Справа № 1-13 2008
Категорія: ч.1 ст.375 КК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2008 року апеляційний суд Кіровоградської
області у складі

головуючого:
судді Петрової І.М.

при секретарі: Абрамової А.О.

з участю прокурора відділу
прокуратури Черкаської області Олійника С.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Черкаси,
українки,

громадянки України, освіта вища юридична, вдови, що має
на утриманні неповнолітнього сина, не працюючої, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимої,

за ч.1 ст.375 КК України, -

ВСТАНОВИВ

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у
тому, що вона, працюючи згідно Указу Президента України “Про призначення
суддів” № 165/2001 від 07.03.2001 року, на посаді судді Соснівського районного
суду міста Черкаси, та будучи, згідно ст. 129 Конституції України, незалежною
та зобов'язаною підкорятися лише закону, будучи зобов'язаною, відповідно до ст.
6 Закону України “Про судоустрій”, при здійсненні правосуддя дотримуватись
Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний
розгляд судових справ з дотриманням встановлених законом строків, тобто
являючись представником судовою влади - професійним суддею, протягом 2003 -
2004 років при розгляді цивільних справ умисно постановлювала по них завідомо
неправосудні рішення, внаслідок чого за громадянами незаконно було визнано
право власності на кузови та автомобілі іноземного виробництва за наступних
обставин.

Згідно пред'явленому обвинуваченню, 15 квітня
2003 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 діючи умисно, за
відсутності в Соснівському районному суді м. Черкаси заяви гр. ОСОБА_2 та
відповідно цивільної справи за позовом останнього до гр. ОСОБА_3 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу кузова НОМЕР_1 від автомобіля
“Фольксваген-Пасат”, 1993 року випуску, без проведення судового засідання, в
порушення норм цивільних процесуальних законів України, якими визначено та
встановлено порядок провадження в цивільних справах у судах України,
усвідомлюючи, що судовий акт, який нею приймається, є неправосудним,
постановила завідомо неправосудне рішення, згідно якого було визнано дійсним
договір купівлі-продажу кузова НОМЕР_1 від автомобіля “Фольксваген-Пасат”, 1993
року випуску, нібито укладеного між позивачем та ОСОБА_3 у 2001 році, а також
визнано за ОСОБА_2 право власності на даний кузов. В результаті постановлення
суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного рішення, зазначений кузов
автомобіля незаконно був допущений у вільний обіг на території України.

Крім цього, 23.04.2003 року до Соснівського
районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_5 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу кузовів від автомобіля “BMW” 2000 року
випуску, номери НОМЕР_2 і НОМЕР_3 посилаючись на те, що у квітні 2002 року
відповідач продав йому зазначені два автомобільні кузови за обумовлену суму
грошей та зобов'язався належним чином оформити документи. Проте в подальшому
ОСОБА_5 став ухилятись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, у
зв'язку з чим він не може зареєструвати дані автомобільні кузова в органах ДАІ.
Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1, діючи умисно, без
проведення судового засідання, в порушенні норм цивільних процесуальних законів
України, якими визначено та встановлено порядок провадження в цивільних справах
у судах України, усвідомлюючи, що судовий акт, який нею приймається, є
неправосудним, в порушення вимог ст.ст. 99, 103 ЦПК України не притягнувши МРЕВ
ДАІ УМВС України в Черкаській області до участі в розгляді цивільної справи,
тобто вирішила питання про права і обов'язки особи, яка не була притягнута до
участі у справі, що у відповідності до ст.307 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд, не
з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме за
відсутності документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_5. на спірні
кузова автомобілів встановленого зразка з указанням технічних характеристик,
даних про їх вартість, а також без з'ясування легальності ввезення їх на
територію України і відомостей про розмитнення, постановила таким чином
28.04.2003 року по цивільній справі № 2-2351-03 завідомо неправосудне рішення,
згідно якого за ОСОБА_4. було незаконно визнано право власності на два кузови
до автомобіля “BMW” 2000 року випуску, номери НОМЕР_2 і НОМЕР_3. В результаті
постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного рішення,
дані автомобільні кузови незаконно були допущені у вільний обіг на території
України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01.08.2005 року
вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 22 жовтня 2003 року суддя
Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 діючи умисно, за відсутності в
Соснівському районному суді м. Черкаси заяви гр. ОСОБА_6 та відповідно
цивільної справи за позовом останнього до гр. ОСОБА_7 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу автомобільного кузова НОМЕР_4 від автомобіля “Опель
Омега”, 1999 року випуску, без проведення судового засідання, в порушення норм
цивільних процесуальних законів України, якими визначено та встановлено порядок
провадження в цивільних справах у судах України, усвідомлюючи, що судовий акт,
який нею приймається, є неправосудним, постановила завідомо неправосудне
рішення, згідно якого було визнано дійсним договір купівлі-продажу кузова
НОМЕР_4 від автомобіля “Опель Омега”, 1999 року випуску, нібито укладеного між
позивачем та ОСОБА_7 у 2001 році, а також визнано за ОСОБА_6 право власності на
даний кузов. В результаті постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо
неправосудного рішення, зазначений кузов автомобіля незаконно був допущений у
вільний обіг на території України.

