Справа № 1-47/2008 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2008 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді
-Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

з участю прокурора -
Гамери Н.В.,

адвоката -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Киселівка Снігурівського району Миколаївської
області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не
працюючого, не військовозобов”язаного, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого :

1.21.02.2002 року Снігурівським
районним судом Миколаївської області за ст.ст.15ч.2-185ч.2 КК України до трьох
років обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України умовно з іспитовим
терміном на три роки;

2.16.05.2002 року Снігурівським
районним судом Миколаївської області за ст.185ч.3, 71 КК України до двох років
шести місяців позбавлення волі. Звільнився 16.11.2004 року по відбуттю міри
покарання

за ст. 164 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 25 травня 2005 року ОСОБА_2. зобов”язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 на
користь ОСОБА_4 З лютого 2007 року підсудний від сплати аліментів злісно
ухиляється, маючи тимчасові заробітки ніякої матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, заходів до офіційного працевлаштування не вживає, на виклики
та попередження відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного
відділу юстиції не реагує. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01
лютого 2008 року складає 5183грн.82коп.

Підсудний винним себе визнав повністю і пояснив, що йому відомо про
зобов»язання до сплати аліментів на утримання дитини. У зв”язку з відсутністю
регулярних та у достатньому розмірі
доходів платежі не провадить понад рік.

Крім повного визнання вини підсудним, його вина підтверджується
слідуючими доказами.

- показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка підтвердила, що підсудний з
моменту стягнення аліментів за рішенням суду провадив платежі періодично один
раз на декілька місяців у 2005-2006 роках. У січні 2007 року перевів поштовим переказом 50грн. і надалі
допомоги у утриманні сина у будь-якій формі не надавав, хоча працевлаштовувався тимчасово, мав доходи, в
тому числі і від передачі в оренду належного земельного паю. Ухилення від
сплати аліментів щодо підсудного пояснювала і тим, що він зловживає спиртним і
проживає за рахунок пенсії, яку отримує його матір на дитину-інваліда.

- показання свідка ОСОБА_5, який пояснив, що підсудний на виклики і
попередження державного виконавця не реагував, від сплати аліментів ухилявся і
заборгував станом на 01.03.2008 року 5383грн.90коп..

- довідкою - розрахунком ВДВС
Снігурівського РУЮ від 07.02.2008 року, з якої вбачається, що станом на
02.02.2008 року заборгованість по аліментам становить 5183грн.82коп. з урахуванням
проведених часткових виплат. Дані про проведення підсудним виплат з лютого 2007
року - відсутні.

За згоди учасників процесу в порядку ст.299 КПК України судом не
досліджувалися інші докази стосовно обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Дослідивши докази, суд кваліфікує дії підсудного за ст. 164 ч.1 КК
України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на
утримання дитини (аліментів).

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що є
злочином невеликої тяжкості, обставини справи - тривалість ухилення від сплати
аліментів - понад один рік, особу винного, який за місцем проживання
характеризується негативно, навмисне неприйняття ним мір до працевлаштування та
виконання батьківських обов»язків щодо утримання неповнолітнього сина,
відсутність пом»якшуючих покарання обставин та обтяжуючою покарання обставиною
- рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення підсудного можливе лише
з ізоляцією від суспільства, та призначає покарання, встановлене
статтею обвинувачення у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 164
ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на два
роки в кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Міру запобіжного заходу зміни з підписки про невиїзд на тримання під
вартою до набрання вироком законної сили. Взяти під варту з залу суду.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду
через місцевий суд протягом 15 діб.

СУДДЯ