У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів
за участю: прокурора захисника

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 7 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілої
ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_1

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за ст. 116 КК України на
п'ять років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України її звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки.

Постановлено стягнути із засудженої на користь потерпілої ОСОБА_2 4090
гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 гривень - моральної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2006 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 27 червня 2005 року приблизно о 23-й
годині 30 хвилин за місцем проживання - у квартирі АДРЕСА_1 вчинила умисне
вбивство колишнього чоловіка ОСОБА_3 у стані сильного душевного хвилювання, що
раптово виникло внаслідок протизаконних дій з боку останнього.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 посилається на допущені органами досудового слідства та судами істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, що потягло за собою неправильне застосування
кримінального закону, та призначення ОСОБА_1 надмірно м'якого покарання.

Зокрема, у скарзі йдеться про те, що
органами досудового слідства не вжито передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи та не дано
належної оцінки доказам, які є в справі.

Потерпіла зазначає, що органи досудового слідства без наведення відповідних
мотивів перекваліфікували дії ОСОБА_1 з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК
України , а потім - на ст. 116 КК
України.

ОСОБА_2 вказує, що поза увагою досудового слідства залишилось те, що на
місці вчинення злочину було виявлено два ножі та багато речей зі слідами крові
, а на тілі потерпілого - 19 ножових
поранень, вісім з яких в області спини, що може свідчити про вчинення умисного
вбивства її сина засудженою ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4.

Потерпіла просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1, а справу - направити на нове
розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення
захисника-адвоката ОСОБА_5, який просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_1 - без зміни; думку прокурора, який просив касаційну
скаргу задовольнити частково, скасувати ухвалу апеляційного суду щодо
засудженої, а справу - направити на новий апеляційний розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить
дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного,
повного і об'єктивного дослідження обставин справи.

Відповідно до ст. 67 КПК України суд, прокурор, слідчий і особа, яка
проводить дізнання, оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи
в їх сукупності, керуючись законом.

Проте в справі щодо ОСОБА_1 органами
досудового слідства і судами не дотримано цих вимог закону, що вплинуло на
обґрунтованість постановлених в справі рішень.

Як видно з матеріалів справи, 28 червня 2005 року відносно ОСОБА_1 була
порушена кримінальна справа за ч.1 ст. 115 КК України, яка вже через день,
тобто 30 червня 2005 року без будь якого обґрунтування, була закрита.

Того ж дня, тобто 30 червня 2005
року відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ст. 118 КК України.

3 жовтня 2005 року орган досудового
слідства, не вживаючи всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, що є
порушенням вимог ст. 22 КПК України, перекваліфікував дії ОСОБА_1 зі ст. 118 КК
України на ст. 116 КК України, по суті без обґрунтування свого висновку та
належного дослідження й аналізу усіх зібраних доказів, що могли мати істотне
значення для з'ясування змісту суб'єктивної сторони діяння ОСОБА_1

Так, за висновком судово-медичної експертизи № 192/2778 від 30 серпня 2005
року на трупі ОСОБА_3 виявлено 19 ножових поранень, розташованих на різних
ділянках тіла, з яких 8 - на спині. При цьому експерт зазначив, що лише частина
з цих восьми поранень могла утворитися за обставин, викладених ОСОБА_1 Крім
того, у висновку вказано, що всі виявлені на тілі поранення призвели до
смерті ОСОБА_3 (т. а.с. 116).

Як видно з протоколу огляду місця події та висновку експерта № 98/ц від 22
липня 2005 року, на кухні квартири, де мешкали ОСОБА_3 та ОСОБА_1, було
виявлено та вилучено два кухонних ножі зі слідами крові, яка могла походити від
потерпілого (т.1 а.с. 18-19, 140-142).

Проте орган досудового слідства, надавши для проведення судово-медичної
експертизи речових доказів обидва ножі та шматки шкіри трупа лише з трьома
ранами, встановив, що ці поранення
спричинені одним з ножів. При цьому питання щодо предмета, яким були спричинені
ще 16 поранень, та механізму спричинення цих поранень слідством належним чином
не з'ясовувалося.

З місця події, причому з різних приміщень квартири, було вилучено дві чоловічі сорочки,
наволочку, рушник, на яких виявлені плями бурого кольору, проте на експертне
дослідження ці речі надані не були, як і не було з'ясовано, кому належать вказані сорочки, та походження
виявлених на них плям (т.1 а.с. 23).

Органом досудового слідства належним чином не з'ясовано походження
численних плям бурого кольору, виявлених в усіх кімнатах квартири та коридорі.

Належним чином не перевірені показання ОСОБА_4 щодо заподіяння йому ОСОБА_3
таких тілесних ушкоджень, від яких він втратив свідомість на тривалий час.

Стан сильного душевного хвилювання, про який ідеться в ст. 116 КК України,
- це стан фізіологічного афекту, що являє собою короткочасну інтенсивну емоцію,
яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над
своїми діями і здатність керувати ними. Тому для вирішення питання, чи
перебувала у такому стані ОСОБА_1, учиняючи вбивство свого колишнього чоловіка,
орган досудового слідства, не обмежуючись лише висновком амбулаторної
комплексної психологопсихіатричної експертизи та показаннями обвинуваченої, мав
на підставі сукупності всіх доказів, зібраних у справі, належним чином
з'ясувати, коли ж саме у неї виник стан сильного душевного хвилювання і коли він
минув, протягом якого часу і якими саме предметами потерпілому були спричинені
19 ножових поранень. Проте досудовим слідством і ці питання належним чином
з'ясовані не були.

Як видно з матеріалів справи, у судовому засіданні представник потерпілої
заявляв клопотання про направлення справи на додаткове розслідування з мотивів
неповноти і неправильності досудового слідства, проте суд, не мотивуючи свого рішення, як це передбачено ст. 281 КПК
України, відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.

Отже, неналежне виконання органом
досудового слідства і судом вимог, передбачених ст.ст. 22, 64, 66, 67 КПК
України, однобічна оцінка доказів, зокрема показань ОСОБА_1, ОСОБА_4, висновків
проведених у справі експертиз, залишення поза увагою інших конкретних обставин
справи, які могли істотно вплинути на висновки органу досудового слідства та в
подальшому і суду про визначення змісту суб'єктивної сторони злочинного діяння,
вчиненого щодо ОСОБА_3, та юридичну кваліфікацію дій винної особи, потягли за
собою постановлення необгрунтованих
судових рішень щодо ОСОБА_1, які підлягають скасуванню з підстав, передбачених
ст. 398 КПК України, а справа - направленню на нове розслідування.

Органу досудового слідства під час нового розслідування необхідно усунути
зазначені порушення закону, відповідно до вимог ст. 22 КПК України повно,
всебічно і об'єктивно дослідити всі обставини справи та на підставі аналізу й
оцінки зібраних доказів прийняти обґрунтоване рішення щодо юридичної
кваліфікації дій ОСОБА_1

Органом досудового слідства мають бути перевірені й інші наведені у
касаційній скарзі потерпілої доводи.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 395,396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України,-

у х в а л и л а :

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити. Вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 19 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 21 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
нове розслідування.

судді:

Скотарь А.М. Кривенда О.В. Школяров В.Ф.