Справа № 1/2506/177/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2012 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Герасименко Т.М.

захисника - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, менеджера ФОП «ОСОБА_7В.», одруженого, має на утриманні сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, батька пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_6 інваліда 3 групи та матір пенсіонерку, ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 190 ч.2, 190 ч.3 КК України,

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, молдована, громадянина ОСОБА_11 Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_11, менеджера ФОП «ОСОБА_7В.», одруженого, має на утриманні доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_12, батька пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_13 інваліда 1 групи, в силу ст. 89 КК України судимості не має, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_14, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч.2, 190 ч.2, 190 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :

18.12.2004 р. підсудний ОСОБА_6, за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_10, під приводом покупки телевізора у потерпілого ОСОБА_3, на автомобілі НОМЕР_2, прибули до його постійного місця мешкання на ІНФОРМАЦІЯ_15, після чого, діючи шляхом обману і зловживаючи довірою потерпілого, перенесли телевізор з квартири до вищевказаного автомобіля, на якому прибули, сказали водію прибути до зупинки громадського транспорту по вул. Богунського в м. Чернігові, після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_10, з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи застосуванням предмету, схожого на пістолет, напали на потерпілого ОСОБА_3, який сприйняв дану погрозу, як таку, що реально загрожує його життю і здоровю, та заволоділи телевізором «Юніверсум»з пультом дистанційного керування, загальною вартістю 1350 грн., що належить потерпілому ОСОБА_3, після чого зникли з місця вчинення злочину на вищевказаному автомобілі.

18.02.2005 р. у вечірній час, ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 і невстановленою у ході досудового слідства особою, повторно, знаходячись на пр. Миру, 190-А в м. Чернігові, під приводом продажу автомобіля потерпілому ОСОБА_2, діючи шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, заволоділи грошовими коштами в розмірі 1000 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 18.02.2005 р., становить 5 299,1 грн., які належать потерпілому ОСОБА_2

На протязі кінця лютого - березня 2005 р. ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими у ході досудового слідства особами, повторно, перебуваючи біля магазину «Перлина», розташованого по пр. Миру в м. Чернігові, під приводом продажу автомобіля, неодноразово зустрічались з потерпілим ОСОБА_4 та діючи шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, 22.02.2005 р. ОСОБА_6, діючи за єдиним злочинним умислом з ОСОБА_10 і невстановленими у ході досудового слідства особами, заволоділи грошовими коштами в сумі 1000 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 22.02.2005 р. становить 5299,1 грн., які належать потерпілому ОСОБА_4, чим заподіяли останньому матеріальний збиток, 22.03.2005 р. ОСОБА_6, діючи за єдиним злочинним умислом з ОСОБА_10 та невстановленими у ході досудового слідства особами, заволоділи грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 22.03.2005 р., становить 15873,3 грн., які належать потерпілому ОСОБА_4, 10.04.2005 р. невстановлена у ході досудового слідства особа, діючи за єдиним злочинним умислом з ОСОБА_10 В.І., ОСОБА_6 та невстановленими у ході досудового слідства особами, заволоділи грошовими коштами в сумі 500 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 10.04.2005 р., становить 2637,35 грн., які належать потерпілому ОСОБА_4, а всього заволоділи грошовими коштами на загальну суму 23809 грн. 75 коп., які належать ОСОБА_4, що є значним матеріальним збитком, оскільки у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та завдало значної шкоди потерпілому.

В період часу з лютого 2005 р. по березень 2005 р. в м. Чернігові ОСОБА_6, за попередньою змовою з ОСОБА_10, під приводом продажу автомобіля, діючи за єдиним злочинним умислом, повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5, заволоділи грошовими коштами останнього, а саме: 17.02.2005 р. заволоділи грошовими коштами в сумі 1000 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 17.02.2005 р., становить 5299,1 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5, чим завдали останньому матеріальний збиток, 04.03.2005 р. заволоділи грошовими коштами в сумі 4600 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 04.03.2005 р., становить 24373,56 грн., які належать ОСОБА_5, чим завдали останньому матеріальний збиток, 08.03.2005 р. заволоділи грошовими коштами в сумі 480 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України, встановленого на 08.03.2005 р., становить 2543,04 грн., які належать ОСОБА_5, чим завдали останньому матеріальний збиток, у період часу з 13.03.2005 р. по 15.03.2005 р. заволоділи грошовими коштами в сумі 1250 грн., які належать ОСОБА_5, а всього заволоділи грошовими коштами на загальну суму 33465 грн. 70 коп., які належать потерпілому ОСОБА_5, що є великим розміром, оскільки у двісті пятдесят і більше раз перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян. Таким чином, ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10, у період часу з 17.02.2005 р. по 15.03.2005 р., під приводом продажу автомобіля, діючи за єдиним злочинним умислом, повторно, шляхом обману ОСОБА_5, заволоділи грошовими коштами останнього на загальну суму 33465 грн. 70 коп.