Крім цього, 27.01.2004 року до Соснівського
районного суду м. Черкаси звернулась ОСОБА_8 з позовом про стягнення боргу з
ОСОБА_9 посилаючись на те, що 08.09.2002 року відповідач взяв у неї в борг 8000
грн. і зобов'язався повернути їх за першою вимогою, проте відмовляється це
виконувати. Під час судового розгляду цивільної справи № 2-6265-04 у судовому
засіданні позивачка змінила свої вимоги та попросила визнати за нею право
власності на два кузова автомобілів “BMW” 1996 року випуску, номер НОМЕР_5 та
“BMW” 1993 року випуску, номер НОМЕР_6, які знаходяться у власності
відповідача. Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1, діючи
умисно, при фактично пред'явленому новому позову не винесла ухвалу про закриття
справи провадженням по позову про стягнення боргу, достовірно знаючи, що
відсутність письмової заяви позивачки ОСОБА_8. про відмову від заявлених нею
раніше вимог, яка має відповідати вимогам ст.137 ЦПК України про зміст та форму
позовної заяви, означає, що така вимога не заявлена, в порушення ст.ст. 99, 103
ЦПК України не притягнувши МРЕВ ДАІ УМВС України в Черкаській області до участі
в розгляді цивільної справи, тобто вирішила питання про права і обов'язки
особи, яка не була притягнута до участі у справі, що у відповідності до ст.307
ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на
новий судовий розгляд, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для
вирішення справи, а саме за відсутності документів, які б підтверджували право
власності ОСОБА_9 на вказані кузови автомобілів "BMW" встановленого
зразка з указанням технічних характеристик, даних про їх вартість, а також без
з'ясування легальності ввезення їх на територію України і відомостей про
розмитнення, в порушення вимог ч.1 ст.15-1 ЦПК України про межі судового
розгляду, постановила таким чином 05.02.2004 року по цивільній справі №
2-6265-04 завідомо неправосудне рішення, згідно якого за ОСОБА_8. було
незаконно визнано право власності на два кузови до автомобілів “BMW”, 1996 року
випуску, номер НОМЕР_5 та “BMW”, 1993 року випуску, номер НОМЕР_6. В результаті
постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного рішення,
дані автомобільні кузови незаконно були допущені у вільний обіг на території
України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.02.2005 року
вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 27.01.2004 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулась
ОСОБА_8 з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_9 посилаючись на те, що
08.09.2002 року відповідач взяв у неї в борг 8000 грн. і зобов'язався повернути
їх за першою вимогою, проте відмовляється це виконувати. Під час судового
розгляду цивільної справи № 2-1127-04 у судовому засіданні позивачка змінила
свої вимоги та попросила визнати за нею право власності на кузов автомобіля
“AUDI”, 1997 року випуску, номер НОМЕР_14, який знаходяться у власності
відповідача. Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1, діючи
умисно, при фактично пред'явленому новому позову не винесла ухвалу про закриття
справи провадженням по позову про стягнення боргу, достовірно знаючи, що
відсутність письмової заяви позивачки ОСОБА_8. про відмову від заявлених нею
раніше вимог, яка має відповідати вимогам ст.137 ЦПК України про зміст та форму
позовної заяви, означає, що така вимога не заявлена, в порушення ст.ст. 99, 103
ЦПК України не притягнувши МРЕВ ДАІ УМВС України в Черкаській області до участі
в розгляді цивільної справи, тобто вирішила питання про права і обов'язки
особи, яка не була притягнута до участі у справі, що у відповідності до ст.307
ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на
новий судовий розгляд, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для
вирішення справи, а саме за відсутності документів, які б підтверджували право власності
ОСОБА_9 на вказаний кузов автомобіля “AUDI” встановленого зразка з указанням
його технічних характеристик, даних про вартість, а також без з'ясування
легальності ввезення його на територію України і відомостей про розмитнення, в
порушення вимог ч.1 ст.15-1 ЦПК України про межі судового розгляду, постановила
таким чином 05.02.2004 року по цивільній справі № 2-1127-04 завідомо
неправосудне рішення, згідно якого за ОСОБА_8. було незаконно визнано право
власності на кузов до автомобіля “AUDI”, 1997 року випуску, номер НОМЕР_7. В
результаті постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного
рішення, даний кузов автомобіля незаконно був допущений у вільний обіг на
території України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.02.2005
року вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 15.03.2004 року до Соснівського
районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_10 з позовом про стягнення боргу
ізОСОБА_11 посилаючись на те, що 20.09.2002 року відповідач взяв у нього в борг
11 000 грн. І зобов'язався повернути їх за першою вимогою, проте відмовляється
це виконувати. Під час судового розгляду цивільної справи № 2-2033-04 у
судовому засіданні позивач змінив свої вимоги та попросив визнати за ним право
власності на два кузова автомобілів “Фольксваген”, 1995 року випуску, номер
НОМЕР_8, та “Фольксваген”, 1991 року випуску, номер НОМЕР_9, які знаходяться у
власності відповідача. Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1,
діючи умисно, при фактично пред'явленому новому позову не винесла ухвалу про
закриття справи провадженням
по позову про стягнення боргу, достовірно знаючи, що відсутність письмової
заяви позивача ОСОБА_10 про відмову від заявлених ним раніше вимог, яка має
відповідати вимогам ст.137 ЦПК України про зміст та форму позовної заяви,
означає, що така вимога не заявлена, в порушення ст.ст. 99, 103 ЦПК України не
притягнувши МРЕВ ДАІ УМВС України в Черкаській області до участі в розгляді
цивільної справи, тобто вирішила питання про права і обов"яки особи, яка
не була притягнута до участі у справі, що у відповідності до ст.307 ЦПК України
є підставою для скасування судового рішення і направлення справи на новий
судовий розгляд, неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення
справи, а саме за відсутності документів, які б підтверджували право власності
ОСОБА_11. на вказані кузови автомобілів “Фольксваген” встановленого зразка з
указанням їх технічних характеристик, даних про вартість, а також без
з'ясування легальності ввезення їх на територію України і відомостей про
розмитнення, в порушення вимог ч.1 ст.15-1 ЦПК України про межі судового
розгляду, постановила таким чином 22.03.2004 року по цивільній справі №
2-2033-04 завідомо неправосудне рішення, згідно якого за ОСОБА_10 було
незаконно визнано право власності на два кузови до автомобілів “Фольксваген”,
1995 року випуску, номер НОМЕР_8, та “Фольксваген”, 1991 року випуску, номер
НОМЕР_9. В результаті постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо
неправосудного рішення, дані кузови автомобілів незаконно були допущені у
вільний обіг на території України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області
від 17.02.2005 року вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 27.09.2004 року до Соснівського районного суду м. Черкаси
звернувся ОСОБА_12 із заявою про визнання факту укладення договору
купівлі-продажу автомобіля “CADILLAC”, 1959 року випуску, номер кузова НОМЕР_10
посилаючись на те, що 20.01.2004 року придбав даний автомобіль згідно біржової
угоди за № 010067. Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1, діючи
умисно, в порушення вимог ст.271 ЦПК України, згідно якої справи про
встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли
діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також
при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів чи
при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують
ці факти, тоді як законодавством визначено порядок укладення договорів
купівлі-продажу автотранспортних засобів та їх подальшу реєстрацію, достовірно
знаючи, що ОСОБА_12 доказів визнання недійсною чи оспорювання біржової угоди №
010067 від 20.01.2004 року до заяви не додано, а тому відсутні підстави,
передбачені ст.ст.4, 271 ЦПК України для звернення до суду, оскільки
встановлення вказаного в заяві факту не має юридичного значення і така заява не
підлягає розгляду в судах, в порушення вимог ст.272 ЦПК України, згідно якої
справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядають районні
(міські) суди по заявах громадян за місцем їх проживання, прийняла заяву
ОСОБА_12. до свого провадження, тоді як заявник постійно проживає і
зареєстрований у м. Києві.

