Справа № 305/171/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області за матеріалами кримінального провадження № 11-кп/777/271/15 на вирок Рахівського районного суду від 24.02.2015 року , яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджинець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- 27.08.2014 року Рахівським районним судом за ст. 128 КК україни до 180 годин громадських робіт,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді 1 місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднано не відбуту частину покарання у вигляді громадських робіт за вироком Рахівського районного суду від 27.08.2014 року і остаточно призначено покарання у виді арешту строком 1 місяць 23 дні.

Строк покарання постановлено обчислювати з дня прибуття ОСОБА_6 до арештного дому.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що умисно ухилився від відбування покарання без поважних причин, тобто не приступив на громадські роботи та, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, не вжив заходів для виконання вироку.

Так, вироком Рахівського районного суду від 27.08.2014 року ОСОБА_6 визнаний винним за ст. 128 КК України з призначенням покарання у вигляді 180 годин громадських робіт.

06.10.2014 року ОСОБА_6 поставлений на облік кримінально-виконавчої інспекції в Рахівському районі, ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та письмово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, отримав направлення до сільської ради с. Косівська Поляна для відбування покарання у вигляді громадських робіт. Однак, умисно, без поважних на те причин, ОСОБА_6 не приступив на громадські роботи та, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, не вжив заходів для виконання вироку

В апеляційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області просить вирок Рахівського районного суду від 24.02.2015 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання на підставі ст. 71,72 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що рішення суду про призначення покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 65 КК України та призначено надто суворе покарання через неправильне застосування вимог ст. 71,72 КК України. Звертає увагу суду на необхідність виключення з мотивувальної частини вироку висновок суду про наявність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки - ухилення від відбування виправних робіт.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегыя суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.

Судом першої інстанції розгляд провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, так як ніким з учасників не оспорювались фактичні обставини справи. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів. Діяння ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України кваліфіковано правильно.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, вимог ст. 71, 72 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався не у повному обзсязі.

Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи зі співвідношення - 1 день арешту відповідає 8 годинам громадських робіт.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Рахівського районного суду від 27.08.2014 року ОСОБА_6 призначенно покарання у вигляді 180 годин громадських робіт, що, відповідно до ст. 72 КК України, дорівнює 22,5 дням арешту, з яких жодного дня він не відбув.

Відповідно до вимог ст. 73 КК України при складанні покарань допускається обчислення строків покарання у днях. Таким чином , 180 годин громадських робіт, відповідно до ст. 72 КК України, відповідає 22 дням арешту.

У даному випадку суд першої інстанції невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Так, призначивши до відбуття ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, на підставі ст. 72 КК України, невірно визначив розмір невідбутого покарання у виді 23 днів арешту, тобто , приєднав покарання більше ніж визначено вироком Рахівського районного суду від 27.08.2014 року .

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку кваліфікуючої ознаки ухилення від відбування виправних робіт, так як попереднім вироком суду обвинуваченому ОСОБА_6 не призначалось покарання у вигляді виправних робіт.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та необхідності зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407,408, 418-419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області - задовольнити.

Вирок Рахівського районного суду від 24.02.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України в частині призначеного покарання - змінити, пом`якшивши призначене ОСОБА_6 покарання.

На підставі ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Рахівського районного суду від 27.08.2014 року вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць 20 днів.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку - ухилення від відбування виправних робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: