Справа № 348/2160/14-к
Провадження № 11-кп/779/209/2015
Категорія ч.4 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законних представників

потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Надвірнянського районного суду від 18 березня 2015 року, по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, працює на тимчасових роботах, громадянин України,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК та призначено покарання ? 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК, ОСОБА_7 постановлено звільнити від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Цивільний позов задовольнено частково, та постановлено сягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 грн. завданої моральної шкоди та 1 000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 294 грн. 78 коп. за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Вирком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 25 травня 2014 року, о 21 год., перебував поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 . Будучи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер вчинених ним дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, зневажаючи загальновизнані правила поведінки та моралі, виражаючи явну неповагу до суспільства та зверхність, супроводжуючи свої дії нецензурними висловлюваннями, з особливою зухвалістю, наніс потерпілому ОСОБА_9 удари заздалегідь підготовленим предметом, а саме кухонним ножем, зокрема два удари в ліве плече, один в ділянку лівого плечового суглобу та один в ділянку шиї потерпілого, створивши реальну загрозу його життю. Однак, удари ножем обвинуваченого відбив ОСОБА_13 , тому удар прийшовся по підборіддю потерпілого ОСОБА_9 , при цьому заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді ран лівого плеча, рани ділянки лівого плечового суглобу, рани в ділянку нижньої щелепи, що у відповідності до висновку судово-медичного експерта №177/123-Д від 15 серпня 2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор ОСОБА_14 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його протиправних дій за ч.4 ст.296 КК, покликається на незаконність вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.4 ст.296 КК та призначити йому суворішу реальну міру покарання - позбавлення волі на строк 3 роки.

У своєму запереченні на АС прокурора обвинувачений ОСОБА_7 покликається на безпідставність АС прокурора, та заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, а досудове розслідування та судовий розгляд вважає однобічними та неповним, оскільки в його діях містяться ознаки іншого злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК.

Просить АС прокурора залишити без задоволення, а вирок щодо нього змінити, перекваліфікувавши його дії на ч.2 ст.125 КК та призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який просить задовольнити вимоги АС, вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначити йому суворіше покарання у виді 3 років позбавлення волі; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили доводи АС прокурора та просять залишити її без задоволення, а дії обвинуваченого перекваліфікувати на ч.2 ст.125 КК та призначити мінімальний розмір штрафу; пояснення потерпілого ОСОБА_9 та його законних представників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які підтримали доводи АС прокурора; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС прокурора та заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що вимоги АС прокурора слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

Не зважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК, його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції детально дослідив і дав їм, в сукупності, правильну оцінку.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному порядку, своєї вини у вчиненні хуліганства, його вина доводиться показаннями самого обвинуваченого в тій частині, де він підтвердив, що 25 травня 2014 року між ним і ОСОБА_9 дійсно виникла словесна суперечка, в ході якої він міг нанести потерпілому ножові поранення. Не зважаючи на невизнання ОСОБА_7 того, що він заздалегідь підготував предмет ніж, приніс його на місце події, і безпричинно, з хуліганських мотивів наніс ним потерпілому ОСОБА_9 поранення, то даний факт підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка очевидця правопорушення ОСОБА_13 , які підтвердили, що в той день ОСОБА_7 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився зухвало, висловлювався нецензурною лайкою щодо інших людей, проявляв зухвалість, що спричинило конфлікт між обвинуваченим з одного боку та потерпілим і свідком з іншого боку. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 підтвердили, що саме ОСОБА_7 приніс на місце події ніж, оскільки безпосередньо перед конфліктом бачили в кишені шортів ОСОБА_7 відбиток ножа, яким обвинувачений раптово, безпричинно, не попереджуючи, став наносити удари потерпілому.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 , вина ОСОБА_7 об`єктивно підтверджується показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_10 про те, що в той день обвинувачений дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, а його поведінка була зухвалою та неадекватною. Свідки також підтвердили, що зі слів ОСОБА_13 і ОСОБА_9 їм стало відомо, що ОСОБА_7 безпричинно наніс потерпілому удари ножем, якого витягнув з кишені своїх шортів, а ОСОБА_13 вибив ножа із рук хулігана. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 своїми показаннями підтвердили такі фактичні обставини справи.

Показання згаданих свідків об`єктивно підтверджуються письмовими доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 ; даними протоколів огляду місця події від 27 травня 2014 року, 10 червня 2014 року, з фототаблицями до них; висновками експерта по холодній зброї від 18 серпня 2014 року №54 та висновками судово-медичної експертизи від 15 серпня 2014року №177/123-Д, та іншими доказами, які є в матеріалах справи.

