Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів Широян Т.А., Ромнець Л.А.,

прокурора Деруна А.І.,

захисника ОСОБА_1,

засудженої ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 2 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 та самої засудженої на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не судиму в силу ст. 89 КК України, засуджено

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24 786,70 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року вирок суду щодо ОСОБА_2 змінено.

Дії ОСОБА_2 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та за цим законом їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

В іншій частині вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, з урахуванням внесених до нього змін апеляційним судом, ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за те, що вона 16 вересня 2011 року біля 11 години 45 хвилин, в ході конфлікту із своїм чоловіком ОСОБА_5, з метою спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, взяла зі столу кухонний ніж, яким завдала два удари в область грудної клітини та черевної порожнини, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, у виді: колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини справа з підходящим від неї раневим каналом, з ушкодженням по ходу шкіри, підшкірної клітковини, 5 ребра в хрящевій частині (з повним перетином), передньої стінки перикарда справа; колото-різаної рани на передній черевній стінці, що проникає в площину черевної порожнини, з ушкодженням по ходу шкіри, м'язів черевної порожнини, тонкої кишки та великого сальника, що обумовило розвиток небезпечного для життя стану - розлитого гнійнофіброзного перитоніту, який призвів до смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 просить змінити ухвалу апеляційного суду та перекваліфікувати її дії на ст. 123 КК України. Вказує на неправильну оцінку апеляційним судом наявних у провадженні доказів, неповноту судового слідства, стверджуючи при цьому, що ОСОБА_2 під час нанесення ударів потерпілому була в стані сильного душевного хвилювання. Крім того зазначає, що судом не встановлено причинного зв'язку між пораненнями та наслідками у виді смерті. Також просить зменшити суму морального відшкодування.

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджена ОСОБА_2 посилається на такі ж обставини щодо її незаконного засудження, що ї її захисник. Доводить незаконність свого засудження за ч.2 ст.121 КК України, посилаючись на те, що суд обґрунтував свій висновок про доведеність її винуватості у вчиненні цього злочину на суперечливих доказах у справі, в тому числі, на показаннях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, в яких вони, будучи друзями потерпілого, обмовили її, та належним чином не перевірив висновку судово-медичної експертизи загиблого, за яким його смерть настала не внаслідок отриманого поранення, а через несвоєчасне звернення його за медичною допомогою. Зазначає, що бійку розпочав потерпілий, жорстоко її побив, спричинивши їй тілесні ушкодження, ображав нецензурними словами, а тому вона була змушена захищатись. До того ж вважає призначене їй покарання занадто суворим, просить його пом'якшити із застосуванням ст. 69 КК України. Крім того просить скасувати рішення про задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди та судових витрати, як безпідставне.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника на підтримку поданих ними касаційних скарг, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом касаційної скарги засуджена та її захисник, крім іншого, порушує питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте зазначені обставини були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій і відповідно до вимог ст. 398 КПК України не підлягають перегляду в касаційному порядку, а отже, при касаційному розгляді кримінальної справи колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Як убачається з матеріалів справи, доводи щодо невинуватості засуджена ОСОБА_2 та її захисник висловлювали під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, які обґрунтовано визнали ці доводи безпідставними. Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_2, суд підтвердив доказами, які були ретельно перевірені та належним чином оцінені.

Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань потерпілого та свідків, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів провадження не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними матеріали справи не містять.

При цьому, апеляційний суд перевірив правильність встановлення фактичних обставин вчиненого злочину та на основі аналізу показань свідків-очевидців та інших доказів у справі правильно перекваліфікував дії засудженої на ч. 2 ст. 121 КК України, визнавши безпідставними доводи сторони захисту та засудженої про вчинення потерпілим ОСОБА_5 дій, які свідчили б про завдання тяжкої образи засудженій, або ж вчинення останнім насильства щодо неї.

Доводи ОСОБА_2 про вчинення нею злочину у стані сильного душевного хвилювання через тяжку образу з боку потерпілого містились і у апеляційних скаргах засудженої та її захисників та були ретельно перевірені й спростовані із наведенням докладних мотивів такого рішення.

При цьому, апеляційним судом перевірено правильність встановлення фактичних обставин вчиненого злочину та на основі аналізу показань свідків-очевидців визнано безпідставними доводи засудженої про вчинення потерпілим щодо засудженої будь яких насильницьких дій.

Належним чином розглянуто і спростовано апеляційним судом і доводи засудженої щодо наслідків від її дій, коли остання стверджувала, що потерпілий сам заперечував проти надання своєчасної медичної допомоги і смерть останнього настала саме з цих причин, а не від її дій. Згідно висновків додаткової судово-медичної експертизи потерпілого виявленими у останнього тілесними ушкодженнями у виді проникаючого колото-різаного поранення черевної стінки з пошкодженням великого сальника, тонкого кишечнику і настанням смерті вбачається прямий причинний зв'язок .

Дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.

А ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Доводи засудженої та її захисника з приводу скасування або зменшення розміру цивільного позову також не заслуговують на увагу.

Згідно ст.ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України моральна та майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням обставин вчинення злочину суд першої інстанції у відповідності до чинного законодавства розв'язав питання заявленого цивільного позову та обґрунтовано його задовольнив.

Стягнення судових витрат із засудженої судом також визначено правильно.

Покарання призначене засуджені ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для призначення більш м'якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку та ухвали апеляційного суду по справі не встановлено.

Керуючись статями 394-396 КПК України 1960 року, пунктів 11,15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_1 та засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року щодо неї - без зміни.

Судді:

Т.А. Широян Т.С. Шилова Л.А. Романець