У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф. і Жука В.Г.

розглянула в судовому засіданні 25 січня 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. і
потерпілої ОСОБА_2. на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30
грудня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово
судимого, останнього разу -

21 грудня 1995 року
за ч. 2 ст. 196, ч. 2 ст. 140,

ч. 2 ст. 141 КК
України на п'ять років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 115 КК України на дванадцять років
позбавлення волі.

Суд визнав ОСОБА_1
винуватим у тому, що він 13 вересня 2001 року у стані сп'яніння в будинку, розташованому
по АДРЕСА_1 у м. Маріуполі, з неприязні вбив ОСОБА_3 Під час сварки він умисно
наніс потерпілому удар ножем у ділянку шиї та перерізав яремну вену, зовнішню і
внутрішню сонні артерії.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2006 року вирок залишено без
зміни.

У
касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
ухвалу апеляційного суду, а справу - направити на новий апеляційний розгляд.
Твердить, що він не мав умислу позбавляти життя потерпілого, а лише захищався
від протиправних дій останнього. Вважає, що призначене йому покарання є
суворим. Звертає увагу на порушення органом досудового слідства і судом його
права на захист.

Потерпіла
ОСОБА_2. у своїй касаційній скарзі ставить питання про скасування вироку й
ухвали щодо ОСОБА_1. і направлення справи на додаткове розслідування. Вважає,
що досудове і судове слідство були проведені однобічно, неповно, з істотними
порушеннями кримінально-процесуального закону. Твердить, що ОСОБА_1 вчинив
убивство потерпілого не один, а в групі з іншими особами. На її думку,
призначене винуватому покарання є м'яким.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Винуватість ОСОБА_1 в
умисному вбивстві за викладених у вироку обставин матеріалами справи доведена.
Суб'єктивна сторона складу злочину судом установлена правильно.

У даному
разі суд, як убачається з мотивувальної частини вироку, виходив із сукупності
всіх обставин вчиненого винуватим діяння. Враховано знаряддя злочину та спосіб
його вчинення, характер і локалізацію заподіяного потерпілому тілесного
ушкодження, поведінку винуватого, що передувала злочину, а також після нього,
ставлення ОСОБА_1 до наслідків своїх дій.

Сам засуджений, як видно з
протоколів його допитів на досудовому слідстві з участю захисника і в суді,
твердив, що під час застілля в нього з ОСОБА_3. виник конфлікт, в ході якого потерпілий отримав ножове поранення, а
він - втік.

За словами свідка ОСОБА_4,
ОСОБА_1 повідомив йому, що під час сварки з ОСОБА_3. він убив потерпілого.

За таких
обставин і враховуючи показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дані, які містяться в протоколі огляду місця події
та вилучення речових доказів з відбитками пальців рук, що згідно з висновками
судово-дактилоскопічної експертизи належать ОСОБА_1, дані висновків
судово-медичної експертизи, згідно з якими смерть ОСОБА_3 сталася внаслідок
одиночної різаної рани шиї з перетинанням яремної вени, внутрішньої і
зовнішньої сонних артерій, що ускладнилося недокрів'ям, дистрофічною зміною
внутрішніх органів і набряком головного мозку, походження зазначеної рани
можливе від дії леза ножа за обставин, про які повідомив засуджений, - суд
дійшов обгрунтованого висновку про те, що засуджений умисно позбавив життя
потерпілого, і правильно кваліфікував ці його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Будь-яких
даних про перебування ОСОБА_1 у стані необхідної оборони в матеріалах справи
немає.

Версія
про причетність до злочину інших осіб була предметом перевірки і не знайшла
свого підтвердження.

Покарання ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. Воно є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. У колегії суддів
немає підстав вважати це покарання надмірно м'яким чи суворим.

Досудове слідство, так
само як і судовий розгляд справи проведені з дотриманням вимог КПК України.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів не має підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КК України.

Керуючись ст. 394 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
засудженому ОСОБА_1. і потерпілій ОСОБА_2. в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Пивовар В.Ф.
Редька А.І.
Жук В.Г.