УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні 16 квітня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора та засудженого ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 8 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року щодо засудженого,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина Республіки Узбекистан, неодноразово судимого, останній раз вироком Авіастроітєльного районного суду м. Казані Російської Федерації за ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 158 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і 9 місяців,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією мана, яке є його власністю.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що з 21 по 26 листопада 2010 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном проник у квартиру АДРЕСА_1, звідки таємно викрав майно ОСОБА_8, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 5 065 гривень.

Крім того, 29 липня 2011 року близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_6, з метою заволодіння чужим майном, повторно проник у квартиру АДРЕСА_2, де із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров'я, використовуючи ножа, вчинив розбійний напад на неповнолітню ОСОБА_9 та заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 2 749 гривень.

Також 4 серпня 2011 року в період із 8 години 30 хвилин до 20 години 40 хвилин, ОСОБА_6 із корисливих мотивів, повторно, з метою заволодіння чужим майном, проник у квартиру АДРЕСА_3, звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_11, чим заподіяв останній шкоду на суму 720 гривень.

Окрім того, 31 серпня 2011 року близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_6 повторно проник у квартиру АДРЕСА_4, де із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я, використовуючи предмет схожий на ніж, учинив розбійний напад на неповнолітню ОСОБА_12 та заволодів майном ОСОБА_13 на загальну суму 12 700 гривень.

Ухвалою суду Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року вирок суду першої інстанції змінено, строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 24 травня 2013 року. В іншій частині вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- прокурор указує, що апеляційним судом невірно визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_6, а саме, з 24.05.2013 року, оскільки початок строку відбування покарання ОСОБА_6 необхідно рахувати з моменту передачі останнього на територію України по відбуттю покарання за вироком Авіастроітєльного районного суду м. Казань РФ від 6 лютого 2012 року. Порушує питання про зміну ухвали суду апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність;

- засуджений ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що висновки суду про доведеність його вини не відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на суперечливих доказах. Зазначає, що під час досудового розслідування та судового слідства було порушено право на захист, не було вручено копію обвинувального акту.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на часткове підтримання касаційних скарг, перевіривши кримінальне провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга засудженого не підлягає до задоволення, а прокурора - до часткового з таких підстав.

За результатами перевірки кримінального провадження встановлено, що висновки місцевого суду про визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень ґрунтуються на зібраних доказах, зокрема, показаннями потерпілих, даними, що містяться у протоколах слідчих дій, висновками експертиз та іншими наведеними у вироку доказами.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається засуджений у касаційній скарзі, та давши належну оцінку всім його доводам, висунутим на захист із приводу відсутності складу кримінальних правопорушень, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні розбійних нападів, поєднаних із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я осіб, які зазнали нападу і з погрозою застосування насильства, поєднаного з проникненням у житло та крадіжки, поєднаної з проникненням у житло і правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.

Підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_6 у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, як про це порушено питання в касаційній скарзі, не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, даних про особу засудженого. Призначене покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі засудженого про порушення його права на захист, не вручення копії обвинувального акту, є безпідставними.

Як убачається з кримінального провадження, на досудовому розслідуванні захист інтересів ОСОБА_6 здійснював захисник ОСОБА_14 У подальшому за клопотанням ОСОБА_6 йому був призначений захисник ОСОБА_15 та ці захисники захищали його інтереси в суді першої інстанції.

Окрім того, за результатами перевірки провадження встановлено, що ОСОБА_6 власноручно відмовився від одержання копії обвинувального акту. Також судом першої інстанції було задоволено клопотання ОСОБА_6 про розгляд кримінального провадження на російській мові, оскільки засуджений не володів українською мовою.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи прокурора, що апеляційним судом невірно визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_6, а саме, з 24.05.2013 року.

Апеляційним судом при зазначенні про початок строку відбування засудженим ОСОБА_6 покарання не було взято до уваги, що Генеральною прокуратурою Російської Федерації ОСОБА_6 переданий правоохоронним органам України та доставлений на територію України 19 лютого 2014 року і по сплину строку його тимчасової видачі необхідно буде останньому відбувати покарання на території Російської Федерації згідно вироку Авіастроітєльного районного суду м. Казані РФ від 6 лютого 2012 року за ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 158 КК РФ, яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і 9 місяців. А тому при визначені початку строку відбування ОСОБА_6 покарання необхідно врахувати вимоги ч. 2 ст. 580 КПК України.

У зв'язку з цим ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_16 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3