АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/630/15 Справа № 695/2633/14-к Категорія: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.12.2010 р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 187 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, 15.03.2011 року Апеляційним судом Черкаської області вирок змінено, застосовано ст. 69 КК України, термін відбування покарання пом`якшено до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 31.10.2014 р. Золотоніським міськрайонним суду Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 02.02.2015 р. ухвалою Апеляційного суду Черкаської термін відбування покарання пом`якшено до 1 року позбавлення волі,

засуджено за:

- ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31.10.2014 р. та призначено остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вирішена доля процесуальних витрат, відповідно до положень ст. 124 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 24.05.2014 року близько 15 год. із під`їзду будинку АДРЕСА_2 таємно, з корисливою метою викрав велосипед марки «Avanti pacific», що належав ОСОБА_10 чим спричинив останній матеріальних збитків на суму 2438, 24 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судового рішення у зв`язку з невідповідністю покарання призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі па підставі ч. 4 ст. 70 КК України повністю зарахувати до основного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком Золотоніського міськрайонного суду 31.10.2014, який ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 02.02.2015 змінено в частині призначеного покарання і призначено 1 рік позбавлення волі з яких ОСОБА_7 відбув 7 місяців, тому остаточно призначити 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та при призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, оскільки судом першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.337 КПК України судове засідання проведене стосовно особи, якій не висунуте обвинувачення.

В апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 порушується питання про скасування вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року та направлення кримінальної справи на нове досудове розслідування для перекваліфікації його дій за ст.ст.198, 396 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення його апеляції зі змінами, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити апеляцію обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Виходячи з положень ст. 374 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_7 не дотримався вищевказаних норм.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування не пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 , а лише висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в будь-якому разі був позбавлений можливості винести в даному провадженні законне судове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед інших відомостей, повинен місити формулювання пред`явленого особі обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на їх підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та правову кваліфікацію дій.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу по суті, міськрайонний суд не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, постановив вирок, який підлягає безумовному скасуванню і призначенню нового розгляду в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Суду першої інстанції слід врахувати вказівки апеляційного суду, викладені в мотивувальній частині ухвали та, відповідно ч.3 п.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого провадження повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити часткового. Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити повністю.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року, відносно ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого провадження.

Головуючий :

Судді :