справа № 1-84/08р
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області
в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

при секретарі Гук Р.Б

з участю прокурора Дзюбинського А.В.

адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Підволочиського районного суду
Тернопільської області кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с.
Лозівки

Підволочиського району Тернопільської області, громадянина
України, з середньою освітою, жителя

с. Жеребки Підволочиського району Тернопільської

області, не працюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний
ОСОБА_1 відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської
області від 15 квітня 2002 року та виконавчого листа від № 2-223 від 15 квітня 2002 року зобов'язаний
сплачувати в користь своєї колишньої
дружини ОСОБА_3 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з
05 травня 2002 року і до її повноліття, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян. Однак підсудний ОСОБА_1 знаючи про наявність судового рішення про
стягнення з нього аліментів на утримання своєї малолітньої дитини, не виконує
належним чином свого обов'язку,
внаслідок чого станом з січня 2002 року по червень 2008 року утворилась
заборгованість в розмірі 9319 гривень 55
копійок. Незважаючи на наявність
вказаної суми боргу за несплату
аліментів, підсудний ОСОБА_1 не вживає будь-яких заходів, щодо її погашення, сплативши лише за весь період в користь ОСОБА_3 - 150 гривень. На офіційні
попередження Державної виконавчої служи Підволочиського району Тернопільської
області із вимогами сплати аліментів та попередженням про кримінальну
відповідальність за ст. 164 КК України - підсудний не реагував, пошуком роботи
не займався, у центрі зайнятості
зареєстрований не був,
займаючись виробництвом та реалізацією сільськогосподарської
продукції власного виробництва надавати
будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини відмовився, що свідчить про
злісне ухилення ОСОБА_1 від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 1992 р.н.

Підсудний
ОСОБА_1, в судовому засіданні, свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні
визнав повністю та пояснив, що знав про
необхідність виконання судового рішення щодо сплати аліментів та матеріальної
допомоги, однак заборгованість по вказаним платежам виникла в зв'язку із
відсутністю роботи та доходів для її погашення. А кошти, які інколи
заробляв від продажу сільськогосподарської продукції, та
одержаною грошовою винагородою від
односельчан за допомогу при посіві чи збирання урожаю відразу ж витрачав на погашення боргів та
утриманні своєї сімї. Пояснив, що намагатиметься влаштуватись на будь-яку
роботу, та погасити заборгованість.

Окрім
власного визнання своєї вини у пред'явленому обвинуваченні, вина підсудного
ОСОБА_1 доводиться сукупністю зібраних
та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

Будучи
допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що у 1991 році вона із підсудним ОСОБА_1 зареєструвала шлюб, від
якого в 1992 році народилась дочка ОСОБА_4, після чого їхні сімейні стосунки
різко погіршились, в сім'ї почали виникати конфліктні ситуації та
непорозуміння, що супроводжувались сварками та скандалами в результаті
чого у 1994 році вони
розлучились. Протягом тривалого
часу підсудний не дбав про матеріальне становище їхньої сімї, будь-яких коштів
на отримання дочки не надавав у зв'язку
із чим у 2002 році звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням
Підволочиського районного суду від 15 травня 2002 року в її користь на утримання дочки ОСОБА_4 1992 р.н. стягнуто аліменти у
розмірі ј часки всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. З часу
присудження аліментів підсудний ОСОБА_1, підробляв різноробочим по господарству
у односельчан від чого отримував грошову винагороду, також отримував доходи
продаючи сільськогосподарську продукцію власного виробництва, однак ухилявся
оплачувати аліменти, мотивуючи відсутністю коштів, сплативши
лише всього 150 гривень. Крім того, не намагався будь-яким чином
допомогти своїй дочці продуктами харчування, одягом, чи допомогою по
господарстві, що поставило їх сімю у
скрутне матеріальне становище, оскільки дитина
позбавлена можливості не тільки виховуватись
у повноцінній сім'ї, а й засобів до існування, що в
подальшому може вплинути на недостатній її розвиток. Неодноразово звертала
увагу підсудному на погашення заборгованості,
однак він ігнорував її слова, внаслідок чого в період з січня 2002 року
по червень 2008 року утворилась
заборгованість в розмірі 9319 гривень 55
копійок. Просить визнати ОСОБА_4 винним
у вчинені злочину, що виразилось у
злісному ухиленні від сплати встановлених рішеннями суду коштів на
утримання дітей, стягнувши з нього зазначену заборгованість та призначити підсудному ОСОБА_1 міру покарання
не пов'язану з обмеженням волі.

Допитана
в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_5, пояснила, що працює
головним державним виконавцем державної виконавчої служби Підволочиського районного
управління юстиції, в провадженні якої знаходиться виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_1 в користь своєї колишньої
дружини ОСОБА_3 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_4 1992 року
народження в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з
05 травня 2002 року і до її повноліття, але не менше Ѕ неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.
Підсудний ОСОБА_1 у період з 2002 року по 2008 рік у добровільному порядку сплатив лише 150 гривень, що призвело до
виникнення заборгованості за вказаними платежами в розмірі 9319 гривень 55
копійок, в зв'язку із чим потерпіла неодноразово зверталася у державну
виконавчу службу із заявами щодо вжиття заходів по погашенню заборгованості, а
08 серпня 2006 року звернулася із заявою про притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1 за ухилення від сплати аліментів. Свідок ОСОБА_5 також
пояснила, що підсудний ОСОБА_1 злісно
ухиляється від сплати аліментів, про що свідчить його ігнорування неодноразових
попереджень державної виконавчої служби про необхідність сплати аліментів, які
направлялися у його адресу, за місцем його проживання, а також
при виїзді державного виконавця до
підсудного ОСОБА_1 який уникав зустрічей
із ним. Також підсудний ОСОБА_1 за весь
період нарахування заборгованості не намагався знайти будь-яку роботу, в
центр зайнятості не звертався, внаслідок
чого утворилась заборгованість в розмірі
9319 гривень 55 копійок, що свідчить про злісне ухилення підсудного
ОСОБА_1 від сплати встановлених рішеннями суду коштів на утримання дитини, що у
свою чергу стало підставою для державної виконавчої служби Підволочиського
районного управління юстиції для звернення із поданням до начальника
Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області про притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності
за ч.1 ст. 164 КК України.

Допитана
в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_6 пояснила, що проживає у
с. Жеребки Підволочиського району Тернопільської області разом із співмешканцем ОСОБА_1 у якого на утриманні є
неповнолітня дочка ОСОБА_4 1992 р.н.
Підсудний ОСОБА_1 не проводить оплату аліментів у зв'язку з відсутністю
коштів, так як ніде офіційно не працює, а коштів які він заробляє
найманим працівником у односельчан
невистарчає на сплату аліментів.

Винуватість у вчинені злочину підсудного
ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України доводиться також оглянутими та оголошеними в судовому засіданні
письмовими доказами, а саме :

- поданням
державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції про
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України
(а.с. 7-8);

- заявою ОСОБА_7 про притягнення ОСОБА_1 до
кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів (
а.с.10);

- копією виконавчого листа від 15 квітня 2002 року, згідно якого
стягнуто із ОСОБА_1 1967 року народження, в користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_4 1992 року народження,
в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05 квітня
2002 року і до досягнення нею повноліття. (а.с. 9);

- довідкою розрахунком, виданої державною
виконавчою службою Підволочиського районного управління юстиції, згідно якої, заборгованість по сплаті аліментів за період з
січня 2002 року по 01 липня 2008 року становить 9319,55 гривень.

- офіційними
попередженнями державної виконавчої служби Підволочиського районного управління
юстиції № 580 від 18 березня 2003 року,
№ 264 від 02 липня 2005 року, № 564 від 21 березня 2006 року, 16 липня 2007
року, № 564 від 29 серпня 2007 року, № 564 від 07 квітня 2008 року, які направлялися підсудному ОСОБА_1 та
повідомлялося останнього про
відповідальність у разі ухилення
від добровільного виконання судового рішення по сплаті аліментів. (а. с. 27-30);

- довідкою Підволочиського районного центру
зайнятості № 02-775 від 29 травня 2008 року, згідно якої ОСОБА_1 1968 року
народження в Підволочиському районному центрі зайнятості, як безробітний не
зареєстрований (а.с. 56);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_4 17 травня
1992 року, згідно якого батьком останньої
є ОСОБА_1 (а.с.23);

- згідно характеристики, виданої 23 квітня
2008 року Жеребківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської
області - ОСОБА_1 за час проживання у с. Жеребки зарекомендував себе з позитивної сторони,
зауважень та претензій до останнього не виникало (а.с. 46);

- згідно довідки головного лікаря
Підволочиської районної лікарні № 2273 від 07 травня 2008 року, ОСОБА_1 на
обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 45);

Таким чином оцінивши
сукупність зібраних по справі
доказів, суд приходить до переконання
про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_1 в умисних діях, які виразились в у
злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дитини (аліментів), які слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

При
призначенні міри покарання підсудному
ОСОБА_1, суд, у відповідності до
вимог статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, особу підсудного - те,
що він позитивно характеризується за місцем проживання, повністю визнав свою
вину у вчиненому злочині.

Також, не знаходячи обтяжуючих вину ОСОБА_1 обставин, беручи до уваги, пом'якшуючі його
вину обставини - те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю
злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, з урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактичних обставини справи, приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід
призначити покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

У задоволені цивільного позову
заявленого ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки
рішенням Підволочиського
районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2002 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі та
стягнуто з ОСОБА_1 в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4
в розмірі ј частки всіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття. На
підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2-223 від 15 квітня 2002
року згідно якого нарахована вказана сума заборгованості, а
тому повторне прийняття
рішення про той же предмет спору і з тих самих підстав, суперечить вимогам п.2 ч. 2 ст.
122 ЦПК України.

Речових доказів
у справі не має.

Запобіжний захід
підсудному ОСОБА_1 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі
викладеного, керуючись статтями 323-325 КПК України, суд, -

З А С У
Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити
йому покарання у виді громадських робіт строком 120 годин.

У задоволені
цивільного позову заявленого ОСОБА_3 про стягнення з підсудного ОСОБА_1 в її
користь заборгованості по сплаті аліментів - відмовити

Речових доказів
у справі не має.

Запобіжний захід
підсудному ОСОБА_1 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На вирок може
бути подана апеляція в апеляційний суд Тернопільської області через
Підволочиський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Суддя