Справа № 1-43
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
липня 2008 року Заліщицький
районний суд Тернопільської області

в
складі головуючого
Антоновського О.О.

при
секретарі
Бабій Л.І.

з
участю прокурора Лобура В.П.

та
адвокатів ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Заліщики справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця і жителя АДРЕСА_1, громадянина України, українця з середньою
освітою, ніде не працюючого, допризовника, не одруженого, урядових нагород не
має, раніше не судимого,

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця з
середньою освітою, ніде не працюючого, допризовника, не одруженого, урядових
нагород не має, раніше не судимого,

у злочині передбаченому ст. 289 ч. 2 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

22
листопада 2007 року біля 1 години ночі ОСОБА_5. за попередньою змовою з
ОСОБА_4., та ОСОБА_3. з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для
поїздки на праздник у с. Більче-Золоте, Борщівського району, підійшли до гаражу
ОСОБА_6., що в с. Новосілка, Заліщицького району. ОСОБА_5. за допомогою
залізного лому зірвав навісний замок з дверей гаражу. Після цього ОСОБА_5.
разом із ОСОБА_3. не запускаючи двигун виштовхали автомобіль ВАЗ - 2101 д.
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7. з гаражу на вулицю. І в цей момент до них
приєднався ОСОБА_4. Даний автомобіль з”їхав у рів і ОСОБА_5., ОСОБА_4. та ОСОБА_3.
виштовхали його на дорогу. Потім ОСОБА_5. розібрав замок запалювання, а
ОСОБА_4. зірвав штопор керма автомобіля і ОСОБА_5. сів за кермо, а ОСОБА_4., та
ОСОБА_3. штовхнули автомобіль та запустили двигун. Після цього ОСОБА_5.
викраденим автомобілем в”їхав в огорожу господарства ОСОБА_8., зупинився і втік
з місця аварії. Автомобіль був пошкоджений. Вартість даного автомобіля станом
на 22.11.2007 року 1979 року випуску становить 6817,50 грн.

Постановою
суду від 04.03.2008 року кримінальну справу проти ОСОБА_5. закрито і його було звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 289 ч. 4 КК України.

Підсудний
ОСОБА_4. свою винність у скоєному злочині визнав повністю і суду пояснив, що
дійсно з ініціативи ОСОБА_5., він та ОСОБА_3. разом із ОСОБА_5. мали поїхати на
праздник у с. Більче-Золоте, Борщівського району, і коли підсудний ОСОБА_3.
разом із підсудним ОСОБА_5. вийшли з клубу, він зрозумів для чого. Незабаром
підсудного ОСОБА_4. покликав з клубу підсудний ОСОБА_3. для того, щоб
виштовхати автомобіль із рову. Вони всі разом виштовхали автомобіль з рову.
ОСОБА_3. Говорив, щоб автомобіль повернути в гараж. А ОСОБА_5. в цей момент
розібрав замок запалювання. А підсудний ОСОБА_4. зірвав руль, так як він був
замкнений. Після чого за руль сів ОСОБА_5., а підсудний ОСОБА_4. разом із
ОСОБА_3., з метою завезти двигун штовхнули автомобіль і двигун завівся. Даним
автомобілем ОСОБА_5. поїхав, а підсудні повернулися у приміщення клубу. Через
деякий час до клубу увійшов ОСОБА_5., який повідомив про аварію.

Підсудний
ОСОБА_3. свою винність у скоєному злочині не визнав і суду пояснив, що він
тільки допоміг виштовхати даний автомобіль з кювету. Дальше підсудний
запропонував ОСОБА_5. та ОСОБА_4. заштовхати автомобіль в гараж. Ніякої
домовленості у них не було на угон автомобіля та поїздку в с. Більче-Золоте.

Винність
підсудних ОСОБА_4. та ОСОБА_3. у судовому засіданні знайшла своє повне
підтвердження матеріалами справи
показами потерпілого та свідків.

Так
потерпілий ОСОБА_7. у судовому засіданні суду ствердив, що він довідався про
угон його автомобіля від працівників міліції. Даний угон вчинили підсудні
ОСОБА_3., ОСОБА_4. разом із ОСОБА_5. Вони всі троє визнавали що вчинили угон
автомобіля та погоджувались сплатити за машину. І тільки ОСОБА_4. разом із
ОСОБА_5. відшкодували завдану потерпілому шкоду.

Вина
підсудних ОСОБА_4. та ОСОБА_3. стверджується у судовому засіданні показами
свідка ОСОБА_5., який пояснив, що саме він запропонував викрасти даний
автомобіль ОСОБА_7. та поїхати на праздник у с. Більче-Золоте. Що саме він
зірвав навісний замок та проник у середину гаражу. У цей гараж зайшов підсудний
ОСОБА_3., який сів за кермо, а ОСОБА_5. відчинив ворота, та виштовхав
автомобіль з гаражу. Автомобіль з”їхав у рів. Вони всі троє виштовхали
автомобіль з рову. ОСОБА_5. зірвав замок запалювання, а ОСОБА_4. зламав
штопорний пристрій на кермі. Запустивши двигун за допомогою ОСОБА_4., ОСОБА_5.
поїхав даним автомобілем та заїхав у ворота ОСОБА_8.

З
показів свідків ОСОБА_9. та ОСОБА_10. (див. а.с. 32-35) суду відомо, що дійсно
підсудні 22.11.2007 року розпивали у клубі с. Новосілка, Заліщицького району
спиртні напої.

Винність
підсудних у скоєному злочині також стверджується і показами свідка ОСОБА_11.,
який ствердив, що дійсно підсудний ОСОБА_5. підійшов до працівників міліції та
заявив про викрадення автомобіля ОСОБА_7 та повідомив хто саме вчинив даний
злочин. Також свідок повідомив суд про те, що підсудного ОСОБА_4. він забрав з
дому коли уже знав про викрадення автомобіля. Пояснення від ОСОБА_4. він
відбирав у Заліщицькому РВ УМВС України.

Винність
підсудних також стверджується і матеріалами кримінальної справи, і протоколом
явки з повинною ОСОБА_5. в якому останній вказує, що він разом із ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. незаконно викрали автомобіль ОСОБА_7. (див. а.с. 12). З протоколу
огляду місця події (див. а.с. 3-9) суду відомо, як саме було скоєно проникнення
в гараж і що автомобіль ОСОБА_7. розбитий. Вартість автомобіля ВАЗ-2101 Д.
НОМЕР_1, 1979 року випуску, станом на 22.11.2007 року, становить 6817,50 грн. (див. а.с.
96-98).

Суд вважає, що органи досудового слідства правильно кваліфікували дії
підсудних ОСОБА_4. та ОСОБА_3. за ст.
289 ч. 2 КК України, так як вони за попередньою змовою незаконно заволоділи
транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення. Все це знайшло своє
повне підтвердження у судовому засіданні матеріалами справи, показами
потерпілого, показами свідків та показами самого підсудного ОСОБА_4.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_3.,
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що
він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується по місцю проживання, що він вчинив злочин будучи
неповнолітнім. А тому, суд прийшов до
переконання, що підсудному ОСОБА_3. слід обрати мінімальне покарання
передбачене ст. 289 ч. 2 КК України на підставі ст. 75 КК України звільнити
його від відбування покарання встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

Обираючи міру
покарання підсудному ОСОБА_4., суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, щиро
розкаюється у вчиненому, добросовісно відшкодував заподіяну шкоду, що
потерпілий просив суд суворо не наказувати підсудного. А тому, суд прийшов до
переконання, що підсудному ОСОБА_4. слід обрати покарання передбачене ст. 289
ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі і на
підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання встановивши
іспитовий строк на 1 (один) рік.

Суд
також вважає, що до підсудних слід встановити обмеження, передбачені ст. 76 ч.
1 п. 2, 3 КК України.

Керуючись
ст.ст. 322 - 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати
винними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст. 289 ч. 2 КК
України та обрати покарання:

 ОСОБА_3 за ст.
289 ч. 2 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України звільнити засудженого від
відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два)
роки. Зобов”язати засудженого ОСОБА_3. не виїзджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти
дані органи про зміну місця проживання, навчання чи роботи.

 ОСОБА_4 за ст.
289 ч. 2 КК України з приміненням ст. 69 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий
строк на 1 (один) рік. Зобов”язати засудженого ОСОБА_4. не виїзджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи та повідомляти дані органи про зміну місця проживання, навчання чи
роботи.

Міру запобіжного заходу щодо засуджених
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. залишити попередню - підписку про не виїзд до вступу
вироку у законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Тернопільської обл. на протязі 15 діб через
Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Суддя Заліщицького

районного суду
О.О. Антоновський