таємно. Водночас, після події незаконного заволодіння титульному володільцю повернутий транспортний засіб без погіршення його технічного стану, що виключає суспільно небезпечний наслідок завдання значної матеріальної шкоди, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 17 постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх зясованих обставин обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 та обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а його умисні дії, що виразилися у протиправному таємному вилученні транспортного засобу у користувача всупереч його волі способом угону з будь-якою метою, підлягають кваліфікації незаконним заволодінням транспортним засобом за ч. 1 ст. 289 КК України.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення умисного злочину з формальним складом проти безпеки експлуатації транспорту, віднесеного Законом за формальними ознаками до категорії злочинів середньої тяжкості, відповідальність за який має характер профілактики інших більш тяжких злочинних посягань.

Також суд приймає до уваги дані про особу підсудного, який за місцем мешкання має задовільну характеристику, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відомості про аморальну поведінку підсудного у побуті відсутні, а так само він не був замічений у дебошах, у порушеннях громадського спокою в інших формах. За повного визнання підсудним своєї вини до пом'якшуючих покарання обставин суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і його майнового стану суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне для його виправлення призначити у виді покарання позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 289 КК України.

Спираючись на встановлені обставини справи, з урахуванням середньої тяжкості вчиненого злочину в сукупності з даними про особу винного, стан його здоров'я, слід прийняти до уваги наступну його поведінку, яка вказує на його готовність до самоконтролю і правослухняної поведінки, на підставі чого суд вважає можливим виправлення підсудного без відбування покарання із звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за предявленим обвинуваченням у вчинені передбаченого за ч. 1 ст. 289 КК України незаконного заволодіння транспортним засобом, призначивши у виді покарання три роки позбавлення волі, від відбування яких згідно ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Речові докази:

автомобіль НОМЕР_3, переданий під розписку на відповідальне зберігання, вважати повернутим у законне володіння ОСОБА_2 за належністю;

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

ОСОБА_1 продовжити до набрання вироком законної сили заборону під домашнім арештом залишати будинок на вулиці Кооперативна, 33, в с. Орлово Солонянського району Дніпропетровської області на час та з виконанням обов'язків в обсязі, визначених слідчим суддею, залишивши запобіжний захід без змін.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку після його проголошення вручити підсудному та прокурору негайно.

Головуючий