Ухвала іменем україни 01 липня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової
палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів Матієк Т.В.,
Романець Л.А.,

розглянула у судовому засіданні
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на
вирок Шаргородського районного суду
Вінницької області від 23 січня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 20 травня

2014 року.

Зазначеним вироком, залишеним без
зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Ридків Радивилівського району
Рівненської області, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, громадянина України,
такого, що не має судимостей,

засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187
КК до покарання у виді позбавлення волі
на строк 9 років з конфіскацією усього
майна, що належить йому на праві
власності.

Зазначеним вироком
засуджено також ОСОБА_2 та ОСОБА_3
судові рішення щодо яких не
оскаржуються.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано
винними у тому, що вони за викладених у
вироку обставин, діючи у складі
організованої злочинної групи,
протягом травня-серпня 2013 року вчинили
дії, безпосередньо спрямовані на
вчинення нападу на ОСОБА_4, жителя
АДРЕСА_2, що поєднаний з проникненням у
житло та застосуванням насильства,
небезпечного для життя і здоров'я
потерпілого, або погрозою застосування
такого насильства, здійснивши всі
необхідні дії для вчинення закінченого
злочину, який не було доведено до кінця
з причин, що не залежали від їх волі,
оскільки вчинення злочину було
попереджено працівниками міліції.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
порушує питання про зміну судових
рішень та про призначення йому
покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті, за яку його

засуджено та звільнення від відбування
покарання з випробуванням на підставі
ст. 75 КК. В обґрунтування своїх вимог
ОСОБА_1 зазначає, що призначене йому
покарання не відповідає ступеню
тяжкості злочину та його особі
внаслідок суворості, оскільки судами в
достатній мірі не враховані всі
обставини, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
наведені у скарзі доводи та
перевіривши долучені до неї копії
судових рішень, колегія суддів вважає,
що підстав для задоволення касаційної
скарги засудженого немає.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.
187 КК, засуджений у касаційній скарзі не
оскаржує.

Доводи засудженого про
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочину та
його особі через суворість є
безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК при
призначенні покарання суду необхідно
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують і обтяжують
покарання.

Положеннями ст. 68 КК передбачено, що при
призначенні покарання співучасникам
злочину суд, керуючись положеннями
статей 65-67 цього Кодексу, враховує
характер та ступінь участі кожного з
них у вчиненні злочину.

Обираючи покарання ОСОБА_1, суд
відповідно до вимог

зазначених норм Закону врахував
ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, який відповідно до ст. 12 КК є
особливо тяжким, конкретні обставини
справи, ступінь участі ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, який був його
організатором, дані про особу
засудженого, в тому числі і ті, на які
посилається засуджений, обставини, що
пом'якшують покарання (позитивно
характеризується за місцем проживання
та в громадській організації, раніше
не судимий, має хворобливий стан
здоров'я) і обґрунтовано призначив
покарання у межах санкції ч. 3 ст. 27, ч. 2
ст. 15,

ч. 4 ст. 187 КК.

Доводи засудженого у касаційній скарзі
про безпідставне неврахування судом
обставин, що пом'якшують покарання -
щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину є також
безпідставними, оскільки неврахування
цих обставин суд належним чином
мотивував і такий висновок є
обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1, аналогічні за своїм
змістом доводам у його апеляційній
скарзі, належно перевірив суд
апеляційної інстанції та дав на них

обґрунтовані відповіді. Ухвала суду
відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Колегія суддів вважає, що призначене
ОСОБА_1 покарання відповідає загальним
засадам його призначення, є необхіднім
та достатнім для виправлення
засудженого й попередження нових
злочинів і не вбачає підстав для його
пом'якшення на підставі ч. 1 ст. 69 КК та
звільнення від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК.

У касаційній скарзі не наведено
доводів щодо наявності істотних
порушень вимог кримінального
процесуального закону, неправильного
застосування кримінального закону, а
тому з мотивів, наведених у скарзі, та з
наданих до неї копій судових рішень,
підстав для задоволення касаційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Шаргородського
районного суду Вінницької області від
23 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Вінницької області від 20 травня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________
___________________

Т.С. Шилова Т.В. Матієк Л.А. Романець