У подальшому, суддя ОСОБА_1, діючи умисно,
без проведення досудової підготовки, чим порушила вимоги ст.ст.91, 143 ЦПК
України, прийнявши та розглядаючи заяву ОСОБА_12. по суті і дійшовши висновку,
що встановлення факту купівлі автомобіля "CADILLAC" пов'язане із
спором про право - відмова УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві реєструвати даний
автомобіль, всупереч вимогам абзацу 3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 5 “Про судову практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення”, що зобов'язує суддю за вказаних обставин
залишити заяву без розгляду, а заявнику роз'яснити право подачі позову на
загальних підставах, в порушення вимог ст.ст. 99, 103 ЦПК України не
притягнувши УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві та ТОВ “Рекон”, яке виступало
продавцем автомобіля, до участі в розгляді цивільної справи, тобто вирішила
питання про права і обов'язки особи, яка не була притягнута до участі у справі,
що у відповідності до ст.307 ЦПК України є підставою для скасування судового
рішення і направлення справи на новий судовий розгляд, в порушення вимог
ст.248-4 ЦПК України згідно якої скарги на рішення, дії або бездіяльність
органів державного управління розглядаються за місцем знаходження суб'єкта
оскарження, тобто в даному випадку підсудна Київським районним судам, неповно
з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме за
відсутності доказів, які б підтверджували правомірність ввезення автомобіля,
його розмитнення, реєстрацію, в порушення вимог ч.1 ст.15-1 ЦПК України про
межі судового розгляду, постановила таким чином 01.10.2004 року по цивільній
справі № 2-6164-04 завідомо неправосудне рішення, згідно якого було встановлено
факт укладення договору купівлі - продажу автомобіля “CADILLAC”, 1959 року
випуску, номер кузова НОМЕР_10, визнано ОСОБА_12. добросовісним набувачем, та
зобов'язано УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві не чинити ОСОБА_12 перешкод в
здійсненні права власності на даний автомобіль і допущене негайне виконання
зазначеного судового рішення, що не передбачено главами 33, 37 ЦПК України. В
результаті постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного
рішення, даний автомобіль незаконно був допущений у вільний обіг на території України. Ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 17.02.2005 року вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 27.09.2004 року до Соснівського районного суду
м. Черкаси звернувся ОСОБА_13 із заявою про визнання факту укладення договору
купівлі-продажу автомобіля “MERCEDES-BENZ”, 1997 року випуску, номер кузова
НОМЕР_11 посилаючись на те, що 22.01.2004 року придбав
даний автомобіль згідно біржової угоди за № 010078. Суддя Соснівського
районного суду м. Черкаси ОСОБА_1, діючи умисно, в порушення вимог ст.271 ЦПК
України, згідно якої справи про встановлення фактів, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян,
розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання
заінтересованими особами відповідних документів чи при неможливості відновлення
загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти, тоді як
законодавством визначено порядок укладення договорів купівлі-продажу
автотранспортних засобів та їх подальшу реєстрацію, достовірно знаючи, що ОСОБА_13
доказів визнання недійсною чи оспорювання біржової угоди № 010078 від
22.01.2004 року до заяви не додано, а тому відсутні підстави, передбачені
ст.ст.4, 271 ЦПК України для звернення до суду, оскільки встановлення вказаного
в заяві факту не має юридичного значення і така заява не підлягає розгляду в
судах, в порушення вимог ст.272 ЦПК України, згідно якої справи про
встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядають районні (міські)
суди по заявах громадян за місцем їх проживання, прийняла заяву ОСОБА_13. до
свого провадження, тоді як заявник постійно проживає і зареєстрований у м.
Києві.

