Справа №473/4518/14-к 04.02.2015 04.02.2015 04.02.2015
Провадження: № 11-кп/784/112/15 Головуючий суду першої
Категорія: застосування ЗУ інстанції: ОСОБА_1
«Про амністію у 2014 році» Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши матеріали щодо застосування амністії за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.12.2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, раніше судимого:

1). 10.06.2002 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ст. 307 ч. 2, 395, 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 13.12.2006 року умовно-достроково на 3 місяці 27 днів;

2). 20.12.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

3). 01.03.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 3 роки позбавлення волі, 31.12.2013 року звільнений з Ольшанської виправної колонії № 53 Миколаївської області, на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання замінена на виправні роботи строком на 8 місяців 25 днів (покарання не відбув),

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

засуджений: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вказує, що ухвала суду незаконна та прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону та прав людини.

Зазначає, що на підставі п. 1 Закону про амністію він підлягає звільненню від відбування покарання і просить врахувати, що він має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження.

Вказані клопотання приєднані до апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд 1 інстанції послався на ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» про те, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також на п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» про те, що амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Розглядаючи клопотання, суд 1 інстанції встановив, що засуджений ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які не знято і не погашено у встановленному законом порядку.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 № 1185-VII (зі змінами від 14.05.2014 року) та ст. 4 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 № 392/96-ВР (зі змінами від 14.05.2014 року) амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Ст. 88 КК України визначає, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Законом також передбачено, що якщо особа, що відбула покарання до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_6 раніше був засуджений за умисні тяжкі злочини:

1). 10.06.2002 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ст. 307 ч. 2, 395, 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 13.12.2006 року умовно-достроково на 3 місяці 27 днів;

2). 20.12.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі;

3). 01.03.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 3 роки позбавлення волі, 31.12.2013 року звільнений з Ольшанської виправної колонії № 53 Миколаївської області, на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання замінена на виправні роботи строком на 8 місяців 25 днів (покарання не відбув),

Таким чином, як правильно встановив суд 1 інстанції у ОСОБА_6 на момент подання ним клопотання про застосування амністії є дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів: за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2002 року за ст. 307 ч. 2, 395 КК України та за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2012 року за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України, оскільки кожного разу він вчиняв новий злочин до закінчення строку погашення судимості за попереднім вироком. Данні щодо зняття судимості в судовому порядку відсутні.

Таким чином, рішення суду 1 інстанції є законним, обгрунтованим та вмотивованим, а твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні амністії щодо нього, оскільки на його думку він підлягає звільненню від відбування покарання на підставі «Про амністію у 2014 році» є безпідставними.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо зняття судимості за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2002 року, то це не відповідає вимогам ст. 89 КК України і не є предметом цього апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: