Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 11-178-2007 року Головуючий
України Доповідач Кисіль A.M..
УХВАЛА

Іменем України

2007 року лютого
місяця 21 дня
колегія суддів Судової палати у кримі нальних
справах Апеляційного суду Полтавської області у складі

головуючого-судді Кожевникова О.В.

суддів - Кисіля А.М,
Захожая О.І.

з участю
прокурора Дупака М.Г.

засудженого - ОСОБА_1 захисника ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляційним
поданням помічника прокурора Київського району м. Полтави і апеляцією ОСОБА_1
на вирок Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2006 року. Цим
вироком засуджено

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уро­дженця і жителя АДРЕСА_1, громадянина України, освіта
середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 03.10.1996 р.
Київським районним судом м. Полтави за ст. 86-1,44
ЮС України до 3 років
позбавлення волі, звільнений від покарання відповід­но до постанови
Полтавського районного суду від 5.06.1998
р. умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 17
днів;

2)
10.02.1999 р. Київським районним судом м.
Полтави за ст.ст. 206 ч.1,43 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19.07.2000 р. по відбуттю
покарання;

3)
11.02.2002 р. Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185
4.4,69,15,185 ч.3,69,70
КК України до 3 років
позбавлення волі звільнений 14.08.2004 р. по відбуттю покарання;

4)
06.07.2005
р. Київським районним судом м. Полтави за ст.ст. 296 ч.1,75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

за ч. 1 ст. 153 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. З ст. 296 КК України на З роки позбавлення воль

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання визначено 5 років
позбавлення волі

Згідно ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків повністю до призначеного
покарання приєднано не відбуте покарання 3 роки обмеження волі у перерахунку на позбавлення волі із розрахунку 2 дня обмеження волі на 1 день позбавлення волі, що відповідає 1 року 6 місяців позбавлення волі, а всього
до відбуття 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно
вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що маючи не зняту і непогашену
судимість у встановленому порядку під час іспитового строку за попереднім
вироком суду вчинив злочини
за таких обставин.
Епізод 1. 19.03.2006 р. близько 3.20 год., перебуваючи в
стан! алкогольного сп'я­ніння біля магазину "Топаз", що по вул.
Пушкіна, 86 у м.
Полтаві підійшов ззаду до гр. ОСОБА_3 і однією рукою закрив їй рота, а іншою
обхватив за шию, і таким чином відвів її тут же до гаражів, де повалив на землю
і сівши зверху на неї став душити руками за шию. На прохання потерпілої припи­нити
такі дії щодо неї не реагував, а навпаки висловлюючись нецензу­рною лайкою,
усвідомлюючи характер своїх протиправний дій та бажаючи їх настання, із
подоланням опору ОСОБА_3 спонукав її до орагенитального насильницького
статевого акту.

Такими діями
було завдано ОСОБА_3
згідно висновку судово-медичної
експертизи легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на шиї. Епізод
2.

04.04.2006 р.
близько 23.55 год., перебуваючи
біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1
у стані алкогольного сп'яніння, умисно, з мотивів явної неповаги до
суспільства, грубо порушуючи громад­ський порядок, будучи вже судимим за
хуліганство, підійшов ззаду до гр .ОСОБА_5, закрив їй рота і повалив на землю.
Після чого присів зверху на неї і завдав близько 15-20 ударів кулаками у ділянку голови потерпілій, вна­слідок
чого за висновком судово-медичної експертизи завдав їй легкі тіле­сні
ушкодження у вигляді забою м'яких тканин обличчя.

На неодноразові благання потерпілої
припинити дії направлені на задо­волення статевої пристрасті неприродним
способом , не відпускав її і, вислов­люючись при цьому нецензурною лайкою, проявляючи
винятковий цинізм, де­монструючи свої полові органи та вимагаючи їх цілувати
принижував потер­пілу, а коли помітив людей втік.

На вирок суду подано апеляційне подання помічника
прокурора Київ­ського району м. Полтави, де не оспорюються кваліфікація дій
винного, а ста­виться питання лише про скасування вироку суду через призначення
м'якого покарання і постановления
нового, яким призначити винному 8
років позбав­лення волі.

В апеляції засуджений ОСОБА_1
вказує, що він не погоджується із вироком суду в частині кваліфікації дій за ч.1 ст.153 КК
України, так як пра­цівники карного розшуку шляхом психологічного тиску
заставили його на­писати явку з повинною, хоча він цього злочину не вчиняв,
потерпіла ОСОБА_3, як він вважає його обмовила. Інші висновки суду не оскаржуються.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого та його захисни­ка
ОСОБА_2, які просять виправдати його за епізодом задоволення ста­тевої
пристрасті неприродним способом, заперечення на апеляцію засуджено­го
потерпілої ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які підтримують апеляційне
подання прокурора, міркування прокурора про необхідність поста­новления нового вироку з
призначенням більш суворого покарання, перевіри­вши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи викладені в апеляці­ях учасників судового розгляду,
колегія суддів дійшла висновку, що підстав для їх задоволення немає за таких
підстав.

Висновок
суду першої інстанції щодо винності засудженого у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.153 КК України ґрунтується на висновках суду, що зазначені у вироку і відповідно до ст. 22 КПК України суд вжив усіх перед­бачених законом
заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи,
виявив обставини, що викривають винного, а також обстави­ни, що пом'якшують і
обтяжують його відповідальність.

Зокрема,
доводи викладені в апеляції ОСОБА_1
щодо його не-

причетності до
задоволення статевої пристрасті неприродним способом спро­стовуються наведеними
доказами у вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_3 підтвердила суду, що саме ОСОБА_1
напав на неї, повалив на землю, ображав нецензурними словами, пропонував
вступити в статеві зносини, після чого став її душити і вчинив з нею
ораге-нитальний статевий акт.

Під час впізнання вказала на нього як на ту особу що вчинила віднос­но неї
такі дії (а.с.20-21)

Свідок ОСОБА_6 суду підтвердила, що коли ОСОБА_3 поверну­лась додому то
зрозуміла, що на неї напав невідомий, після чого була ви­кликана оперативна
група працівників міліції. Лише згодом після надання психіатричної допомоги
вона їй розповіла про ті обставини, що зазначені у вироку.

Допитані у суді поняті ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суду
підтвердили, що під час впізнання особи засудженого потерпіла впевнено вказала
на ОСОБА_1 як на особу, яка вчинила
незаконні дії щодо неї.

Доводи апелянта про застосування до нього незаконних
методів слідс­тва перевірялися судом і допитана свідок ОСОБА_9, зазначила, що
ОСОБА_1 визнавав свою вину до тих пір, поки його дії не були кваліфі­ковані за
ч.1 ст. 153 КК
України. Ніяких незаконних методів слідства вона не застосовувала. Подібні
показання дав і свідок ОСОБА_10

Привертає увагу те, що впродовж досудового слідства на неодноразових

допитах і під
час відтворення обстановки й обставин події засуджений, по-

своєму
відтворюючи деталі вчиненого, наводив такі дані щодо своєї участі,

якими, по суті,
доповнював потерпілу і в такий спосіб викривав одночасно са­

мого себе у вчиненні злочину.

Із досліджених судом першої
інстанції доказів вбачається, що відповідно до протоколу
відтворення обстановки та обставин події від 12.05.2006 р. за участю потерпілої ОСОБА_3, остання уточнила
механізм вчинення щодо неї злочину та
спричинення тілесних ушкоджень (а. с. 26- 31), що узгоджується із да­ними викладеними у протоколі
відтворення обстановки та обставин події прове­деного за участю
Закрятіна, останній не заперечував свої саме такі дії щодо потерпілої і таким
чином як підтвердила остання, (а.с.32-34);

За висновком судово-медичної експертизи № 1280 від 23.05.2006
р. у ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження у вигляд! крововиливів у шкіру шиї і
відносяться як легкі тілесні ушкодження і могли утворитися від тупого предмету
з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини.

Показання
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дані ними 12.05.2006
р. під час досудового слідства не протирічить об'єктивним судово-медичним
даним, які отримані при судово -
медичній експертизі ОСОБА_3 (а.с.37-38) Враховуючи наведене й те, що
показання Закрятіна відзначалися послі­довністю і відповідали іншим об'єктивним
доказам, рішення суду про покла­дення зазначених показань в основу вироку є
обґрунтованим.

Показання його зводилися до того, що саме він напав на потерпілу і завдав
їй тілесних ушкоджень, а потім задовольнив статеву пристрасть непри­родним
станом.

Таким
чином, наведені у апеляції твердження про те, що його показання на досудовому
слідстві не відповідають дійсності, оскільки змушений був об-

мовити себе під
тиском працівників органів слідства, є необгрунтованими. Колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції вірно дав оцінку тому, що ОСОБА_1 з метою ухилення від
відповідальності відмовився від своїх виз
нава­льних показань, які давав під час досудового слідства за епізодом
нападу на потерпілу ОСОБА_3 з метою задоволення статевої пристрасті неприродним
способом, оскільки його вина повністю доведена доказами наведеними у ви­року
суду.

Колегія суддів також вважає, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 153 КК України, як
задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного
насильства та погрози його застосуван­ня до потерпілої ОСОБА_3

Оскільки злочини вчинені ОСОБА_1. під час іспитового
строку, то при визначенні остаточного покарання, суд вірно керувався правилами
ст. 71 КК
України:

Призначене покарання повною мірою відповідає вимогам ст.. 65 КК України. Суд
урахував характер і ступінь суспільної небезпечності дій засу­дженого, усі
обставини, які обтяжують та пом'якшують його покарання. Вва­жати, що зазначені у резолютивній частині вироку
покарання є занадто м'яким на що посилається прокурор в апеляційному
поданні, підстав немає, тому що санкцією
цих статей передбачене максимальне покарання 5 років позбавлення волі, що визначив і суд першої
інстанції за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст. 70 КК України. А за
сукупністю вироків, згідно ст..
71 КК України 6 років 6 місяців
позбавлення волі, що є максимальним у даному випадку видом покарання.

Законних підстав для призначення
більш суворого покарання ніж визна­чив суд у своєму вироку колегія суддів
не знаходить.

Не виявлено у справі й будь-яких даних, які б свідчили про порушення
органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону,
які були б підставою для скасування вироку.

За таких мотивів колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу
засудженого та апеляційне подання прокурора
залишає без задоволення, вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст..
365,366 КПК України ко­легія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційне подання помічника прокурора Київського району
м. Пол­тави і апеляцію ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 4 жовтня 2006 року щодо нього,
без змін.

СУДДІ