Справа № 148/1025/15-к
28 травня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , уродженця м. Тульчина, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , перебуваючи 10.03.2015 на АДРЕСА_3 , знята одна половинка воріт, знаючи, що у даному домогосподарстві ніхто не проживає, вирішив зайти на подвір`я, щоб подивитися, що з нього можна викрасти. Зайшовши на подвір`я даного домогосподарства він підійшов до гаража та коли рукою потягнув за навісний замок він відкрився і ОСОБА_5 зайшов в середину гаража де помітив металевий козел для різки дров, після чого через незамкнені двері зайшов в будинок даного домогосподарства де помітив чугунні батареї, які кріпилися на металевих трубах, також в ванній кімнаті помітив ванну, а на подвір`ї металевий паркан і в нього виник злочинний умисел на продовжувальний злочин, а саме крадіжку чужого майна шляхом вчинення декількох злочинних, протиправних діянь об`єднаних єдиним злочинним наміром та заподіяння єдиної шкоди за для досягнення загальної мети спрямованої на викрадення чужого майна, а саме: металевого паркану, металевого козла для різки дров, металевих воріт, металевої ванни та чугунних батарей з будинку та подвір`я даного домогосподарства.
В той же день ОСОБА_5 близько 18.00 год., реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, з домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_4 , спочатку з подвір`я даного домогосподарства, шляхом вільного доступу, знявши з дерев`яних стовбців, таємно, навмисно викрав дві секції металевого паркану, загальною вагою 60 кг, по ціні 3,20 грн. за 1 кг на суму 192 грн., які в подальшому продав за 138 грн. ОСОБА_6 .
Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, направленого на тривалу крадіжку чужого майна, достовірно знаючи, що в домогосподарстві АДРЕСА_3 , ніхто не проживає, та впевнившись, що нікого не має, та його злочинні дії ніхто не бачить, 12.03.2015 близько 19:00 год., ОСОБА_5 , прийшов в домогосподарство де через незамкнені двері проник в гараж, звідки таємно, навмисно викрав металевий козел для різки дров та з подвір`я, одну частину металевої брами від воріт, загальною вагою 40 кг по ціні 3.20 грн., за 1 кг на суму 128 грн., які в подальшому продав ОСОБА_6 за 92 грн.
Керуючись своїм єдиним злочинним умислом, направленим на умисне, тривале викрадення чужого майна, достовірні знаючи, що в домогосподарстві АДРЕСА_3 , ніхто не проживав ОСОБА_5 прийшов 15.03.2015 близько 01:00 год., в дане домогосподарство де через незамкнені двері проник в будинок, звідки таємно, навмисно викрав м еталеву ванну вагою 110 кг по ціні 3,20 грн., за 1 кг на суму 352 грн., яку в подальшому продав ОСОБА_6 за 275 грн.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на умисне, тривале викрадення чужого майна достовірно знаючи, що в домогосподарстві АДРЕСА_3 , ніхто не проживає, ОСОБА_5 16.03.2015 близько 2:00 год., через незамкнені двері проник в будинок, звідки таємно, навмисно викрав відламавши від труб 7 секцій чугунних батарей, загальною кількістю 61 ребро, вагою по 8 кг, кожне по ціні 3,20 грн. за один кілограм на суму 1561,6 грн., які в подальшому продав ОСОБА_6 за 1220 грн.
Всього ОСОБА_5 з домогосподарства АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_4 , таємно викрав чужого майна на загальну суму 2233,6 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2233,6 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю і суду надав покази, які повністю відповідають подіям, що встановлені під час досудового слідства.
В скоєному щиро кається.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що приїхавши до свого домогосподарства АДРЕСА_3 , наприкінці березня 2015 року виявив, що з подвір`я викрадені металеві секції паркану, металеві ворота, з будинку викрадено металеву ванну, батареї в кількості 7 штук, загальною кількістю 61 ребро, вагою по 8 кг, котел твердопаливний, і інші металеві предмети, які знаходились в будинку та в підсобних приміщеннях. Однак, йому було не відомо, хто саме вчинив крадіжку цих речей, але після того як досудовим слідством встановлено, що деякі речі викрав ОСОБА_5 , під час розмови з ним останній повідомив, що це він вчинив крадіжку, а саме: дві секції металевого паркану, загальною вагою 60 кг, по ціні 3,20 грн. за 1 кг на суму 192 грн., які в подальшому продав за 138 грн. ОСОБА_6 ; металевий козел для різки дров, одну частину металевої брами від воріт, загальною вагою 40 кг по ціні 3.20 грн., за 1 кг на суму 128 грн., які в подальшому продав ОСОБА_6 за 92 грн.; металеву ванну вагою 110 кг по ціні 3,20 грн., за 1 кг на суму 352 грн., яку в подальшому продав ОСОБА_6 за 275 грн.; 7 секцій чугунних батарей, загальною кількістю 61 ребро, вагою по 8 кг, кожне по ціні 3,20 грн. за один кілограм на суму 1561,6 грн., які в подальшому продав ОСОБА_6 за 1220 грн. Викрав майна на загальну суму 2233,6 грн., чим спричинив матеріального збитку на вказану суму.
До початку судового розгляду потерпілий подав цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином на загальну суму 2233, 60 грн., в наслідок чого визнаний цивільним позивачем.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи та витягу з ЄРДР про виділення матеріалів з кримінального провадження.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого являється, крадіжка поєднана з проникненням у приміщення, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим, з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинуваченого позов підлягає задоволенню.
Так, стягненню в повному обсязі з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає завдана матеріальна шкода в сумі 2233,60 грн., як збитки завдані злочином.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується негативно, щире каяття, сприяння в розкритті злочину,
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 в межах санкції визначеної ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі вину обставини, а також те, що його виправлення можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити останнього від відбуття покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368- 371, 373, 374, КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 2 роки.
Відповідно до п. 2, п. 3, ст. 76 КК України засудженому ОСОБА_5 забороняється виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, а також, засуджений зобов`язаний повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ), який проживає, за адресою: АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду завдану злочином у сумі 2233 (дві тисячі тридцять три) гривні 60 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Суддя: