Справа № 1419/1489/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2013 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Баранкевич В.О.,

при секретарі Андрусенко В.А.,

за участю прокурора Тірона С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Бутки - Снивидовицькі Рокітнивського району Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, невійськовозобов'язаного, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, пенсіонер, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в скоєнні злочинів, передбачених ч.4,5 ст.27, ч.2 ст.194, ч.1 ст.304 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с.Воронцівка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, не працюючого, невійськовозобов'язаного, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2011 року близько 12.00 год. підсудний ОСОБА_1 на ґрунті раніше виниклих неприязнених відносин з потерпілою ОСОБА_3, пов'язаних з розподілом майна спільного бізнесу став виношувати наміри, направлені на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме автомобіля марки «ІВЕКО» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить потерпілій гр.ОСОБА_3 та знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_3

В цей же день підсудний ОСОБА_1, реалізуючі свої злочинні наміри, запросив неповнолітнього жителя АДРЕСА_2 ОСОБА_2 до себе додому за адресою: АДРЕСА_1. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_1 при розмові з ОСОБА_2 вступив з ним в злочинний зговір, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, при цьому визначив об'єкт посягання, а саме автомобіль марки «ІВЕКО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 двохлітрову пляшку з сумішшю бензину та мастила, при цьому оговорив, що за виконання вказаного доручення ОСОБА_2 отримає грошові кошти в сумі 600 грн.

29.04.2011 року приблизно о 00.00 год. підсудний ОСОБА_2, реалізуючі спільний з ОСОБА_1 намір, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме автомобіля марки «ІВЕКО» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить потерпілій ОСОБА_3, направився в АДРЕСА_3, де біля житлового будинку АДРЕСА_3 знаходився вказаний автомобіль та, реалізуючі спільний намір, облив переднє ліве колесо сумішшю поливно - мастильних матеріалів, яку отримав від ОСОБА_1 та підпалив його. В результаті підпалу автомобіль «ІВЕКО» було пошкоджено вогнем, чим потерпілій ОСОБА_3 спричинено матеріальної шкоди на суму 286 069 грн. 26 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєному злочині визнав повністю та в судовому засіданні пояснив, що в кінці квітня 2011 року він сидів біля магазину в с.Острівське Новоодеського району Миколаївської області з ОСОБА_6. До них в той час під'їхав ОСОБА_1 та відізвав ОСОБА_2 у сторону та спитав у ОСОБА_2 чи не хоче він заробити гроші, на що останній відповів, що хоче. Тоді ОСОБА_1 сказав, що заплатить ОСОБА_2 600 грн. за те, щоб він спалив маршрутку, а якщо проколе колеса заплатить по 50 грн. за кожне колесо. ОСОБА_1 пояснив ОСОБА_2, що маршрутка стоїть в кінці села, але не повідомив чия це була маршрутка. Приблизно о 00.00 год. в той же день ОСОБА_2 підпалив маршрутку. Облив бензином, який приніс з собою та отримав від ОСОБА_1, переднє ліве колесо автомобіля, кинув сірник та втік. В ту ніч ОСОБА_2 йшов з с.Воронцівка Новоодеського району Миколаївської області до с.Острівське Новоодеського району Миколаївської області разом з ОСОБА_7, який є його знайомим. ОСОБА_7 нічого не знав про наміри ОСОБА_2, він, коли прийшли в село пішов в один бік, а ОСОБА_2 - в другий. ОСОБА_7 бачив у ОСОБА_2 пляшку з бензином, але нічого не питав в цього приводу. Ні на яку рибалку ОСОБА_2 в той день не збирався. Бензин брав у ОСОБА_1 саме для підпалу автомобіля. Крім того, як пояснив ОСОБА_2, ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді неодноразово запрошував ОСОБА_2 до себе додому, пригощав спиртними напоями та схиляв останнього змінити свої показання, які він давав на досудовому слідстві. ОСОБА_2 також вказав, що він уїхав на сьогоднішній день працювати в Баштанській район Миколаївської області, так як він боїться ОСОБА_1

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в злочині, в якому він обвинувачується, не визнав та пояснив, що на початку травня 2011 року він дійсно чув від жителів АДРЕСА_1, в якому він проживає про те, що у ОСОБА_3 згоріла їх маршрутка, але він до цього ніякого відношення не має. Також ОСОБА_1 пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_3 були конфлікти на ґрунті того, що у них був спільний бізнес, але він ніколи нічого поганого їм не робив та їм не погрожував. ОСОБА_2 дійсно просив у ОСОБА_1 бензин, щоб поїхати на мотоциклі на рибалку. Та ОСОБА_1 дав йому бензин саме для поїздки на рибалку. Йому не зрозуміло чому ОСОБА_2 його оговорює. ОСОБА_1 також вказав, що ОСОБА_2 страждає якимось психічним розладом, про що всім відомо в селі, може з цієї причини і оговорює його.

Крім особистого, визнання своєї вини ОСОБА_2, провина обох підсудних у скоєнні ними злочину підтверджується зібраними по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона із своїм чоловіком дійсно знають ОСОБА_1 Їх сім'ї майже одночасно приїхали на постійне місце проживання в АДРЕСА_3. Спочатку відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були дружні. Разом із дружиною ОСОБА_1 потерпіла вела бізнес. У них був спільний магазин, в якому вони торгували по черзі та чергували в магазині по черзі. Потім бізнес розділили та стали торгувати окремо. Потерпіла відкрила магазин в АДРЕСА_4 та торгувала разом із ОСОБА_8, а ОСОБА_1 відкрив магазин в м.Нова Одеса Миколаївської області. Після цього між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникли неприязнені стосунки. ОСОБА_1 весь час погрожував ОСОБА_3, що спалить магазин, та був випадок, коли він намагався це зробити. 29.04.2011 року потерпіла разом із чоловіком була в Житомирській області, куди їй передзвонила її мати та повідомила, що повністю згоріла їх маршрутка. Потерпіла почала дзвонити до ОСОБА_9, ОСОБА_10. Повернувшись додому до АДРЕСА_3 потерпіла побачила маршрутку, яка згоріла повністю. Потерпіла звернулася до міліції. 04.05.2011 року до потерпілої підійшов ОСОБА_11 та повідомив їй, що він знає хто підпалив маршрутку та сказав, що це зробив ОСОБА_2, а найняв його ОСОБА_1. Він це знає, так як при спільному вживанні спиртних напоїв йому про це розповів ОСОБА_12. Також, як повідомив ОСОБА_11 про це знає ОСОБА_7. Потерпіла поїхала до ОСОБА_7, та він їй розповів, що ОСОБА_2 йому говорив, що він спалив маршрутку. Крім того, як пояснила потерпіла до ОСОБА_2 вона претензій не має, тай як він страждає розумовою відсталістю, про що в селі всі знають. ОСОБА_2 визнав свою вину повністю, вибачився перед нею. Потерпіла також вважає, що винен в цьому злочину ОСОБА_1, так як ОСОБА_2 хворий, а ОСОБА_1 цим скористався. З ОСОБА_1 потерпіла не примирилася, ніяких вибачень перед нею він не робив.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що весною 2011 року вони з ОСОБА_2 йшли додому. ОСОБА_2 йому запропонував спалити маршрутку ОСОБА_3. Він не погодився та не сприйняв його слова всерйоз, так як ОСОБА_2 раніше такого не робив.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що весною 2011 року до них додому в АДРЕСА_3 прибіг його дід ОСОБА_15, який є батьком потерпілої ОСОБА_3, та повідомив, що горить машина його доньки. ОСОБА_14 включив свердловину та вони потушили вогонь. Раніше у потерпілої та її чоловіка з сім'єю ОСОБА_1 були дружні стосунки, але після розподілу спільного магазину стосунки стали дуже поганими. В період, коли справа відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла до суду, до ОСОБА_14 додому приходив ОСОБА_1, який просив ОСОБА_14 змінити свої показання, які він давав на досудовому слідстві, але ОСОБА_14 йому відмовив.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив: ОСОБА_2 йому розповідав навесні 2011 року, що ОСОБА_1 найняв його за 300 грн. спалити маршрутку ОСОБА_3, для чого ОСОБА_1 дав ОСОБА_2 двохлітрову пляшку бензину. Особисто ОСОБА_16 ОСОБА_1 казав, що ОСОБА_3 він життя не дасть.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що приблизно в квітні 2011 року йому зранку подзвонила потерпіла ОСОБА_3 та попросила його поїхати та подивитися на їх машину. По дорозі ОСОБА_10 побачив ОСОБА_1 та запитав його навіщо він підпалив машину, на що останній відповів, що не робив цього. В подальшому ОСОБА_10 дізнався, що підпалив машину ОСОБА_2, а найняв його ОСОБА_1 Особисто ОСОБА_10 ОСОБА_1 казав, що доки ОСОБА_10 буде з ОСОБА_3, він буде робити їм різні козні.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_7 та про всі події знає з розповіді ОСОБА_2, який розповів їй, що ОСОБА_1 дав ОСОБА_2 бензин і сказав підпалити маршрутку ОСОБА_3, а саме підпалити колесо. Після того, як свідок ОСОБА_18 дала свої показання до досудовому слідстві слідчому, до неї додому приїхав ОСОБА_1, який вимагав від неї змінити свої показання. Свідок також повідомила, що вона особисто чула від ОСОБА_1 погрози в бік ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 29.04.2011 року біля 13.00 год. він бачив як ОСОБА_2 просив у ОСОБА_1 бензин, так як їде на рибалку. Так як бензин із машини злити не змогли, ОСОБА_1 сказав ОСОБА_2, щоб він прийшов до ОСОБА_1 додому.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вони разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели бізнес та утримували магазин. Бізнес розділили за ініціативою ОСОБА_1 У неї та ОСОБА_3 є ще магазин в с.Червоноволодирівка Новоодеського району Миколаївської області, який в липні 2010 року намагалися підпалити, з приводу чого вони зверталися в міліцію. Після цього ОСОБА_8 особисто чула як ОСОБА_1 казав, що якщо магазин не згорів, то він не зупиниться.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що в компаніях, в яких він знаходився разом з ОСОБА_1, останній постійно виражався на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою, виражав явну неприязнь до них.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він є батьком підсудного ОСОБА_1 29.04.2011 року до ОСОБА_1 прийшов хлопець, який попросив у ОСОБА_1 бензин, та останній дав бензин хлопцю.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що підсудний ОСОБА_2 є її сином. В травні 2011 року вона від ОСОБА_3 дізналася про те, що сталося. В подальшому ОСОБА_2 їй розповів, що дійсно він підпалив маршрутку ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_1, який на ці цілі дав йому бензин. Всі слідчі дії з її сином ОСОБА_2 проводилися в її присутності, ніхто ОСОБА_2 не бив і не залякував, він сам добровільно все розказував і показував.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що навесні 2011 року в вечірній час вони разом з ОСОБА_2 пили пиво. ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 300 грн. за те, щоб порізати скат в маршрутці, про що просив ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_7 відмовився. В той вечір, коли згоріла маршрутка весною 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 йшли разом із с.Воронцівка Новоодеського району Миколаївської області в с.Острівське Новоодеського району Миколаївської області. Про наміри ОСОБА_2 в той вечір ОСОБА_7 не знав, коли він побачив спалах то зрозумів, що ОСОБА_2 таки підпалив маршрутку ОСОБА_3, про що ОСОБА_2 в подальшому йому розповів.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 03.05.2011 року він, ОСОБА_12, його брат ОСОБА_38 і ще один хлопець на ім'я ОСОБА_38 сиділи в одній компанії. Раніше ОСОБА_11 чув, що згоріла маршрутка ОСОБА_3 «ІВЕКО». ОСОБА_12 розповів, що це зробив ОСОБА_2 та ОСОБА_7, про це їх попросив ОСОБА_1 Вони пропонували це зробити і ОСОБА_12, але той відмовився. ОСОБА_1 особисто просив ОСОБА_11, щоб він змінив свої показання, які давав на досудовому слідстві та сказав, що його напоїла ОСОБА_3 і просила дати такі свідчення, які ОСОБА_11 давав раніше. 05.05.2011 року ОСОБА_11 прийшов до потерпілої ОСОБА_3 та розповів їй про розмову з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що ОСОБА_1 в 2012 році приїхав до нього додому і просив його написати, що нібито ОСОБА_23 біля магазину зустрів ОСОБА_2, який йому розповів про те, що спалити машину ОСОБА_2 просила сама ОСОБА_3 ОСОБА_23 написав під диктовку ОСОБА_1 цей текст і віддав ОСОБА_1 Погроз на адресу ОСОБА_3 ОСОБА_1 не виказував, але казав, що зробить їм якусь неприємність.

Свідки ОСОБА_24, ОСОБА_9, ОСОБА_25, ОСОБА_26 суду пояснили, що вони неодноразово чули, що машину підпалив ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_1

Пояснення свідків ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, судом не можуть бути оцінені, так як не стосуються пред'явленого обвинувачення.

Також вина підсудних підтверджується:

Заявою потерпілої ОСОБА_3 на ім'я начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, в якій вона просить провести перевірку за фактом загоряння її автомобіля «ІВЕКО» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 7), протоколом огляду місця події в АДРЕСА_3, згідно якого виявлений автомобіль «ІВЕКО» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкоджений вогнем (а.с. 8 - 12), висновком інспектора ВНПД РВ ГУ МНС України Ляха В.С. про причини пожежі, що сталася 30.04.2011 року приблизно о 00.00 год. пасажирського мікроавтобусу «ІВЕКО» державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3, який не виключає основної версії пожежі, як підпал (а.с. 43).

Факт незаконного отримання доказів на досудовому слідстві слідчим Кочкадамяном А.Г. в судовому засіданні підтвердження не знайшов.

Органом досудового слідства злочинні дії підсудного ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.2 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, як виконавець умисного знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, яке заподіяло майнову шкоду в особливо крупних розмірах.

При визначенні виду і міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, а також те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_2 є щире каяття в скоєному злочині, повне визнання своєї вини, примирення з потерпілою.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_2, обставини, при яких він скоїв злочин, позитивні характеристики ОСОБА_2 з учбових закладів та з місця проживання, наявність стійкого психічного розладу у формі легкої розумової відсталості, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України.

Органом досудового слідства злочинні дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч.4 та ч.5, ст.27, ч.2 ст.194 КК України, як підбурювання та пособництво в умисному знищенні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, яке заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах та за ч.1 ст.304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

При визначенні виду і міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів, а також те, що вчинені ним злочини відносяться до категорії тяжких.

Обставин, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1 не виявлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, знаючи про те, що ОСОБА_2 страждає психічним розладом, використав його для скоєння вищевказаного злочину, а тому судом встановлено, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_1 є вчинення злочину з використанням особи, що страждає недоумством, а також вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Враховуючи особу підсудного ОСОБА_1, обставини, при яких він скоїв злочин, також те, що він має батька похилого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, також судом враховується, що весь час розгляду справи в суді ОСОБА_1 неодноразово намагався чинити тиск на свідків та підсудного ОСОБА_2 з метою зміни останніми своїх показань, що ними були дані на досудовому слідстві, а тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того потерпілою ОСОБА_3 було подано цивільний позов, в якому вона просила суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку 286 069 грн. 26 коп. спричиненої матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Судом встановлена вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в скоєні вищевказаного злочину та встановлено, що їх діями було завдано матеріальної шкоди майну потерпілої ОСОБА_3 на суму 286 069 грн. 26 коп.

Крім того, як пояснила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 їй було завдано також і моральної шкоди, яка полягала в тому, що погіршився її стан здоров'я, було знищено єдине джерело доходу сім'ї потерпілої, так як на вказаному автомобілі виконувалася вся робота, потерпілій було завдано також психологічної травми, а тому суд вважає, що моральна шкода 10 000 грн. підлягає стягненню з підсудних.

Відповідно до роз'яснень абзацу 3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, згідно якого, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4. та ч.5 ст.27, ч.2 ст.194 КК України та ч.1 ст.304 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.4 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.194 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі в кримінально - виконавчій установі.

- за ч.1 ст.304 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим призначити ОСОБА_1 остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_1 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва, взявши його під варту негайно із залу суду.

Строк покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту затримання.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.194 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно частин 2, 3 ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном - 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

В силу п.4 ч.1 ст.76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_2 періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_2 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: три пакети з обгорілими частинами автомобіля «ІВЕКО», які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області залишити потерпілій ОСОБА_3 як власниці.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 286 069 (двісті вісімдесят шість тисяч шістдесят дев'ять) грн. 26 коп. та завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. в солідарному порядку.

Зобов'язати ОСОБА_3 після повного відшкодування шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути останнім автомобіль «ІВЕКО» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить потерпілій ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений на протязі 15 діб до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий