провадження № 1-кп/200/211/2015 справа № 200/1084/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 року березня 11 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 064 0000090, справу за висунутим обвинуваченням проти:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровську, українця за національністю, з повною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 2012 року народження, непрацюючого, який постійно проживає в АДРЕСА_1 , раніше неоднократно судимого, останній раз 22.08.2012 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 у два роки один місяць позбавлення волі, з яких на підставі ст. 81 КК України за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2014 звільнений умовно-достроково на шість місяців 24 дні,
у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України,
В м. Дніпропетровську восьмого січня 2015 року близько 17 години 50 хвилин в кіоску на зупинці громадського транспорту напроти Торгівельно-розважального центру «Терра» на вулиці Панікахи, 15, з метою легкої наживи ОСОБА_5 з користі, зловживаючи довірою раніше знайомої ОСОБА_4 , умисно під приводом вигаданого телефонного дзвінка взяв з її рук переданий йому мобільний телефон "Alkatel 2005D" imei НОМЕР_1 в комплекті з сім-картою мобільного оператора "МТС" з підтвердженою передплатою телекомунікаційних послуг мобільного зв`язку на суму 14 гривень, після чого, скориставшись відверненою увагою потерпілої, яку пригостив кавою, недобросовісно використав сусідство по багатоквартирному будинку, щоб залишити місце злочину під виглядом нібито здійснюваних дзвінків, чим повторно протиправно заволодів чужим майном на загальну суму 573 гривень 20 копійок, яким розпорядилася на свій розсуд.
В судовому засіданні підсудний повідомив про укладення угоди про примирення з потерпілою від злочину за ч. 2 ст. 190 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 471 КПК України, підсудний і потерпіла визнали істинність встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодилися на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді обмеження волі строком на один рік зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. Суд не вбачає в угоді взятих на себе підсудним зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.
Потерпіла та підсудний скріпили своїми підписами угоду 11 березня 2015 року в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Підсудний письмово відмовилася від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора і потерпілої доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленого йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Взамін, потерпіла свідомо поступилася правом на зміну в подальшому розміру відшкодування шкоди і правом вимагати притягнення підсудного до відповідальності за злочин інакше як відповідно до формулювання цього обвинувачення. Тобто, як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд, ґрунтуючись на взаємних поступках, вільно розпорядилися лише своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.
Підсудний і потерпіла в судовому засіданні пояснили суду, що угоду вони уклали добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило свободу від самовикриття, підсудний не заявив, стверджуючи про відсутність у нього скарг на органи досудового розслідування та прокурора. Потерпіла, в свою чергу, наполягала на отриманні справедливої сатисфакції та дійсності примирення. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди і в досягненні примирення за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.
Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, речовим доказом по справі, а разом з тим і предметом злочину, є описаний потерпілою у заяві (т. 1 а.с. 5) мобільний телефон Alkatel 2005D з imei кодом НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 176-15 від 15.01.2015 (т. 1 а.с. 21-23) складає 559 гривень 20 копійок. У збуті зазначеного телефону за 350 гривень ОСОБА_5 прямо викривають відомості договору фінансового кредиту за № 6482 (т. 1 а.с. 34), з яких вбачається тотожність imei-коду телефону, переданого в заклад ПО Ломбард «Онікс» за пред`явленим підсудним паспортом, з тим, що вказаний в гарантійному талоні (т. 1 а.с. 10-11), наданому потерпілою на підтвердження свого права власності на телефон.
Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_5 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, правильно сторонами угоди кваліфіковані шахрайством за ч. 2 ст. 190 КК України за ознакою повторності, з приводу якого допускається укладення угоди згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України.
Внаслідок визнання обвинуваченим розміру шкоди у вартісному вираженні майна, що склало предмет злочину, взамін поступок потерпілої, якій повернуте таке майно без пошкоджень його цілісності, в угоді немає жодних домовленостей про порядок і строк відшкодування завданої шкоди та про строк вчинення будь-яких інших дій, які підсудний зобов`язався б вчинити на користь потерпілої.
Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Таким чином, в укладеній угоді покарання узгоджене з врахуванням характеру і тяжкості обвинувачення та інших обставин на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 цього Кодексу, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства в охороні прав і свобод людини та громадянина, у невідворотності справедливого покарання в міру своєї вини. Так само, узгоджені вид і міра покарання відповідно до застереження ч. 2 ст. 75 КК України допускають обумовлення в угоді звільнення від відбування покарання з випробуванням, а домовленості сторін угоди з цього приводу, маючи фактичне підґрунтя, відповідають суспільним інтересам ресоціалізації засуджених за допомогою, виключно, суспільно корисної праці, соціально-виховної роботи і громадського впливу.
Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які тому перешкоджали б відповідно до ст. 474 КПК України.
Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про примирення, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити узгоджене сторонами угоди покарання. На виконання ч. 3 ст. 75 КК України суду належить визначити тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на підсудного.
Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на підсудного. З метою забезпечення належної поведінки для запобіганням процесуальним ризикам відповідно до ст. 177 КПК України належить продовжити згідно з ч. 6 ст. 194 цього Кодексу застосовувати до підсудного запобіжний захід, обраний за ст. 179 КПК України під час досудового розслідування, що відповідно до ст. 132 КПК України має визнаватися виправданим.
Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,
Затвердити укладену ОСОБА_5 11 березня 2015 року угоду про примирення з ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.
ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені передбаченого в ч. 2 ст. 190 КК України шахрайства з призначенням узгодженого покарання в один рік обмеження волі, від відбування якого згідно ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язок відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
телефон "Alkatel 2005D" з imei-кодом НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутим у законне володіння за належністю;
протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.
ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили продовжити виконувати особисте зобов`язання в обсязі покладених на нього обов`язків слідчим суддею, залишивши застосований запобіжний захід без змін під контролем прокурора за його здійсненням.
Вирок набирає законної сили із плином 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, протягом яких підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги потерпілим і обвинуваченим з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання, а так само прокурором виключно з підстав затвердження угоди, яка не підлягає укладенню в рамках цього кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий