У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Таран Т.С., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.,

засудженого

ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні у
місті Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Донецької області на вирок Дзержинського міського суду
Донецької області від 11 квітня 2006 року.

Вказаним вироком засуджені:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України, раніше не судимий,

- за ч. 3 ст. 187
КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна,
яке є власністю засудженого,

- за ч. 3 ст. 289 КК України до
позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна, яке є
власністю засудженого,

- за ч. 2 ст. 185 КК України до
позбавлення волі строком на 1 рік,

- за ч. 1 ст. 263 КК України до
позбавлення волі строком на 2 роки,

- за ч. 2 ст. 263 КК України до
позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш
суворим остаточно призначено до відбуття позбавлення волі строком на 10 років з
конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено виправдати ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ст. 257 КК
України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, громадянин України, судимий 5.06.1997 р. за ч.
3 ст. 142, ч. 1 ст. 222, ч. 3 ст. 222 КК України (1960 р.) до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого
24.06.2003 р. у зв'язку з відбуттям строку покарання,

- за ч. 3 ст. 187
КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна,
яке є власністю засудженого,

Постановлено виправдати ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ст. 257 КК
України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, громадянин України, судимий 22.05.2003 р. за ч. 1 ст. 309 КК
України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

- за ч. 3 ст. 289
КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна,
яке є власністю засудженого,

- за ч. 2 ст. 185 КК України до
позбавлення волі строком на 1 рік,

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено до відбуття позбавлення волі строком на 10
років з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено виправдати ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст.
396, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4народження, громадянин України, раніше не судимий,

- за ст. 124 КК
України до обмеження волі строком на 2 роки,

- за ч. 1 ст. 396 КК України до
позбавлення волі строком на 2 роки,

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено до відбуття позбавлення волі строком на 2
роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України постановлено звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з іспитовим
строком 1 рік.

Постановлено виправдати ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ст. 257 КК
України.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5народження, громадянин України, раніше не судимий,

- за ч. 3 ст. 187
КК України з застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 5
років без конфіскації майна,

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України постановлено звільнити ОСОБА_5від відбуття покарання з іспитовим
строком 2 роки.

Постановлено виправдати ОСОБА_5за ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.

У апеляційному порядку справа не
переглядалась.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнані винними і засуджені за
те, що у період з березня 2002 року вчиняли розбійні напади та інші злочини.

20 березня 2002 року ОСОБА_1 разом
з ОСОБА_6 та чотирма невстановленими досудовим слідством особами на автомобілі ВАЗ 2108, державний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, а також на невстановленому автомобілі ВАЗ 2108
прибули до АДРЕСА_1,
де ОСОБА_1 з невстановленими особами проникли у квартиру № 3. Там вони вчинили
напад на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та, погрожуючи їм двома пістолетами, нанісши обом
легкі тілесні ушкодження, заволоділи майном на загальну суму 4000 грн.

29 серпня 2002 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за
попередньою змовою біля будинку № 17 по вул. Первомайській м. Артемова вчинили
напад на водія таксі ОСОБА_9 та, погрожуючи йому ножем та імітуючи застосування
пістолета шляхом приставлення до грудей ОСОБА_9 кулака руки, заволоділи
автомобілем ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_2, що належав потерпілому.

18 липня 2003 року близько 2-ї години ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за попередньою
змовою біля АДРЕСА_2 вчинили напад на ОСОБА_10 і, спричинивши потерпілому легкі
тілесні ушкодження, заволоділи його майном на суму 5500 грн.

30 квітня 2004 року близько 23-ї години біля кафе «Міраж» по вул. 50 років
ВЛКСМ у м. Дзержинську ОСОБА_4 під час бійки, перевищуючи межі необхідної
оборони, здійснив з газового револьвера НОМЕР_5 постріл в область живота
ОСОБА_11, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою
небезпеки для життя в момент заподіяння.

22 серпня 2004 року близько 22 години ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на
автомобілі ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який не
був поінформований про їхні наміри, прибули до АДРЕСА_4 і, проникнувши у
будинок, вчинили напад на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Погрожуючи потерпілим зброєю
(обрізом рушниці), макетом пістолета та ножем, нанісши їм легкі тілесні
ушкодження, заволоділи майном потерпілих на загальну суму 11670 грн.

25 вересня 2004 року ОСОБА_3 близько 5-ї години за місцем свого проживання
по АДРЕСА_5знаючи про вчинення нападу на ОСОБА_12, надав ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 сховище, дозволивши їм переховуватись у його квартирі, та прийняв на
зберігання придбаний ОСОБА_1 за невстановлених обставин обріз рушниці, макет
пістолета, три маски та одяг, у який були вдягнуті під час нападу вказані
особи.

ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за незаконне носіння кастету та іншої холодної зброї.

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2
визнані винними і засуджені за незаконне придбання, носіння, зберігання
та передачу вогнепальної зброї та боєприпасів до неї. ОСОБА_3 визнаний винним і
засуджений за незаконне зберігання вогнепальної зброї.

У касаційному поданні заступник прокурора області просить вирок скасувати у
зв'язку з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону,
неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного
покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засуджених через м'якість. У
поданні прокурор посилається на те, що у діях засуджених осіб вбачаються ознаки
бандитизму; що судом не усунені протиріччя між показаннями засуджених на
досудовому слідстві та у суді; у порушення ст. 334 КПК України у мотивувальній
частині вироку не викладені обставини вчинення злочину, визнані судом
доведеними, та докази обвинувачення, визнані судом недоведеними.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання,
засудженого, який заперечував проти подання і просив залишити вирок у силі,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають
ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких грунтується висновок
суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші
докази, мотиви зміни обвинувачення, у разі визнання частини обвинувачення
необгрунтованою - підстави для цього.

Вказані вимоги суд першої інстанції належним чином не виконав.

Як убачається з матеріалів справи, органом досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачується в організації банди та керівництві нею з метою нападу на
підприємства, установи, організації та на окремих осіб, у складі якої із
застосуванням вогнепальної та холодної зброї 22 серпня 2004 року скоїв напад на
сім'ю ОСОБА_12.

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 органом досудового слідства обвинувачуються у
тому, що брали участь в організованій ОСОБА_1 банді, у складі якої вчинили
зазначений вище напад, а також у незаконному придбанні, носінні, зберіганні,
наданні вогнепальної зброї та боєприпасів.

ОСОБА_3 органом досудового слідства обвинувачується в заздалегідь не
обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину та у незаконному зберіганні
вогнепальної зброї.

Як убачається з вироку, суд, виправдовуючи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 за ст. 257 КК України, обгрунтував своє рішення лише показаннями
вказаних осіб, які вони надали у судовому засіданні, посилаючись на те, що на
стадії досудового слідства вони обмовили себе у зв'язку із застосуванням до них
недозволених методів.

Водночас за вказівкою суду дана заява прокурором була перевірена і
постановою прокурора у порушенні кримінальної справи за фактом застосування
недозволених методів ведення слідства було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6
КПК України. Дана постанова ніким не оскаржувалась і не була скасована.

Висновок суду про те, що виходячи із принципу презумпції невинуватості,
посилаючись на ч. 3 ст. 62 Конституції України, що усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь, суд не бере до уваги визнавальні
показання підсудних на стадії досудового
слідства, які не підтверджуються доказами, а тому викликали у суду сумніви у їх
достовірності, є, на думку колегії суддів, передчасним.

Як убачається з матеріалів справи, судом була допущена неповнота судового
слідства. Дані протоколу судового засідання, а також вироку свідчать, що суд
формально дослідив показання, які давали ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2
під час досудового слідства. Ці показання істотно відрізняються від їх показань
у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що вчинив напад на родину
ОСОБА_12 спільно з малознайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_5, однак до нападу вони
спеціально не готувались. До місця злочину вони дістались на автомобілі
ОСОБА_4, якого зі своїми злочинними намірами не ознайомлювали.

ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав, що
22 серпня 2004 року малознайомий
йому ОСОБА_1 запропонував дістати грошей у заможної родини, на яку мав вказати
ОСОБА_5. Ввечері спільно з малознайомими ОСОБА_2 на автомобілі ОСОБА_4 вони
прибули до будинку ОСОБА_12 у с. Новгородське, на яких вчинили напад. ОСОБА_4
до будинку не заходив, чекав на них у автомобілі.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні розбійного нападу та
бандитизмі не визнав, показавши, що спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1, під тиском
останнього з приводу боргу, діючи під примушуванням, прибув на автомобілі
ОСОБА_4 у с. Новгородське, без мети заволодіння чужим майном проникнув з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у будинок ОСОБА_12, але тілесних ушкоджень нікому не наносив
і зброю не використовував.

У судовому засідання ОСОБА_4 показав, що 22 серпня 2004 року до нього як до
таксита звернувся ОСОБА_1 і просив відвезти його у с. Новгородське. Ввечері у
його автомобіль сіли незнайомий йому на той час ОСОБА_5 та ОСОБА_2, він довіз
їх до селища, неподалік будинку ОСОБА_12. Він позвонив до будинку, а потім
відійшов до автомобіля, де чекав на ОСОБА_1, ОСОБА_5та ОСОБА_2 протягом 20
хвилин, а потім відвіз їх до свого гаража.

Однак, згідно з даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_1, ОСОБА_4 і
ОСОБА_5він знає протягом 5-ти років, часто з ними зустрічався, а з ОСОБА_2
познайомився у 2004 році. Про напад на ОСОБА_12 з вкзаними особами він
домовлявся завчасно, на початку серпня 2004 року, а напередодні вчинення
злочину виклав їм план нападу (т.2, а.с. 17-20, 31-34). Ці показання ОСОБА_1
підтвердив та уточнив, будучи допитаний як обвинувачений у присутності адвоката
(т. 3, а.с. 313-316).

На досудовому слідстві ОСОБА_4 показав, що знає ОСОБА_1 з часу навчання у
школі, з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 його познайомив ОСОБА_1 у липні 2004 року. Вони
знали номери мобільних телефонів один одного, телефонували один одному, часто
зустрічались у гаражі ОСОБА_4, барах тощо. Напередодні 22 серпня 2004 року вони
їздили разом на автомобілі у те місце, де потім вчинили напад на ОСОБА_12 (т.2,
а.с. 43-44). Ці показання ОСОБА_4 підтвердив, будучи допитаний як
обвинувачений, уточнивши, що про сам напад він взнав тоді, коли 22 серпня 2004
року ввечері ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зі зброєю у руках вийшли з його
автомобіля у дворі школи у с. Новгородське (т.3, а.с. 55).

Такі показання ОСОБА_4 підтверджуються даними протоколу відтворення
обстановки та обставин події від 26 вересня 2004 року (т.2, а.с. 45-46).

ОСОБА_2 під час допиту як підозрюваного та обвинуваченого вказав, що з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 познайомився у липні 2004 року, і з того часу вони
зустрічались у гаражі ОСОБА_4 і їздили у різному складі на автомобілі
останнього у бари. У серпні 2004 року ОСОБА_5 повідомив йому, ОСОБА_4 і
ОСОБА_1., що у с. Новгородське проживає
заможна родина, і вони домовились вчинити на неї розбійний напад. Після того
вони підготували і спланували цей напад
(т. 1, а.с. 291-292, 307).

Показання ОСОБА_5та ОСОБА_3, дані під час досудового слідства, також
суттєво відрізняються від тих, які вони давали у судовому засіданні.

Потребують також дослідження дані, що містяться у протоколах обшуку від 1
грудня 2004 року, які свідчать про листування між ОСОБА_2 та свідком, а також ОСОБА_5
та іншими обвинуваченими по справі (т. 3, а.с. 296-297, 307-312).

Необхідно звернути увагу, що відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, вчиняючи напад на ОСОБА_12, окрім обріза рушниці,
макета пістолета та ножа мали при собі газовий револьвер та револьвер, який
згідно з даними протоколу обшуку від 25 вересня 2004 року був вилучений у
ОСОБА_3 (т.2, а.с. 94-97). Крім нього, у ході цього обшуку були вилучені маски
з розрізами для очей, армійський штик-ніж, мисливський ніж у чохлі, наручники,
які були принесені ОСОБА_3 та залишені у нього на зберігання вказаними особами
після вчинення нападу на ОСОБА_12.

Окрім цього, суд, виправдовуючи ОСОБА_4 за ст. 257 КК України, не взяв до
уваги, що згідно з даними протоколу обшуку від 25 вересня 2004 року холодну
зброю, застосовану при розбійному нападі на ОСОБА_12, було вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 (т.2, а.с.10). У ході цього обшуку у
ОСОБА_4 також було вилучено револьвер та
пістолет марки «Макарова», а також патрон калібру 9 мм.

Під час огляду автомобіля ОСОБА_4 з-під заднього сидіння було вилучено ніж кустарного
виробництва, який, як убачається з матеріалів справи, був застосований при
нападі на ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 3-6).

Також у ОСОБА_4 були вилучені запчастини від автомобіля ОСОБА_9, яким
незаконно заволоділи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2, а.с. 209-210).

Отже, показання вказаних осіб у
судовому засіданні суперечать їх показанням під час досудового слідства та
здобутим органом досудового слідства доказам. Суперечності у показаннях не були
усунуті судом, їм не було надано оцінки, що істотно вплинуло на об'єктивність
та правильність прийнятого судом рішення, в тому числі висновку про виправдання
цих осіб за ст. 257 КК України.

Таким чином, місцевий суд при розгляді і вирішенні справи припустився
істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим
вирок стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду необхідно врахувати вище наведене і і перевірити усі доводи, на які посилається
прокурор у касаційному поданні. Якщо при новому судовому розгляді справи
в залежності від здобутих доказів суд дійде висновку про доведеність винності
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, то покарання
кожному має бути призначеним з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора
Донецької області задовольнити частково.

Вирок Дзержинського міського
суду Донецької області від 11 квітня 2006 року стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у той же суд.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Школяров
В.Ф.