АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді Шевченко Н.О.

суддів Воловик
Н.Ф., Пістун А.О.

при секретарі
Євтодій К.С.

за участю
прокурора Троцик С.В.

потерпілих
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника
потерпілої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши 24 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в
м.Кривому Розі апеляційні скарги
прокурора та представника потерпілої
ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного
суду м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2013
року, яким

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
Криворізького р-ну с.Надеждівки,
громадянин України, одружений, освіта
середня-спеціальна, не працюючий,
раніше не судимий, проживаючий АДРЕСА_1

засуджений за ст.286 ч.2 КК України до
покарання у вигляді 4 років позбавлення
волі без позбавлення права керування
транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України його
звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на 2 роки з
покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст.76 КК України

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним в
тому, що він 28.09.2012р. приблизно о 12.00год,
керуючи автобусом «Mersedes-Benz 312»
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись
проїзною частиною дороги по вул.ХХ-го
Партз'їзду з боку вул.Ногіна в напрямку
вул.Ватутіна в м.Кривому Розі, навпроти
будинку № 2 вул.ХХ-го Партз'їзду
відволікся та не впорався з керуванням
в порушення вимог п.2.3 б) Правил
дорожнього руху України, якими
передбачено:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього
руху водій зобов'язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі.

Внаслідок цього ОСОБА_5 допустив
зіткнення з нерухомим автомобілем
«КрАЗ», який стояв на дорозі.

В результаті ДТП пасажири автобуса
«Mersedes-Benz 312» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були
травмовані.

Згідно висновку судово-медичного
експерта № 2375 від 12.11.2012р. потерпілій
ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження
у вигляді садна з набряком м'яких
тканин обличчя, струс головного мозку,
шкіряної рани правого передпліччя,
закритого уламкового перелому правої
променевої кістки, відриву
шилоподібного відростка голівки
ліктьової кістки, закритого
внутрішньо-суглобного уламкового
перелому лівої великогомілкової
кістки зі зміщенням, синця правої
гомілки, травматичний шок І ступеню,
які за своїм характером відносяться до
середнього ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень за ознакою тривалого розладу
здоров'я, більше 21 доби.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №2344 від 7.11.2012р. потерпіла
ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у
вигляді забійної рани та синця обличчя,
струсу головного мозку, контузії
правого ока, вдавленого перелому
верхньої щелепи праворуч, перелому
скроневого відростка виличної кістки
праворуч з кутовою деформацією,
пошкодження латеральної задньої та
медіальної стінок правої гайморової
пазухи, пошкодження латеральної стінки
правої орбіти, які за своїм характером
відносяться до середнього ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою
тривалого розладу здоров'я, більше 21
доби.

Відповідно до висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 139 від
9.08.2013р. у потерпілої ОСОБА_1 в середині
третини обличчя праворуч зовнішнього
краю орбіти є косметичний дефект
скуло-челюсного комплексу, який є
наслідком травми, отриманої 28.09.2012р. при
ДТП, який є невиправним і може бути
розцінений як тяжке тілесне
ушкодження, якщо буде визнано таким, що
знівечило обличчя.

В апеляційній скарзі прокурор просить
вирок суду скасувати у зв'язку з
невідповідністю призначеного судом
покарання тяжкості злочину і особі
обвинуваченого, та неправильним
застосуванням кримінального закону та
постановити свій вирок, яким
призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами на 3 роки. На підставі ст.75 КК
України звільнити його від відбування
основного покарання з іспитовим
строком на 2 роки та покладенням на
нього обов'язків, передбачених п.п.2,3,4
ст.76 КК України. Задовольнити цивільний
позов ОСОБА_1 та стягнути на її користь
матеріальну шкоду 4539,49грн., моральну
шкоду в сумі 120000грн., на користь
потерпілої ОСОБА_2 стягнути
матеріальну шкоду 2982,92грн., моральну
шкоду в сумі 60000грн. В решті вирок
залишити без змін. В обґрунтування
посилається на те, що ОСОБА_5 свою вину
визнав частково та не погодився з
розміром відшкодування шкоди,
заявленим потерпілими, вказав, що
частину він відшкодував і цього
достатньо. Також судом не враховано, що
потерпілі отримали не лише фізичні
ушкодження, але й понесли, продовжують
та будуть нести моральні страждання,
але обґрунтованість заявлених
позовних вимог в частині відшкодування
шкоди суд не досліджував.

В апеляційній скарзі представник
потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить вирок
скасувати з підстав невідповідності
призначеного судом покарання тяжкості
кримінального правопорушення та
неправильного вирішення позову, та
постановити новий вирок, яким
призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 4
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортним засобом
на три роки. На підставі ст.75 КК України
звільнити від відбування основного
покарання з випробуванням строком на
два роки. Цивільний позов потерпілої
ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі
та стягнути на її користь у
відшкодування моральної шкоди 120000грн.
В обґрунтування посилається на те, що в
судових дебатах потерпіла наполягала
на застосуванні додаткового покарання.
Судом безпідставно було залишено позов
без розгляду та порушено право
потерпілої на відшкодування моральної
шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав
заперечення на скарги, в якому просив
вирок суду залишити без змін, вважаючи
його законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, прокурора,
потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
представника потерпілої ОСОБА_3, які
підтримали апеляційні скарги,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його
захисника ОСОБА_4, які заперечували
проти задоволення скарг, вивчивши
матеріали провадження, перевіривши
аргументи скарг, зіставивши їх з
наявними матеріалами, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286
КК України при обставинах, викладених у
вироку суду, в апеляційних скаргах не
оскаржуються, тому у відповідності до
ст.404 КПК України законність та
обґрунтованість вироку в цій частині
апеляційним судом не перевіряється.

На думку колегії суддів доводи скарг
прокурора та представника потерпілої
про безпідставне незастосування
додаткового покарання заслуговують на
увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд
при призначенні покарання повинен
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд
першої інстанції не в достатній мірі
врахував те, що він скоїв тяжкий злочин,
свою провину визнав частково, та
помилково врахував як пом'якшуючу
обставину добровільне відшкодування
збитків. Цивільні позови потерпілих
обвинувачений визнав частково,
частково відшкодував збитки
потерпілій ОСОБА_1 лише 3000грн, ОСОБА_2 -
7071грн.

Колегія суддів вважає
безпідставним посилання суду на те, що
робота водія є основним джерелом
доходів обвинуваченого, оскільки
підтвежджуючі такий висновок
документи в матеріалах провадження
відсутні. Як вбачається з матеріалів та
підтверджено обвинуваченим ОСОБА_5, він
не працює з моменту скоєння ДТП.

За таких обставин призначене ОСОБА_5
покарання без позбавлення права
керування транспортними засобами є
явно несправедливим, тому в частині
призначення покарання ОСОБА_5 колегія
суддів вважає вирок підлягає
скасуванню з прийняттям в цій частині
нового рішення відповідно до вимог
ст.409 КПК України.

Що стосується апеляційних вимог щодо
задоволення цивільних позовів
потерпілих, то колегія суддів вважає
правильним рішення суду про
необхідність вирішеня позовів в
цивільно-правовому порядку, оскільки
відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, (як в даному випадку),
зобов'язана сплатити потерпілим
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою, якщо цього
відшкодування буде недостатньо для
повного відшкодування завданої шкоди.

В апеляційному суді учасники
провадження не заявили клопотань про
повторне дослідження обставин щодо
цивільного позову та дослівдження
доказів, які не досліджувались судом.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України у
зв'язку з неповнотою судового слідства
щодо цивільного позову, відсутністю в
провадженні даних про виплату
страхового відшкодування та
відсутністю клопотань апеляційний суд
позбавлений можливості прийняти
законне та обгрунтоване рішення щодо
цивільного позову.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_5, колегія суддів враховує
характер, ступінь тяжкості і наслідки
скоєного кримінального
правопорушення, каяття у скоєному, дані
про його особу, часткове відшкодування
шкоди, і вважає, що обвинуваченому
необхідно основне покарання залишити
без змін та призначити йому додаткове
покарання - позбавлення права
керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.405-407 КПК України,
колегія суддів

З А С У Д И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та
представника потерпілої ОСОБА_3
задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2013 року у
відношенні ОСОБА_5 в частині
призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_5 винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.286 ч.2 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 4
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_5 від відбування
основного покарання з випробуванням
строком на 2 роки з покладенням на нього
обов'язків не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично
з'являтись на реєстрацію до
кримінально-виконавчої інспекції.

В іншій частині вирок залишити без
змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня його
проголошення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

________________________________________________________________________
_____

провадження №11-кп/774/374/К/2013
Суддя 1 інстанції
Власенко М.Д.

категорія ст.286ч.2 КК України
Доповідач суддя
Шевченко Н.О.