№ 1-кп/760/345/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 22.12.2014 року за № 0000794 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Курська, РФ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не зареєстрованого, раніше судимого 19.06.2003 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 03.03.2009 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 19.02.2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.07.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., який ухвалою цього ж суду від 22.01.2015 р. замінений на покарання у виді 50 годин громадських робіт, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

22.12.2014 року, приблизно о 03.20 год., ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз: 19.02.2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, в силу ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, 12.2013 року звільнившись з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин. Перебуваючи в залі очікування «Конкорс», на 2 поверсі Центрального залізничного вокзалу ст. Київ - Пасажирський, за адресою: Вокзальна площа, 1, у м. Києві, побачив раніше йому не відому потерпілу ОСОБА_4 , яка в той час перебувала за столиком кафетерію біля сходів до спуску до колії № 14. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на заволодіння особистим майном ОСОБА_4 , а саме: сумкою - чохлом, в якій знаходилися фотоапарат марки «Нікон D 5200» та її особисті речі.

В подальшому, 22.12.2014 року, приблизно о 03.30 год., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, несподівано для потерпілої ОСОБА_4 підбіг до столика та шляхом ривка відкрито викрав зі столу, за яким сиділа остання, її особисті речі: сумку - чохол, чорного кольору, вартістю 600 грн. з фотоапаратом марки «Нікон D 5200» c/н НОМЕР_1 , вартістю 11467,50 грн., в якому знаходилася флеш-карта, об`ємом 16 Гб, вартістю 200 грн., портмоне жіноче із замшу, чорного кольору вартістю 100 грн., в середині якого були гроші в сумі 400 грн. Однак, його злочинні дії були викриті потерпілою ОСОБА_4 та яка почала кликати на допомогу.

Після чого, ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії стали явними, утримуючи викрадене майно та маючи можливість розпорядитися ним, з місця вчинення злочину зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 12767,50 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 22.12.2014 року, приблизно о 03.20 год., він, перебуваючи в залі очікування «Конкорс», на 2 поверсі Центрального залізничного вокзалу ст. Київ - Пасажирський, побачив раніше йому не відому потерпілу ОСОБА_4 , яка перебувала за столиком кафетерію, і вирішив заволодіти її особистим майном сумкою - чохлом, чорного кольору з речами, яка лежала на столі. Несподівано для потерпілої він підбіг до столу та ривком викрав зі столу вказану сумку та побіг. Пізніше він викрадені речі здав до ломбарду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд при встановлені фактичних обставин справи обмежився допитом обвинуваченого Огли та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно. Суд кваліфікує ці дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу: раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, характеризується задовільно.

Щире розкаяння у вчиненому судом визнаються як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи викладене, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, що вчинений ним злочин згідно ст. 12 КК України віднесений до тяжких злочинів, суд вважає за необхідне визначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_4 заявила до обвинуваченого позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості викраденого і неповернутого майна в сумі 11467,50 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., яку вона обґрунтувала перенесеними моральними стражданнями з приводу втрати фотокамери та носіїв інформації, на яких були розташовані цінні для неї фотозображення та відновлення яких неможливо.

Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнається обвинуваченим та підлягає задоволенню в повному розмірі. Враховуючи матеріальний стан обвинуваченого та потерпілої, фактичні обставини та обґрунтування позову, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 1000 грн.

Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Враховуючи критичне відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим частково приєднати йому невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 23.07.2014 року Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., який ухвалою цього ж суду від 22.01.2015 р. замінений на покарання у виді 50 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 дням позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4/чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 23.07.2014 року Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області та ухвали цього ж суду від 22.01.2015 р. і остаточне покарання призначити обвинуваченому у виді 4(чотирьох) років 6 місяців 3 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з 23.12.2014 року.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11467,50 грн. та на відшкодування моральної шкоди- в сумі 1000 грн., всього в сумі 12467,50 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ :