Справа №1-4/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007
року м.
Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області складі:

головуючого
судді Іванчука
В.М.,

секретаря Ярушевської
В.В.

участю прокурора Яцини
О.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Монастириську кримінальну справу по
обвинуваченню :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. уродженця та жителя с.Підлісне, Монастириського району,
Тернопільської області, громадянина України, українця, освіта середня,
одружений, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого
ст. 164 ч.І КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_1 проживаючи в с.Підлісне Монастириського району, будучи
ознайомлений із виконавчим листом №2-93 від 28 березня 2006 року виданим
Монастириським районним судом Тернопільської області, про примусову оплату
коштів на утримання дитини (аліментів) в розмірі 120 грн. щомісячно до
досягнення нею повноліття в користь ОСОБА_2, жительки с.Підлісне
Монастириського району. На протязі періоду часу з травня 2006 року по жовтень
2006 року злісно ухилявся від сплати аліментів встановлених рішенням суду
коштів на утримання дитини на суму 673 грн. 55 коп. Згідно розрахунку
заборгованості по стягненню аліментів проведеного Монастириським районним
відділом ДВС.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1,
свою вину у вчиненні пред'явленого йому в обвинуваченні злочину
визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і даючи суду показання, повністю
підтвердив факт та обставини скоєння ним вищезазначеного у вироку злочину.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 повністю
підтвердила факт злісного ухиляння підсудного від сплати аліментів на утримання
їхньої дочки.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного
та потерпілої.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_1, його вина доведена зібраними по справі під час досудового
слідства доказами, які підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в судовому
засіданні недоцільним.

Органами досудового слідства підсудному ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення
за ст. 164 ч.І КК України. Даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх
сукупності, суд вважає, що дана кваліфікація є вірною, оскільки підсудний
злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, а тому дії підсудного
ОСОБА_1, слід кваліфікувати за ст. 164 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує думку потерпілої,
яка просить підсудного ОСОБА_1 суворо не карати, а також ступінь суспільної
небезпечності скоєного злочину, особи винного та обставини справи, що пом'якшують
і обтяжують його відповідальність.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний вперше притягується
до кримінальної відповідальності, в скоєному щиро розкаявся, позитивно
характеризується з місця проживання.

Суд вважає, що підсудному ОСОБА_1 можна обрати міру
покарання не пов'язану з ізоляцією його від суспільства, а тому призначити
покарання підсудному, яке передбачено санкцією ст. 164 ч.І КК України, тобто у
вигляді громадських робіт.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

засудив :

ОСОБА_1 визнати
винним:

за ст. 164 ч.І КК України, призначити йому покарання у вигляді 100 (сто)
годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо засудженого
ОСОБА_1, залишити
без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду на протязі
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляції чи
апеляційного подання через Монастириський районний суд.