суддів судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Жука В.Г. та Пивовара В.Ф.
розглянула в судовому засіданні 11 січня 2007
року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, потерпілої
ОСОБА_1, неповнолітнього засудженого ОСОБА_2, його законного представника
ОСОБА_3 і захисника - адвоката ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Донецької
області від 13 жовтня 2006 року, яким змінено вирок Дебальцевського міського
суду від 20 липня 2006 року про засудження
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
немаючого судимості,
за ч. 1 ст. 187 КК України на три роки
позбавлення волі і звільнення від відбування покарання з випробувальним строком
на підставі ст. 75 КК України на один рік. Постановлено вважати ОСОБА_2
засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України на три роки позбавлення волі. У решті
вирок місцевого суду залишено без зміни.

У
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного
суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд. Твердить, що
апеляційний суд усупереч положенням ст. 378 КПК України своїм вироком не
скасував, а змінив вирок місцевого суду і при цьому не мотивував своє рішення,
як це передбачено вимогами ст. ст. 332 - 335 КПК України.

У
касаційних скаргах потерпілої ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, його законного
представника ОСОБА_3 і захисника - адвоката ОСОБА_4 теж ставиться питання про
скасування вироку апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний
розгляд. Зазначається, що новий вирок щодо Запорожського немотивований і
винесений без дотримання норм КПК України.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який підтримав доводи
касаційного подання, неповнолітнього засудженого і його законного представника,
які підтримали доводи скарг, обговоривши доводи касаційного подання і
касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 378 апеляційний суд своїм вироком може
застосувати більш суворе покарання за умови скасування вироку суду першої
інстанції. У даній справі цих та інших вимог зазначеного закону додержано не
було.

Так, не погодившись із рішенням місцевого суду про звільнення
неповнолітнього засудженого Запорожського на підставі ст. 75 КК України від
покарання, призначеного за ч. 1 ст. 187 КК України, апеляційний суд своїм
вироком не скасував, а змінив вирок суду першої інстанції і визнав
Запорожського засудженим за цим законом до реального покарання.

Крім того, на порушення вимог ч. 3 ст. 378 КПК апеляційний суд у своєму
вироку не навів докладних мотивів прийнятого рішення про відмову в застосуванні
щодо неповнолітнього засудженого ст. ст. 104, 75 КК України й обмежився лише
загальними фразами про відсутність нібито відповідних даних для такого рішення.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне
подання прокурора задовольнити; касаційні скарги потерпілої ОСОБА_1,
неповнолітнього засудженого ОСОБА_2, його законного представника ОСОБА_3 і
захисника - адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок
Апеляційного суду Донецької області від13 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2
скасувати, а справу - направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Редька А.І. Жук
В.Г. Пивовар
В.Ф.