Підсудний ОСОБА_6, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. ст. 187 ч.2, ст. 190 ч.2, ст. 190 ч.3 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтвердив обставини вчинених ним злочинів, викладені в обвинуваченні, стосовно потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_5, погодившись з поясненнями тих. У скоєному щиро розкаявся, погодився з всіма зазначеними обставинами, зрозумів тяжкість скоєного, просив призначити покарання, не повязане з позбавленням волі, врахувати відсутність попередніх притягнень до відповідальності, наявність утриманців неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, що завдана шкода повністю відшкодована потерпілим і ті претензій не мають, вибачили їх та просять не позбавляти волі.

Підсудний ОСОБА_10, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. ст. 187 ч.2, ст. 190 ч.2, ст. 190 ч.3 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтвердив обставини вчинених ним злочинів, викладені в обвинуваченні, стосовно потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,ОСОБА_5, погодившись з показами тих. У скоєному щиро розкаявся, погодився з всіма зазначеними обставинами, зрозумів тяжкість скоєного, запевнив про недопущення правопорушень у подальшому, просив призначити покарання, не повязане з позбавленням волі, врахувати, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки та неповнолітня дитина, котрі потребують його допомоги, що потерпілим повністю відшкодував завдану шкоду, вони його вибачили, претензій не мають і просять не позбавляти волі.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4, повністю підтримав свої попередні свідчення, а також пояснив, що у 2005 р. він вирішив придбати автомобіль, в газеті «Оголошення»побачив обяву про продаж автомобіля і зателефонував за вказаним у ньому номером телефону, трубку взяв чоловік, як з'ясувалося пізніше, то був підсудний ОСОБА_6, вони домовились про зустріч біля магазину «Перлина». ОСОБА_6 розповів йому, що приганяє машини з Німеччини, розмитнює автомобілі за пільговою ціною, оскільки має гарні звязки і він попросив пригнати йому автомобіль марки «Фольксваген». Через деякий час йому зателефонував чоловік, як зясувалося підсудний ОСОБА_10, сказав, що він від ОСОБА_6, вони зустрілись, обговорили всі деталі щодо купівлі автомобіля. Потім ОСОБА_10 йому знову зателефонував, сказав, що є автомобіль іншої марки - «Фольксваген-Поло»і що потрібен задаток 1000 доларів США, за яким приїде його людина. Через деякий час приїхав чоловік, він йому віддав гроші і той в присутності двох працівників магазину «Перлина»написав розписку, що бере в нього гроші в сумі 1000 доларів США. Після чого йому подзвонив ОСОБА_10 і сказав, що машину пригнали, вона стоїть в районі «Шерстянки», потрібно розрахуватися, і буде проводитися оформлення автомобіля. Він разом з своїм товаришем ОСОБА_12 поїхав подивитися автомобіль, який йому сподобався і він віддав ОСОБА_10 3000 доларів США, без розписки, а той сказав, що як тільки оформлення автомобіля буде закінчено, він його передасть йому. Приблизно через тиждень-півтора знову подзвонив ОСОБА_10 і сказав, що для оформлення машини не вистачає 500 доларів США, за грошима від нього приїхав молодий чоловік, якому він віддав обумовлену суму грошей, без написання розписки. Після цього йому вже ніхто не телефонував, на його дзвінки підсудні не відповідали, ні автомобіля, ні грошей він не отримав і тому звернувся в міліцію. На даний час відмовився від заявлених позовних вимог в звязку з добровільним відшкодуванням підсудними завданої матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі. Просив підсудних суворо не карати, не призначати покарання, повязаного з позбавленням волі, він підсудних вибачив, жодних претензій до них не має.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5, повністю підтримав свої попередні свідчення, та пояснив, що в 2005 р. він дізнався про те, що інваліди Великої Вітчизняної війни, яким був його батько, мають право на одержання автомобіля із-за кордону без розмитнення і тому він вирішив купити автомобіль. На початку 2005 р. він купив газету «Оголошення»і знайшов там оголошення, що людина займається перегоном автомобілів з-за кордону, зателефонував за вказаним номером, домовився про зустріч 17.02.2005 р. в м. Чернігові біля готелю «Градецький». 17.02.2005 р. вони зустрілись, чоловік представився ОСОБА_10, сказав, які потрібні документи і вони домовилися про купівлю автомобіля марки «Ауді 80». ОСОБА_10 сказав, що такий автомобіль буде коштувати 4500-5000 доларів США, що потрібен задаток 1000 доларів США і вони поїхали до Чернігівської митниці, де до них підсів чоловік, як виявилось пізніше, це був ОСОБА_6, сказав, що він буде займатися оформленням. Він віддав ОСОБА_10 1000 доларів США і копії документів батька, гроші ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 і він поїхав додому. Через 10 днів йому зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що автомобіля марки «Ауді 80»не має, а є автомобіль марки «Міцубісі Галант», що всі документи на автомобіль вже оформили на його батька в м. Києві і щоб він привіз решту грошей і подивився на автомобіль. 04.03.2005 р. він, разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_14, приїхав до м. Чернігова, де зустрівся біля готелю «Градецький»з ОСОБА_10, з ним був і ОСОБА_6, які повезли його подивитися автомобіль. Вони підїхали до якоїсь організації, де стояв автомобіль марки «Міцубісі Галант», який йому не сподобався, але ОСОБА_10 йому сказав, що якщо він не забере цей автомобіль, то задаток 1000 доларів США назад не отримає і тому він погодився на їх умови, а підсудні сказали, що будуть займатися оформленням документів. Приїхавши до готелю «Градецький», ОСОБА_10 сказав, що потрібно віддати ще 4600 доларів США, він вирішив оформити передачу грошей нотаріально, але нотаріуса не було на місці, а в нього було обмаль часу і він віддав ОСОБА_10 4600 доларів США, а той написав йому розписку, що бере у нього гроші в борг. 07.03.2005 р. йому зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що потрібно ще 480 доларів США на оформлення документів, він йому відповів, що в нього немає грошей, на що ОСОБА_10 сказав, що якщо він не дасть йому зазначену суму, то не отримає ні автомобіля, ні грошей. 08.03.2005 р. він позичив гроші і в цей же день до смт. Сосниця приїхав ОСОБА_10 і він йому віддав 480 доларів США. ОСОБА_10 сказав йому, що через декілька днів машина буде у нього. Пройшло 5 днів, він зателефонував ОСОБА_10 і той сказав, що потрібно ще 1250 грн. для оформлення документів в ДАІ. Прибувши до м. Чернігова, він передав гроші незнайомому чоловіку, оскільки ОСОБА_10 повідомив, що зараз знаходиться в смт Козелець. Через три дні йому знову зателефонував ОСОБА_10, вони домовились про зустріч в м. Києві, але, приїхавши на місце, побачив, що ОСОБА_10 немає, зателефонувавши, той сказав, що не зможе підїхати. Після цього він зрозумів, що його обманули, що ні автомобіль, ні гроші йому не повернуть, ОСОБА_10 на його дзвінки не відповідав і він звернувся в міліцію. На даний час підсудні добровільно, у повному обсязі відшкодували завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру до них не має, просив підсудних суворо не карати, призначати покарання, не повязане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримав свої попередні свідчення, та пояснив, що ОСОБА_6 він знає з дитинства, разом навчались в одній школі і той познайомив його з ОСОБА_10 В 2005 р. він вирішив придбати автомобіль марки «Тойота», купив газету «Оголошення»і почав дзвонити, натрапив на ОСОБА_6, вони домовилися про зустріч. На зустріч ОСОБА_6 приїхав разом з ОСОБА_10, сказавши, що це його кращий друг і йому можна повністю довіряти. Також сказав, що ОСОБА_10 може пригнати автомобіль з-за кордону, вони обговорили деталі, марку автомобіля, його вартість, строки. ОСОБА_10 сказав, що потрібно дати задаток 1000 доларів США, щоб у них була впевненість, що він забере автомобіль і він погодився, вони домовилися про зустріч біля головного управління МНС в Чернігівській області, де він працював. На зустріч ОСОБА_10 приїхав з чоловіком, якого він представив, як свого рідного брата і сказав, що саме той поїде за кордон за автомобілем. Він передав ОСОБА_10 1000 доларів США, той їх перерахував і передав брату. Пройшов місяць, ОСОБА_10 зник, на дзвінки не відповідав і він звернувся до ОСОБА_6, а той сказав, що проблеми на кордоні і що знову потрібні гроші, він відмовився, зрозумівши, що це якась афера. ОСОБА_10 від нього переховувався, а ОСОБА_6 казав, що він цим не займається. Після того, як він дізнався, що підсудні потрапили в міліцію, вирішив написати заяву за даним фактом. На даний час відмовився від позовних вимог в звязку з добровільним відшкодуванням підсудними завданої шкоди у повному обсязі. Просив підсудних суворо не карати, не призначати покарання, повязане з позбавленням волі, підсудні вибачились, жодних претензій до них не має.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свої попередні свідчення, пояснив, що його знайомий запропонував продати телевізори та заробити гроші, привіз йому три телевізори, сказав їх ціну, а він дав оголошення в газеті і 17.12.2004 р. йому подзвонив чоловік, як потім з'ясувалося, це був ОСОБА_10 і вони домовилися, що той під'їде до нього подивитись телевізор. Наступного дня ОСОБА_10 приїхав разом з ОСОБА_6 і з невідомим йому чоловіком. Телевізор їм сподобався і ОСОБА_10 вирішив його купити, вони домовилися про вартість телевізора, яка склала 1350 грн. ОСОБА_10 сказав, що з'їздить додому за задатком, щоб він не продавав телевізор. Протягом дня ОСОБА_10 передзвонював йому з цього приводу. Зателефонувавши в черговий раз, ОСОБА_10 запропонував йому поїхати разом, привезти телевізор на таксі, а потім він винесе гроші. Він спочатку не погодився, а потім ОСОБА_10 йому знову зателефонував і запропонував викликати будь-яке таксі, яке йому сподобається і він погодився, оскільки той його умовив. Через деякий час до нього в квартиру зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_6, почали упаковувати телевізор. Коли він хотів викликати таксі, то ОСОБА_6 сказав, що вже викликав. Вони винесли телевізор, сіли в таксі та поїхали, але біля автошколи по вул. Богунського водій зупинив автомобіль і вийшов з нього. Коли він запитав, що сталося, то на його адресу почались погрози, підсудні казали, що він повинен їм платити, так як займається бізнесом. У цей момент ОСОБА_10 відігнув край куртки і він побачив частину рукоятки пістолета, він зрозумів, що це пістолет, сильно злякався, відчув реальну загрозу для свого життя. Коли він намагався вийти з автомобіля, ОСОБА_6 схопив його за руку, виказуючи погрози в його адресу, але він висмикнув руку і вийшов, після цього ОСОБА_10 відштовхнув його від машини, швидко в неї сів і вони поїхали. Він забіг в під'їзд, викликав міліцію. Автомобіль таксі знайшли, але телевізора в ньому не було. Він впевнений, що то були саме підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Щодо призначення підсудним покарання, поклався на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, підтримав свої попередні свідчення та пояснив, що він працював слідчим, у грудні 2004 р. у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на виклик на вул. Пирогова. Потерпілий розповів, що невідомі чоловіки прийшли купувати телевізор, він допоміг його винести, і коли їхали той перевіряти, його висадили з автомобіля по дорозі, телевізор забрали, гроші не віддали.

Свідок ОСОБА_12, допитаний в судовому засіданні, підтримав свої покази, дані на досудовому слідстві, та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_4 він знайомий більше 20 років. В кінці березня 2005 р. він йому повідомив, що знайшов автомобіль, за невелику ціну, хоче його придбати і вже дав задаток. Попросив проїхати з ним, щоб віддати решту грошей, так як сам боявся. Він підїхав до магазину «Перлина», де працював ОСОБА_4 і той передав йому 3000 доларів США, щоб для безпеки були в нього, потім до магазину приїхав автомобіль, в якому було двоє чоловіків, і вони поїхали в с. Астра на АТП, зайшли на територію, там стояв автомобіль марки «Фольксваген», ОСОБА_4 його оглянув, а він не підходив, потім ОСОБА_4 його підізвав і він відав йому гроші, той їх перерахував і віддав хлопцю, який представився ОСОБА_12, це було в його присутності. Після цих подій потерпілий йому казав, що його обманули, забрали гроші, а автомобіль він не отримав. Під час допиту слідчий проводив впізнання по фото і на предявлених фотознімках він впізнав чоловіка, який назвався ОСОБА_12 і якому ОСОБА_4 передавав гроші за автомобіль, це підсудний ОСОБА_10, він в цьому впевнений.

Свідок ОСОБА_15, допитана в судовому засіданні, пояснила, що у 2004 р. працювала дізнавачем ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, у неї в провадженні перебували матеріали за заявою ОСОБА_3, але на даний час вже не памятає обставин викрадення телевізора у потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16, підтримав свої попередні свідчення та пояснив, що він знає потерпілого ОСОБА_4, той працював охоронцем в ювелірному магазині, а він своїй дружині шукав прикрасу і оскільки потрібної йому обручки не було, він залишив ОСОБА_4 номер свого телефону, щоб той йому зателефонував, коли вона з'явиться. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 він знає 7 років, вони працюють у них на фірмі з 2005 р. Може охарактеризувати їх лише з позитивної сторони. Також, він знає, що ОСОБА_4 звертався до ОСОБА_17, щоб той допоміг йому розібратись з приводу пригону автомобіля. Йому подзвонив ОСОБА_18 та попросив приїхати, він приїхав разом з ОСОБА_17 до ОСОБА_19 на заправку і туди ОСОБА_18 привіз ОСОБА_4 Також там були ОСОБА_20, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ОСОБА_21 запитав у ОСОБА_4, чи є серед них той, хто взяв у нього гроші, ОСОБА_4, подивився на всіх, нікого не впізнав і вони роз'їхались.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22, підтримав свої попередні свідчення та пояснив, що потерпілий ОСОБА_2 - його рідний брат, вони хотіли придбати автомобіль. Брат знайшов оголошення в газеті про те, що приганяють автомобілі із-за кордону, зателефонував і домовився про зустріч. Зі слів брата йому відомо, що на зустріч приїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_10, з якими вони з братом були знайомі, сказали, що можуть пригнати автомобіль і що потрібен задаток 1000 доларів США. Потім вони зустрілись біля місця роботи брата, на зустрічі були ОСОБА_10 зі своїм братом і ОСОБА_6, ОСОБА_2 віддав їм задаток, а підсудні гарантували пригнати автомобіль марки «Тойота». Після цього ці люди пропали, він їх шукав, потім, зустрівши ОСОБА_10, запитав про автомобіль, і той обіцяв, що автомобіль буде, а потім вони знову зникли.

Свідок ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні, підтримала свої покази, дані на досудовому слідстві, та пояснила, що в лютому 2005 р. вона разом з ОСОБА_14 їхала в м. Чернігів, з ними також поїхав ОСОБА_5, який хотів придбати автомобіль. Коли вони підїхали до готелю «Градецький», там стояв автомобіль, за кермом якого сидів ОСОБА_10 і в автомобілі також знаходився ОСОБА_6, на той час вона їх не знала. ОСОБА_14 поїхав у своїх справах, а ОСОБА_5 запропонували подивитись автомобіль, який він хотів купити і вона теж поїхала разом з ними. Автомобіль ОСОБА_5 не сподобався, оскільки в ньому була низька посадка і підсудні пообіцяли це усунути. Потім вони поїхали до нотаріуса, щоб завірити розписку, але нотаріуса не було і ОСОБА_5 в машині у ОСОБА_14 перерахував долари США, купюри були по 100 доларів, але яку саме суму грошей він перераховував, вона не знає. Потім він вийшов з автомобіля, а підсудні вийшли зі свого автомобіля, але, як він передавав гроші, вона не бачила. Потім він повернувся, сказав, що віддав гроші, показав розписку і вони поїхали. Пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_5 не отримав ні автомобіля, ні грошей.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 пояснив, що у 2004 р. він працював водієм таксі, до нього звернулись двоє чоловіків з проханням перевезти телевізор, вони підїхали до будинку, хлопці піднялися у квартиру, потім повернулися, господар вийшов з телевізором, який поклав на переднє сидіння, а вони втрьох сіли ззаду, поїхали по вул. Любецькій, повернули на вул. Богунського, а потім йому сказали зупинитися і вийти з автомобіля, що він і зробив. Хлопці залишились в автомобілі, поговорили, а потім теж вийшли. Розмова у них була неприємна і він зрозумів, що у них проблеми. Після цього, двоє хлопців сіли в автомобіль і поїхали, а потерпілий залишився. Після того, як він їх відвіз за адресою, до нього підійшли співробітники ДАІ і запитали про телевізор, він їм розповів, де висадив двох пасажирів та надав пояснення. При впізнанні він вказав на підсудних, так як працівники міліції погрожували арештом, чинили на нього фізичний та моральний тиск. Вважає, що то були інші люди, а не підсудні, хоча тих вже не памятає.

Будучи допитаним 20.02.2008 р. в якості свідка в ході досудового слідства ОСОБА_23 показав, що він 18.12.2004 р. працював водієм таксі і перевозив трьох чоловіків з телевізором від будинку по вул. Пирогова, він зупинявся на вул. Богунського, за проханням одного з чоловіків виходив з автомобіля, щоб ті поговорили. Через декілька хвилин вони всі також вийшли з автомобіля, про щось розмовляли, один з них, який ніс телевізор, був подавлений, а другий, навпаки, вів себе дуже впевнено, потім в автомобіль сіли лише двоє чоловіків і вони поїхали (т.1 а.с .75-76).

Свідок ОСОБА_24, допитаний в судовому засіданні, підтримав свої попередні покази, дані на досудовому слідстві, та підтвердив, що він дійсно брав у ОСОБА_4 1000 доларів США, про що йому сказав ОСОБА_10, написав розписку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17, пояснив, що він знає підсудних, оскільки ті працюють у його фірмі, потерпілий ОСОБА_3 також деякий час у нього працював. Він був присутнім на зустрічі потерпілого ОСОБА_4 з ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_18 і ОСОБА_20 Розмова йшла про гроші, ОСОБА_4 сказав, що ніхто з цих хлопців не брав у нього гроші. Розмова була спокійною, ніхто не погрожував потерпілому.

Свідок ОСОБА_25, слідчий СУ УМВС України в Чернігівській області, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що у його провадженні знаходилась кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_10, під час її розслідування він допитував потерпілого ОСОБА_3 і той вказав, що підсудні погрожували йому пістолетом, тому він перекваліфікував дії підсудних на ст. 187 КК України. У нього було достатньо матеріалів, проводилося впізнання осіб, були проведені очні ставки, недозволені методи слідства не застосовувалися.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26, підтримала свої попередні свідчення та пояснила, що вона та ОСОБА_27 були запрошені в якості понятих при проведенні впізнання по фотокартках. В кабінеті слідчого знаходились вона, слідчий, друга понята та чоловік, якому предявили для впізнання три фотокартки, які були прошиті та пронумеровані і чоловік впізнав чоловіка, зображеного на фотокартці, який в грудні 2004 р. виносив телевізор та сідав разом з двома чоловіками в його автомобіль. Після цього, склали відповідні документи і вони поставили свої підписи. Тиску з боку слідчого на чоловіка не було, була спокійна обстановка і чоловік показував все добровільно.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_28, підтримала свої попередні свідчення та пояснила, що їй та ОСОБА_26 слідчий запропонував побути в якості понятих при впізнанні по фотокартках. В кабінеті знаходились слідчий, вона, понята ОСОБА_26 та чоловік, якому предявили для впізнання фотокартки і він впізнав на них одного чоловіка, який разом з ще двома чоловіками виносив телевізор та сідав до його автомобіля. Після цього слідчий оформив документи, всі поставили свої підписи, зауважень не надходило, тиск ні на кого не чинився.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_29 (т.1 а.с.179) слідує, що він з 1999 р. по 2006 р. працював охоронцем в магазині «Перлина», разом з ним працював потерпілий ОСОБА_4 У кінці лютого 2005 р. ОСОБА_4 в його присутності, ОСОБА_30, ОСОБА_31 передав чоловіку, згідно паспорту це був ОСОБА_24, задаток в сумі 1000 доларів США на придбання автомобіля. Чоловік написав розписку, вказавши отриману суму в гривнях, а вони засвідчили її своїми підписами.

Свідок ОСОБА_30 (т.1 а.с.180), чиї свідчення також були перевірені судом, дав по справі показання, аналогічні показанням ОСОБА_29

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_32 (т.4 а.с.6) слідує, що 18.12.2004 р. він знаходився у складі слідчо-оперативної групи по Новозаводському району м. Чернігова, за вказівкою чергового ЧВМ УМВС України в Чернігівській області було здійснено виїзд на вул. Пирогова, 2/7 в м. Чернігові. Власник квартири пояснив, що до нього приїхали два невідомих чоловіка, які хотіли придбати телевізор, він допоміг їм його знести до автомобілю «таксі», а вони попрохали його поїхати з ними, щоб налаштувати телевізор, на що він погодився. Коли вони їхали, то один з чоловіків попрохав водія зупинитись і вийти з автомобіля, щоб вони змогли поговорити. Потім чоловіки і йому сказали вийти з автомобіля, а коли він вийшов, то водій «таксі»сів назад в автомобіль і вони поїхали. Пояснення у потерпілого відбирав він, не памятає, щоб той казав, що невідомі чоловіки погрожували йому пістолетом, але детально по даному факту пояснити нічого не може, оскільки пройшов значний проміжок часу.

Свідок ОСОБА_20, чиї свідчення також були перевірені судом (т.4 а.с.34-35), пояснив, що з підсудним ОСОБА_6 він знайомий з дитинства, а з підсудним ОСОБА_10 познайомився в 2001 р., але ніяких відносин з ними не підтримує. Потерпілого ОСОБА_4 він не знає. Одного разу йому зателефонував чи ОСОБА_17, чи ОСОБА_16 та сказали приїхати до заправочної станції, коли він туди підїхав, там були ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_21 і ще якісь хлопці. ОСОБА_16 сказав, що їм предявили «кидок»з приводу купівлі автомобіля. Незнайомий йому чоловік сказав, що серед них немає тієї людини, якій він віддав гроші за автомобіль і він поїхав звідти.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_21 (т.4 а.с.36-37) слідує, що з підсудним ОСОБА_6 він знайомий на протязі 10 років, а підсудного ОСОБА_10 знає наглядно, але ніяких відносин з ними не підтримує. Чоловіка на прізвище ОСОБА_4 він не знає. Про зустріч в 2005 р. з приводу шахрайства з автомобілем, про яку розповідав ОСОБА_6 під час його допиту, не памятає, оскільки пройшло багато часу.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_19 (т.4, а.с.41) слідує, що з підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_10 він знайомий, але дружніх стосунків не підтримує. Про зустріч в 2005 р. біля автомийки не памятає, оскільки пройшло багато часу.

Свідок ОСОБА_18, чиї свідчення також були перевірені судом (т.4 а.с.47-48), пояснив, що з підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_10 він знайомий, але дружніх стосунків не підтримує. Також він знайомий із потерпілим ОСОБА_4, але ніяких відносин він з ним не підтримує. Приблизно в 2004 р. до нього звернувся його знайомий на імя ОСОБА_5 та попросив допомогти чоловіку на імя ОСОБА_4, якого обманули, а саме взяли гроші на купівлю автомобіля, але ні автомобіль, ні гроші не повернули, на що він погодився. Він зателефонував ОСОБА_16 та домовився про зустріч біля автозаправки по вул. Інструментальній в м. Чернігові, куди приїхали ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_4 У ОСОБА_4 запитали, чи є серед присутніх на зустрічі людей чоловік, який взяв у нього гроші, на що ОСОБА_4 відповів, що такого чоловіка серед них немає і всі розїхались.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_33 (т.4 а.с.49) слідує, що до нього звернувся ОСОБА_4 та запитав, чи не знає він ОСОБА_6 та чи не зможе організувати зустріч, він погодився. По телефону домовились про зустріч біля кафе «Ельдорадо»в м. Чернігові. Він поїхав туди разом з ОСОБА_4, а через 10-15 хвилин підїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_10 і ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_4, чи брали вони у нього гроші, на що ОСОБА_4 відповів, що вони не брали, але він може помилятись і ОСОБА_4 міг відповісти, що він не давав їм гроші в руки. Після цього він пішов у кафе, а вони залишились розмовляти.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_34 (т.4 а.с.55-56) слідує, що він знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з середини 2006 р., також знає ОСОБА_2 та ОСОБА_22. На початку 2008 р. до нього на роботу приїздив ОСОБА_22, де зустрівся з ОСОБА_10 і вони між собою переглянулись. Після того, як ОСОБА_22 пішов, він запитав у ОСОБА_10, чи знайомі вони між собою, на що той відповів, що знає його та його брата, але звідки знає, не сказав. Через деякий час ОСОБА_10 йому повідомив, що один із братів ОСОБА_22 написав заяву до міліції про те, що він взяв гроші за машину, але машину не пригнав, а також сказав, що грошей вони не брали і автомобіль приганяти не обіцяли. Після цього, коли він знаходився на своєму робочому місці, до нього зайшов ОСОБА_2 та розповів, що ОСОБА_10 і ОСОБА_6 взяли у нього 1000 доларів США за те, що нібито пригонять автомобіль із-за кордону та сказав, що, оскільки автомобіль вони не пригнали, то щоб повернули гроші і він не буде мати до них претензій. На це він йому відповів, що ОСОБА_10 йому розповідав інше, а саме, що він ніяких грошей у ОСОБА_2 не брав та не обіцяв пригнати автомобіль. Також свідок ОСОБА_34 зазначав, що в квітні 2008 р. померла його дружина і ОСОБА_6 та ОСОБА_10 допомогли йому з похованням, тому він звернувся до ОСОБА_2, щоб той написав заяву, що немає претензій до підсудних, щоб їх не позбавляли волі, гарантував, що вони повернуть йому гроші та казав, що в разі, якщо не повернуть, то гроші поверне йому він і ОСОБА_2 погодився. Підсудним про це він не розповідав. Він написав зразок заяви та передав її ОСОБА_2, але потім той йому зателефонував і сказав, що заяву писати не буде, оскільки гроші йому не повернуть, а його гроші він брати не буде. Через деякий час він зустрівся з підсудними і розказав їм про заяву, на що ОСОБА_10 відповів, що це їх справи і щоб він не втручався.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_35 (т.4 а.с.69-70) слідує, що восени 1996 р. він разом з ОСОБА_36, ОСОБА_6 та іншими особами займались закупівлею картоплі у людей в Щорському районі Чернігівської області, з метою подальшого її продажу в м. Донецьк.