Покликання ОСОБА_7 у своєму запереченні на АС прокурора про те, що він, захищаючись від протиправних дій самого потерпілого ОСОБА_9 та свідків по даній справі ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які самі спричинили конфлікт, і в процесі цього він міг нанести потерпілому ножем тілесні ушкодження, колегія суддів вважає надуманими. Вищевказані свідки ще на досудовому розслідуванні і під час розгляду справи в суді першої інстанції підтвердили, що між ними та ОСОБА_7 раніше не було неприязних відносин, і обвинувачений цього не заперечував. Окрім цього, згадані свідки підтвердили, що безпосередньо перед конфліктом ніхто не провокував ОСОБА_7 на вчинення хуліганства, а протиправні дії обвинуваченого були раптовими, його поведінка неадекватною, і такою, що не відповідала навколишній обстановці.

Твердження ОСОБА_7 у своєму запереченні про те, що в процесі захисту від дій вищевказаних осіб, він міг використати ніж, який був забитий в його долоню, колегія суддів вважає надуманими. На підтвердження своєї позиції ОСОБА_7 долучив до заперечення на АС копію висновку судово-медичного експерта, у відповідності до якого в обвинуваченого констатовані тілесні ушкодження, в тому числі різана рана на долоні, отримана від ріжучого предмета, перевага довжини над глибиною, що спростовує версію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 вийняв забитий в його долоню ніж, і з метою захисту розмахував ним.

Таким чином, долучений обвинуваченим висновок судово-медичного експерта не підтверджує те, що відносно ОСОБА_7 вчинялись будь-які протиправні дії з боку як потерпілого, так і свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Покликання ОСОБА_7 на неправильність кваліфікації його протиправний дій за ч.4 ст.296 КК, колегія суддів вважає надуманими виходячи ще із того, що об`єктом злочину, передбаченого ст.125 КК, є виключно здоров`я особи, а умисел винного має бути спрямований на спричинення тілесних ушкоджень. В той же час, основним об`єктом посягання особливо кваліфікованого виду хуліганства, передбаченого ч.4 ст.296 КК, є водночас як громадський порядок, так і здоров`я особи, яким завдається шкода із застосуванням предмета, який ще до початку хуліганства був приготовлений винною особою для зазначеної мети.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів констатує, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК, повністю знайшла своє підтвердження матеріалами кримінального провадження, а його протиправні дії були правильно кваліфіковані саме за ч.4 ст.296 КК, і підстав для перекваліфікації на ст.125 КК, про що просить обвинувачений у своєму запереченні, немає.

Окрім цього, колегія суддів не вбачає в діях потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ознак хуліганства, на що вказує обвинувачений у своєму запереченні на АС прокурора.

Стосовно покликань прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції тільки формально зазначив у мотивувальній частині вирку про те, що ним враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, однак ним фактично не враховано, що злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК, інкримінований ОСОБА_7 , становить підвищену суспільну небезпеку.

Судом вірно встановлені обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, зокрема його молодий вік, і що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

За обставину, яка обтяжує ОСОБА_7 покарання, суд правильно відніс вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, суд хоч і правильно встановив дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та психоневрологічному диспансері, не страждає алкоголізмом та не потребує примусового лікування, однак, поза його увагою залишилось те, що ОСОБА_7 ще на досудовому слідстві і в суді тільки частково визнав свою вину, і не відшкодував ОСОБА_9 завдану моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, тому висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання із випробуванням, колегія суддів вважає помилковим, оскільки таке покарання є надто м`яким і є недостатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК, який у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відноситься до категорії тяжких, і становить підвищену суспільну небезпеку.

До обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, колегія суддів відносить його молодий вік, і що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, тяжке матеріальне становище.

Обставиною, яка обтяжує ОСОБА_7 покарання, є вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо даних, які характеризують особу ОСОБА_7 , колегія суддів зараховує позитивну характеристику з місця проживання, і що обвинувачений не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та психоневрологічному диспансері. Однак, апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_7 тільки частково визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, і на даний час не відшкодував завдану ОСОБА_9 моральну шкоду, а також думку самого потерпілого, який під час розгляду справи просив справедливо покарати обвинуваченого.

Враховуючи вищеперелічені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити реальну міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, який є мінімальним терміном покарання, встановлений санкцією ч.4 ст.296 КК.

На переконання колегії суддів, таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним інших злочинів.

Таким чином, оскільки обвинуваченому призначено покарання, яке не відповідає його особі і тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості, а тому вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання є незаконним, тому його в цій частині слід скасувати.

За таких обставин, АС прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати, та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.4 ст.296 КК 3 (три) роки позбавлення волі.

В решті вирок Надвірнянського районного суду від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2