У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 жовтня 2008
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові рішення.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 30 березня 2007 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, неодноразово судимого, останній
раз вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 6 вересня 2005
року за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі, звільненого на
підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком два роки,

за ч.2 ст.121 КК України на сім
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено сім років два
місяці позбавлення волі.

За ст.15, ч.3 ст.262 КК України ОСОБА_1 виправдано,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, неодноразово судимого,

за ч.2 ст.289 КК України на п'ять років
позбавлення волі без конфіскації майна, ч.2 ст.121 КК України на сім років
позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_2
остаточно призначено сім років шість місяців позбавлення волі.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 5 квітня
2007 року на підставі ст.ст.409, 411 КПК України уточнено резолютивну частину
вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2007
року й визнано, що ОСОБА_1винуватий у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.121 КК України, і йому призначено сім років позбавлення волі, а на підставі
п.4 ст.71 КК України остаточно - сім років два місяці позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без
змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння за
попередньою змовою з ОСОБА_2 7 жовтня
2006 року у с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області умисно завдали
ОСОБА_3численні удари по голові та тулубу кулаками й ногами, спричинивши тяжкі
тілесні ушкодження, від яких він помер.

Крім того,ОСОБА_2 засуджено за те, що
він 17 вересня 2006 року о 13 год. в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області
з підсобного приміщення будинку АДРЕСА_1 незаконно заволодів мотоциклом “Ява -
350-634”, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4

За змістом касаційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на безпідставність
засудження за ч.2 ст.121 КК України з огляду на те, що завдані ним ОСОБА_3удари
не могли спричинити його смерть, наявність істотних порушень органами
досудового слідства вимог кримінально - процесуального закону, а також на
порушення апеляційним судом вимог ст.377 КПК України, просить судові рішення
щодо нього скасувати й справу направити на новий судовий розгляд.

Судові рішення щодо ОСОБА_2 у касаційному порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка частково підтримала касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 та, звертаючи увагу на порушення апеляційним судом вимог
ст.377 КПК України, просила ухвалу щодо ОСОБА_1 та в порядку ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати й справу направити на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги й доповнень,
колегія суддів уважає, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.377 КПК України в ухвалі
апеляційного суду повинні бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення.

Як убачається зі справи, не погоджуючись із вироком, ОСОБА_1в апеляції
просив вирок змінити й пом'якшити йому покарання. Однак у подальшому у своїх
доповненнях до апеляції засуджений порушував питання про скасування вироку щодо
нього та направлення справи на новий судовий розгляд або на додаткове
розслідування з мотивів однобічності та неповноти досудового та судового
слідства (т.2, а.с. 362 - 367, 369). На обґрунтування своїх вимог він наводив змістовні
доводи, які стосувалися істотних порушень органами досудового слідства та судом
вимог кримінально - процесуального закону, а саме, порушення органами
досудового слідства його права на захист, яке виразилося в незаконному
затриманні, несвоєчасному наданні захисника та незаконних методах слідства.

Не погоджувався засуджений ОСОБА_1також із висновками суду першої інстанції
щодо винуватості його в інкримінованому злочині. Зокрема, він указував, що суд
першої інстанції визнав його винуватим у вчиненні злочину на підставі
сфальсифікованих органами досудового слідства матеріалів кримінальної справи,
висновок суду про його участь за попередньою змовою з ОСОБА_2 у побитті ОСОБА_3
ґрунтується на припущеннях та показаннях, які він давав на початку досудового слідства під впливом фізичного
примусу.

Заперечуючи свою винуватість, ОСОБА_1в доповненнях до апеляції звертав увагу на те, що суд
обґрунтував свої висновки, посилаючись на показання свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, однак не врахував при цьому
докази, які його виправдовують, і, зокрема, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9

Не вважав законним і обґрунтованим вирок й засуджений ОСОБА_2, який теж
подав апеляцію з наступними доповненнями, у яких зазначав про однобічність та
неповноту досудового та судового слідства.

Відповідно до вимог закону апеляційний суд повинен був ретельно вивчити й
проаналізувати доводи, зазначені в апеляціях засуджених та доповненнях до них,
з урахуванням наявних у справі доказів із тим, щоб жоден із них не залишився
без відповіді в ухвалі. Крім того, залишаючи вирок без змін, в ухвалі необхідно
було навести обґрунтовані міркування, якими спростовуються викладені в
апеляціях доводи, і послатись на відповідні докази.

Разом із тим, як убачається з ухвали, колегія суддів апеляційного суду
розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 лише в частині суворості призначеного покарання, не звернувши увагу на доводи його
доповнень до апеляції.

Спростовуючи доводи ОСОБА_2, апеляційний суд обмежився лише перерахуванням
доказів, які, на думку колегії суддів, підтверджують винуватість засуджених у
вчиненні інкримінованих злочинів.

За таких обставин колегія суддів касаційного суду погоджується з доводами
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 про порушення апеляційним судом вимог
ст.377 КПК України й вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції не може бути
визнана законною та обґрунтованою, а тому її слід скасувати, і справу направити
на новий апеляційний розгляд.

Ураховуючи, що апеляційна інстанція порушила
вимоги ст.377 КПК України і при перевірці апеляції засудженого ОСОБА_2, ухвала щодо останнього також у порядку ст.395 КПК України
підлягає скасуванню.

У зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально -
процесуального закону апеляційною інстанцією, колегія суддів касаційного суду
позбавлена можливості оцінити інші доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо
істотних порушень досудовим слідством та судом вимог закону, так як апеляційний
суд аналогічні доводи апеляції ОСОБА_1 не розглянув, й докази на їх підтвердження чи спростування не
перевіряв.

При новому розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку суд повинен
ретельно перевірити зібрані в справі докази, дати їм та висновкам суду першої
інстанції належну оцінку, ухваливши, при необхідності, рішення про проведення
судового слідства, перевірити доводи апеляцій ОСОБА_1 та ОСОБА_2, доповнень до
них, врахувавши доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_1, й прийняти
належне рішення та викласти його у відповідному процесуальному документі згідно
з вимогами закону.

Апеляційному суду також необхідно звернути увагу на законність постанови
суду від 5 квітня 2007 року, якою на підставі ст.ст.409, 411 КПК України
уточнено резолютивну частину вироку щодо ОСОБА_1 й виключено рішення суду про
призначення засудженому за ч.2 ст.121 КК України додаткового покарання у виді
конфіскації всього майна, яке є його власністю. Зокрема, вказані норми закону
підлягають застосуванню при вирішенні питань про всякого роду сумніви й
протиріччя, що виникають при виконанні вироку після набрання ним законної сили.

Разом із тим, постанова винесена до набрання вироком законної сили. Окрім
того, уточнення призначеного засудженому покарання, що впливає на зміст вироку,
в порядку ст.ст.409, 411 КПК України неприпустиме.

На підставі наведеного й, керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2007 року щодо
ОСОБА_1 та в порядку ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний розгляд до апеляційного суду Одеської області в
іншому складі суддів.

Судді:

В.М.КОНОВАЛОВ О.Т.КУЗЬМЕНКО
Г.В.КАНИГІНА