Справа № 539/1379/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000243 від 28.02.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Засулля Лубенського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою , АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта середня-спеціальна, не працююча, не заміжня, на утриманні має малолітню дитину, перебуває у стані вагітності, депутатів місцевих рад не є , раніше не судима , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в кінці жовтня 2014 року в с. Солониця Лубенського району Полтавської області незаконно придбала у ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігала за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.

27 лютого 2015 року близько 15 год. 13 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в своєму помешканні за адресою АДРЕСА_2 , в ході проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів з корисних спонукань незаконно збула за 350 грн. громадянину ОСОБА_7 поліетиленовий пакет із особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом.

Цього ж дня, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам міліції поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 463 від 23.03.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину - 40,2 г.

Крім того, 27 лютого 2015 року близько 15 год. 30 хв. працівниками міліції при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 462 від 23.03.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину - 31,3 г, який ОСОБА_4 повторно, незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 07 квітня 2015 року, між прокурором та обвинуваченою, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановлене санкцією ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років. Але враховуючи, що на думку сторін можливе виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без реального відбування покарання, сторони узгодили звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком , а також із застосуванням ст. 76 ч. 2, 3, 4 КК України, відповідно до якої покласти на неї наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також сторони узгодили на підставі ст.69 КК України не застосовувати до обвинуваченої ОСОБА_4 обов`язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України , як конфіскація майна.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України визначені та обговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди з нею узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання вона може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України визнав повністю.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 також вважав, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє те, що вона має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень у вчиненні якого вона обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та що вона цілком розуміє свої права передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачену ОСОБА_4 , яка пояснила, що укладення угоди з її сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Виходячи із вимог ст.75 КК України та враховуючи те визначення іспитового строку та обов`язків передбачених ст.76 КК України визначаються судом , то суд вважає за необхідне до основного покарання від звільнення з випробування від якого сторони дійшли згоди, встановити іспитовий строк в 3 ( три) роки та покласти обов`язки передбачені пп.2-4 ч.1 ст.76 КК України , а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснені і їй зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта . Стороною обвинувачення надано докази ( а саме довідка про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000243 до висновку експерта № 463 та довідка про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000243 до висновку експерта № 462) , що під час досудового розслідування в межах даного кримінального провадження судові витрати на проведення судово хімічних експертиз складають 736 гривень 56 копійок, тому дані процесуальні витрати підлягають стягнення із обвинуваченої .

Відповідно до ст.368 КПК України суд вважає , що підстав для зміни чи скасування обраного на досудовому розслідуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не має, а тому до набранням даним вироком законної сили слід залишити в дії раніше обраний запобіжний захід.

Згідно ст.100 КПК України питання про долю речових доказів , які були надані суду , вирішується судом при ухваленні судового рішення , яким закінчується кримінальне провадження .

Тому, наркотичні засоби вилучені у обвинуваченої та вилучені при проведенні оперативної закупки 27.02.2015 року в розмірах ( 31,3 гр. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в перерахунку на суху речовину та 40,2 гр. аналогічний наркотичний засіб в перерахунку на суху речовину) підлягають знищенню.

Оптичний носій DVD R « ARTEX» з відеозаписом допиту ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження .

Мобільний телефон марки « Нокіа 113» з сім картою оператора мобільного зв`язку МТС» , який було вилучено 27.02.2015 року працівниками міліції при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 повернути останній як належному володільцю відповідного майна.

Враховуючи відсутність походження грошових коштів , а саме грошова купюра номіналом 200 гривень за № ЕЗ 5490946, грошова купюра номіналом 100 гривень за № ЕБ 5040488, грошова купюра номіналом 50 гривень за № КС 8556446 передати в дохід держави.

Опечатані змиви з рук ОСОБА_4 , опечатаний марлевий тампон ( контрольний зразок) підлягають знищенню .

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України суд ,-

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 07 квітня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000243 від 28.02.2015 року укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі стоком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

На підставі пп. 2-4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання даним вироком законної сили залишити у виді особистого зобов`язання .

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта щодо проведення судово - хімічних експертиз в розмірі 736 гривень 56 копійок .

Речові докази, а саме, наркотичні засоби вилучені у обвинуваченої при проведенні обшуку та вилучені при проведенні оперативної закупки 27.02.2015 року в розмірах ( 31,3 гр. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в перерахунку на суху речовину та 40,2 гр. аналогічний наркотичний засіб в перерахунку на суху речовину) підлягають знищенню.

Оптичний носій DVD R « ARTEX» з відеозаписом допиту ОСОБА_4 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження .

Мобільний телефон марки « Нокіа 113» з сім картою оператора мобільного зв`язку МТС» , який було вилучено 27.02.2015 року працівниками міліції при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 повернути останній як належному володільцю відповідного майна.

Грошові кошти , а саме грошову купюру номіналом 200 гривень за № ЕЗ 5490946, грошову купюру номіналом 100 гривень за № ЕБ 5040488, грошову купюру номіналом 50 гривень за № КС 8556446 передати в дохід держави.

Опечатані змиви з рук ОСОБА_4 , опечатаний марлевий тампон ( контрольний зразок) підлягають знищенню .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України .

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1