АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/721/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/323/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000048 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курськ РФ, яка проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7 .
Обвинувачена - ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, вчиненого повторно, та призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі з встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку у 2 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 3, 4 ст. 76 КПК України.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, що учасниками кримінального провадження не оспорюються та були встановлені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачена ОСОБА_6 о 15:00 годин 19.01.2015 р., перебуваючи у приміщенні магазину "Шоколад" по вул. Петровського, 58 у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, під виглядом ворожіння, ввівши в оману потерпілу ОСОБА_8 та зловживаючи її довірою, заволоділа належною останній золотою каблучкою вартістю 1.457, 66 коп. та з місця скоєння злочину зникла.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, зазначає, що призначене їй покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України та є явно несправедливим через м`якість. Так, на думку прокурора, суд недостатньою мірою врахував відомості про особу ОСОБА_6 , що багаторазово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності та злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вчинила новий злочин середньої тяжкості за збігом нетривалого терміну після звільнення з місць відбування покарання та маючи не зняті та не погашені судимості, веде девіантний спосіб життя. Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги наявність обставини, що обтяжує покарання, - рецидиву злочинів. На думку прокурора, викладені обставини у сукупності свідчать про неможливість виправлення обвинуваченої без призначення їй покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, обвинувачену, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 190 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються. У той же час доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України кримінальне покарання призначається у межах санкції статті (санкції частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини КК України. При цьому винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, при його ухваленні судом зазначені вимоги закону про кримінальну відповідальність дотримані не були. Так, згідно матеріалам кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_6 у період 1995-2010 років була шість разів притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, втім належних висновків для себе не зробила та, маючи не зняті та не погашені судимості, вчинила новий умисний злочин середньої тяжкості. Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченій двічі було призначене покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, а саме за вироками Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2002 р. та від 04.03.2009 р., втім в обох випадках на протязі іспитового строку останньою були вчинені нові злочини.
Також заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що суд безпідставно не врахував як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, рецидив злочинів, оскільки підстав для неврахування цієї обставини колегія суддів не вбачає, відповідне мотивування в порядку ч. 2 ст. 67 КК України судом в оскаржуваному вироку не наведене.
За викладених обставин колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо невідповідності вимогам закону покарання, призначеного ОСОБА_6 , внаслідок м`якості, оскільки дійсно відсутні підстави вважати, що мета кримінального покарання може бути досягнута відносно цієї обвинуваченої без реального відбування нею покарання, та вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, з ухваленням у цій частині нового вироку.
При визначенні виду та розміру покарання колегією суддів враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка є раніше неодноразово судимою, має на утриманні малолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання - повне визнання вини та каяття, обставина, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів. Також приймається до уваги, що обвинувачена, будучи раніше неодноразово засудженою до позбавлення волі, висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти злочини, а отже відсутні підстави вважати, що інше, більш м`яке покарання, з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зваживши обставини, що підлягають врахуванню відповідно до закону, колегія суддів погоджується з думкою прокурора та вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, - 1 рік, - втім з реальним його відбуванням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000048 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
В решті вирок суду - залишити без змін.
Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4