Справа № 11-300/2011
Провадження № 11/537/11
Категорія ст.172 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції Коновалова Н.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Хруняка Є.В.

суддів: Кукурудза Б.І., Фіцака Т.Д.,

з участю прокурора Журавльва Є.Є.,

засудженої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Яблунька Богородчанського району, Івано-Франківської області, жителька м. Івано-Франківська, вул. Галицька, 167/12, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, інвалід другої групи, приватний підприємець, раніше не судима, громадянка України, -

засуджена за ст. 172 ч.1 КК України на 510 гривень штрафу; за ст. 172 ч.2 КК України на 850 гривень штрафу; за ст. 366 ч.1 КК України на 600 гривень штрафу.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено їй покарання - 850 гривень штрафу.

Вирішено питання, щодо речового доказу.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишено попередньо обраний, підписку про не виїзд.

Згідно з вироком, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_2 працюючи приватним підприємцем, та здійснюючи свою підприємницьку

діяльність в перукарні "Іріда", що знаходиться в м. Івано - Франківську по вул. Галицькій, 169, з 15 вересня 2010 року, нею фактично прийнята на роботу адміністратором Мокляк Л.Д., а з по

чатку листопада 2010 року нею фактично прийнята на роботу майстром манікюру ОСОБА_3, крім того з початку грудня 2010 року нею фактично прийнята на роботу перукарем неповнолітня ОСОБА_4 і, з цього часу вони виконували свої трудові обовязки і підлягали внутрішньому трудовому розпорядку, виконують вимоги керівника, тобто перебувають у фактичних відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 та несли повний обсяг прав та обовязків працівників, прийнятих на роботу за трудовим договором. Про те, ОСОБА_2, в порушення законодавства України про працю, не уклала трудові договори з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та не зареєструвала їх у державній службі зайнятості.

В подальшому, починаючи з вересня 2010 року, ОСОБА_2, вносила до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за третій, четвертий квартал 2010 року, які подала до державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, завідомо неправдиві відомості щодо фактичної чисельності найманих працівників, їх ідентифікаційних номерів, сум нарахованого та виплаченого доходу та сум утриманого податку, не врахувавши в даних офіційних документах фактичні трудові відносини з вищевказаними найманими працівниками і як наслідок не сплачувала за них відповідні податки і відрахування.

У своїй апеляції засуджена ОСОБА_2 вважає, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду викладених у ньому фактичним обставинам справи, грубі порушення судом норм процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Просить вирок суду скасувати, провадження у кримінальній справі про її обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 172 ч.1, 172 ч.2, 366 ч.1 КК України закрити за відсутністю в її діях складу злочину.

До початку слухання справи апеляційним судом по суті, нею внесено зміни до апеляції, в якій вона ставить питання про скасування вироку і провадження в справі відносно неї закрити на підставі ст.48 КК України, звільнивши її від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, засуджену та її захисника, які підтримали апеляцію, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, а апеляція та зміни до неї безпідставні, перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволення з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженої ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку та про кваліфікацію її неправомірних дій, ніким не оскаржений і в апеляційному порядку не переглядається.

Що стосується призначеного покарання, то відповідно до вимог до ст.65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції дотримані.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з доводами, які викладені в апеляції у зміненому вигляді, можна погодитися виходячи з наступного.

Згідно ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде встановлено, що на час розслідування або розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність, або ця особа перестала бути суспільною небезпечною.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.172 ч.ч.1,2, 366 ч.1 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ст.7 КПК України, суд вправі звільнити засуджену від кримінальної відповідальності, коли буде встановлено, що на час розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння, втратило суспільну небезпечність, або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Із матеріалів справи вбачається, що на час слухання справи судом першої інстанції, засуджена визнала свою вину у вчиненні порушень трудового законодавства, при цьому сприяла слідству та суду та в найкоротший час самостійно усунула порушення правил прийому на роботу працівників, які жодних претензій до неї не мають і добровільно відшкодувала всі відшкодування на користь держави.

З урахуванням наведеного, та те, що вона є інвалід 2 групи, виключно позитивно характеризується, тяжких наслідків щодо потерпілих та державним інтересам не наступило, то колегія суддів погоджується із апеляцією засудженої.

Керуючись ст.ст.365, 366, 367, 376 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 у зміненому вигляді задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 28 березня 2011 року скасувати.

На підставі ст.48 КК України звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки та провадження в справі відносно неї, закрити.

Судді: Є.В. Хруняк

ОСОБА_6

ОСОБА_7