суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Мороза М.А. та Кривенди О.В.
розглянулвши в судовому засіданні 22 березня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 9 жовтня
2006 року, яким засуджено:
судимого 7.05.2004 р. за ч. 2 ст. 187 КК України
на чотири роки позбавлення волі зі звільненням від
його відбування на підставі ст. 75 КК України протягом двох років
за п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків йому призначено остаточне покарання - п'ятнадцять років
судимого 4.06.2002 р. за ч. 3 ст. 185 КК України і на підставі ст. 71
КК України на чотири роки позбавлення волі,
за п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років позбавлення волі,
і ОСОБА_1 визнано винуватими в тому що вони, перебуваючи в нетверезому стані,
пізно вночі 18 лютого 2006 року на вул. ім. інженера Сукача, біля буд. № 10 м.
Донецьку, за попередньою змовою з особливою жорстокістю вбили ОСОБА_3 за те, що
вона пригрозила їм заявити в міліцію про інтимні стосунки. Наздогнавши потерпілу на вулиці, вони побили
її руками і ногами, а потім біля 25 хвилин почергово наносили їй удари ножем у
різні частини тіла. Згодом продовжили бити потерпілу дерев'яним предметом по
голові доти, поки вона не припинила подавати ознаки життя.
скарзі засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити йому покарання, бо він щиро розкаявся у вчиненому.
Засуджений
ОСОБА_2 у касаційній скарзі з доповненнями до неї ставить питання про зміну
вироку. Він не заперечує свою винуватість у позбавленні життя потерпілої, але
вважає, що його дії належить кваліфікувати без посилання на ознаки попередньої
змови й особливу жорсткість. Просить змінити кваліфікацію його дій і пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про відмову в
задоволенні касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Висновки
суду про винуватість засуджених в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_3 у
касаційних скаргах не оспорюються, грунтуються на перевірених доказах і є
правильними.

ОСОБА_2
і ОСОБА_1 на допитах підтвердили, що вони дійсно вбили потерпілу ОСОБА_3. За
їхніми доводами, це трапилось після того, як вона, залишаючи помешкання
ОСОБА_1, пригрозила їм обом про свій намір заявити в міліцію, якщо вони тут же
не розрахуються з нею за нещодавні інтимні стосунки. Схопивши ножа, вони вдвох
наздогнали її на вулиці і почергово почали наносити удари ножем. Домовились і
били потерпілу таким чином, щоб той, хто виявить її труп, міг подумати, що це
зробив ман'як. Удари
ножем наносили ОСОБА_3 не тільки в життєво важливі органи, а й по ногам. Побиту
залишали, а потім повертались на це місце і продовжили бити потерпілу, оскільки
виявили її живою. Цього разу били її дерев'яним предметом по голові і знову почергово.

Згідно
з висновками судово-медичної експертизи на тілі потерпілої ОСОБА_3 виявлені не
тільки множинні колото-різані рани шиї, різних частин тіла, в тому числі
кінцівок ніг, які були заподіяні ножем, що є речовим доказом у справі, а й
переломи кісток черепа, носа, челюсті,
заподіяні тупим предметом.

За
таких обставин і враховуючи, що показання засуджених, як визнав суд, у повній
мірі відповідали іншим об'єктивним доказам у справі і є достовірними, то
твердження в касаційних скаргах про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не мали умислу на
вбивство ОСОБА_3 з особливою жорстокістю, - безпідставні.

Засуджені
заздалегідь домовлялися вбити потерпілу. Вони спільними та узгодженими діями
заподіяли потерпілій особливі страждання, наносячи їй в продовж тривалого часу
численні тілесні ушкодження руками, ногами, ножем і дерев'яним предметом.
Такого характеру дії за своїми ознаками утворюють склад злочину, передбачений
п. п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Отже,
кваліфікація дій засуджених є правильною і колегією суддів під сумнів не
ставиться.

Покарання ОСОБА_2
і ОСОБА_1 призначено з додержанням ст.
65 КК України. Винуваті вчинили особливо тяжкий злочин, кожний з них раніше
притягався до кримінальної відповідальності. Тому колегія суддів не вбачає
підстав для пом'якшення
призначених їм покарань.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Донецької області від 9 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Криведа О.В. Редька А.І. Мороз М.А.