У подальшому, суддя ОСОБА_1, діючи умисно,
без проведення досудової підготовки, чим порушила вимоги ст.ст.91, 143 ЦПК
України, прийнявши та розглядаючи заяву ОСОБА_13. по суті і дійшовши висновку,
що встановлення факту купівлі автомобіля “MERCEDES-BENZ” пов'язане із спором
про право - відмова УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві реєструвати даний
автомобіль, всупереч вимогам абзацу 3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 5 “Про судову практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення”, що зобов'язує суддю за вказаних обставин
залишити заяву без розгляду, а заявнику роз'яснити право подачі позову на
загальних підставах, в порушення вимог ст.ст. 99, 103 ЦПК України не
притягнувши УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві та ТОВ “Рекон”, яке виступало
продавцем автомобіля, до участі в розгляді цивільної справи, тобто вирішила
питання про права і обов'язки особи, яка не була притягнута до участі у справі,
що у відповідності до ст.307 ЦПК України є підставою для скасування судового
рішення і направлення справи на новий судовий розгляд, в порушення вимог
ст.248-4 ЦПК України згідно якої скарги на рішення, дії або бездіяльність органів
державного управління розглядаються за місцем знаходження суб'єкта оскарження,
тобто в даному випадку підсудна Київським районним судам, неповно з'ясувавши
обставини, що мають значення для вирішення справи, а саме за відсутності
доказів, які б підтверджували правомірність ввезення автомобіля, його
розмитнення, реєстрацію, в порушення вимог ч.1 ст.15-1 ЦПК України про межі
судового розгляду, постановила таким чином 01.10.2004 р. по цивільній справі №
2-6144-04 завідомо неправосудне рішення, згідно якого було встановлено факт
укладення договору купівлі - продажу автомобіля “MERCEDES-BENZ”, 1997 року
випуску, номер кузова НОМЕР_11 визнано ОСОБА_13. добросовісним набувачем, та
зобов'язано УДАІ ГУ УМВС України в м. Києві не чинити ОСОБА_13 перешкод в
здійсненні права власності на даний автомобіль і допущене негайне виконання
зазначеного судового рішення, що не передбачено главами 33, 37 ЦПК України. В
результаті постановлення суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного
рішення, даний автомобіль незаконно був допущений у вільний обіг на території
України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.02.2005 року
вищевказане судове рішення скасоване.

Крім цього, 01 жовтня 2004 року суддя
Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 діючи умисно, за відсутності в
Соснівському районному суді м. Черкаси заяви гр. ОСОБА_14. та відповідно
цивільної справи № 2-6263-04 за позовом останнього до гр. ОСОБА_15 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу автомобіля “Шкода Октавія”, 2004 року випуску,
кузов НОМЕР_12, двигун НОМЕР_13, без проведення судового засідання, в порушення
норм цивільних процесуальних законів України, якими визначено та встановлено
порядок провадження в цивільних справах у судах України, усвідомлюючи, що
судовий акт, який нею приймається, є неправосудним, постановила завідомо
неправосудне рішення, згідно якого було визнано дійсним договір купівлі-продажу
автомобіля “Шкода Октавія”, 2004 року випуску, кузов НОМЕР_12, двигун НОМЕР_13,
нібито укладеного між позивачем та ОСОБА_15. 10.08.2004 року, а також визнано
за ОСОБА_14 право власності на даний автомобіль. В результаті постановлення
суддею ОСОБА_1 вищевказаного завідомо неправосудного рішення, зазначений
автомобіль незаконно був допущений у вільний обіг на митній території України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявила
клопотання про застосування відносно неї
п. б ст.1 Закону України „Про амністію ” від 19.04.2007 року.

Заслухавши думку прокурора про задоволення
клопотання ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд визнає клопотання таким, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, за
якій законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк
не більше п'яти років, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_16,
08.05.2003 року народження, тому згідно п. б ст.1 Закону України „Про амністію
” від 19.04.2007 року вона підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності, про що при попередньому
розгляді справи ОСОБА_1 заявлено дане клопотання, яке підлягає задоволенню.

За виявлених обставин, згідно п. 4 ст. 6 КПК
України, провадження по справи підлягає закриттю внаслідок акту амністії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6 п.4, 237-244 КПК України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 - задовільнити.

На підставі п. б ст.1 Закону України „Про амністію ” від 19.04.2007 року
ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності .

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.375 КК України
закрити внаслідок акта амністії.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 підписку про невиїзд - скасувати.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторонами можуть бути
подані касаційні подання чи скарги до
Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України, через
апеляційний суд Кіровоградської області.

Суддя
апеляційного суду

Кіровоградської області
І.М.Петрова