Справа № 344/9045/15-к
Провадження № 1-кс/344/2460/15
У Х В А Л А
03 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 17/06/2015 р., -

ВСТАНОВИВ:
до Івано-Франківського міського суду звернулась ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зі скаргою на постанову слідчого СВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 17/06/2015 р., якої частково відмовлено в задоволенні клопотання скаржника, також скаржники просили суд зобов`язати слідчого винести постанову про призначення судово-технічної експертизи щодо часу виготовлення підпису та дати ОСОБА_6 , способу виготовлення відтиску печатки, відповідності відтиску оригіналу, зобов`язати слідчого призначити судово-почеркознавчу експертизу.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу з підстав, що в ній зазначені. Скаржник надала суду пояснення про те, що вилучення документів, про що вона просить суд необхідно здійснити у місцевого суду Львівської області, а оскільки у неї є інформація, що відповідний суддя має намір використати відпустку, то це не перешкодить йому у розгляді справи, яка перебуває на розгляді, а також надасть можливість провести спірну експертизу.

В судовому засіданні слідчий заперечив скаргу з тих підстав, що ним вже було призначено судово-технічної експертизу і вирішено питання, які підлягали вирішенню за ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області в даному кримінальному провадженні.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже учасники, які не з`явивлись в судове засідання і заздалегідь не повідомили суду про поважність причин своєї неявки в такий спосіб реалізували на власний розсуд право на участь в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні обставини.

10/06/2015 р. скаржник подала слідчому клопотання про призначення експертиз.

17/06/2015 р. слідчим ОСОБА_4 клопотання частково задоволено, а іншій частині відмовлено у зв`язку з тим, що документ, який є доказом в кримінальному провадженні повинен зберігатись у відповідному кримінальному провадженні і не може бути витребуваний у суду на час розгляду відповідного кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17/06/2014 р. постанову Івано-Франківського міського суду від 20/12/2013 р. залишено без змін.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В ст. 26 КПК України вказано, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій і він уповноважений проводити слідчі дії; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом , здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В ст. 343 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися прийняття незаконного рішення.

До завершення судового розгляду обвинувального акту, складеного слідчим і затвердженого прокурором вплив на них з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися прийняття незаконного рішення в будь-якій формі заборонений, оскільки розпочате кримінальне провадження не завершено.

Подання необґрунтованих клопотань, спрямовано на затягування досудового слідства.

Клопотання в частині вилучення у суду, який розглядає кримінальне провадження доказів із відповідного кримінального провадження спрямовано порушення правового регулювання відносин в цій сфері і є правовим нігілізмом, оскільки ніким не може бути витребувано у суду докази із відповідного провадження, до того часу, поки суд не завершить провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відоповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Таким чином національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України скаржнику не гарантується право на вилучення у суду, який розглядає провадження доказів із відповідного провадження. Саме слідчий самостійно або на основі клопотань зацікавлених сторін визначає необхідність збирання доказів, серед яких є призначення експертизи, він визначає перелік питань, які необхідно поставити експерту. При цьому слідчого не може бути зобов`язано призначити експертизу, яку він, відповідно до його пояснення, вже раніше призначив.

Таким чином скарга позбавлена будь-яких правових підстав, у зв`язку з цим вона є формою зловживання правом на звернення до суду, однак суд не є засобом для сторін і не толерує зловживання ними правами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1