З перевірених судом свідчень свідка ОСОБА_14 (т.4 а.с.143-144) слідує, що в березні 2005 р. він на службовому автомобілі поїхав до м. Чернігові і разом з ним поїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_5 В м. Чернігові вони зупинились біля «Укртелекому», розташованого біля Центрального ринку, він залишився в автомобілі, а ОСОБА_13 та ОСОБА_5 кудись пішли. Повернулись приблизно через 30 хвили, ОСОБА_5 відрахував гроші, а саме долари США купюрами по 100 доларів, яку суму він не знає і знову кудись пішов, а ОСОБА_13 йому розповіла, що вони їздили дивитись автомобіль імпортного виробництва. Приблизно через 10 хвилин повернувся ОСОБА_5 і вони поїхали до м. Сосниці.

Обставини скоєного підсудними також стверджуються і іншими доказами, перевіреними судом: заявою потерпілого ОСОБА_3 від 18.12.2004 р., в якій той просить провести перевірку у відношенні двох невідомих йому осіб, які 18.12.2004 р. із застосуванням погроз та фізичної сили заволоділи його телевізором (т. 1 а.с. 3), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_3 та довідкою до нього від 18.02.2008 р., в ході якого той на фото № 2, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, як ту особу, яка разом з чоловіком на імя ОСОБА_14 приїжджала до нього перший раз дивитися телевізор, а другий раз приїжджав, щоб забрати телевізор та разом із чоловіком на імя ОСОБА_14 погрожував йому фізичною розправою в автомобілі (т. 1 а.с. 33-35), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_3 та довідкою до нього від 18.02.2008 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка, як ту особу, яка представлялась ОСОБА_10, який сказав, що він буде купувати телевізор, кілька разів дзвонив йому, а ввечері приїхав за телевізором та, перебуваючи в автомобілі, погрожував йому і саме він відштовхнув його від автомобіля, коли він разом з ним вийшов з нього (т.1 а.с. 36-38), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_23 та довідкою до нього від 20.02.2008 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_37, впізнав чоловіка, як ту особу, яка замовила його таксі, сказав куди треба їхати, а потім забрав телевізор з автомобіля (т. 1 а.с. 80-82), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_3 від 25.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_6, як на ту особу, яка два рази приходила до нього додому із чоловіком на імя ОСОБА_37, щоб подивитися телевізор, а увечері приїхали його забирати, потім вже в автомобілі саме цей чоловік разом з іншим погрожували йому предметом, схожим на пістолет та погрожували фізичною розправою (т. 1 а.с. 104-105), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_38 від 23.02.2008 р., у ході якої ОСОБА_3 прямо вказав на ОСОБА_10, як на ту особу, яка два рази приходила до нього додому, що саме цей чоловік представлявся ОСОБА_10, перший раз дивились телевізор, а увечері приїхали його забирати, і вже в автомобілі, саме цей чоловік разом с іншим погрожували йому предметом, схожим на пістолет та погрожували фізичною розправою, і саме цей чоловік відштовхнув його від автомобіля (т. 1 а.с. 106-107), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_23 від 26.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_6, як на ту особу, яка була із чоловіком, який замовив його автомобіль для перевезення телевізора. Він також був, коли телевізор виносили з будинку, і він допомагав чоловіку переносити той телевізор до іншої машини, після того, як вони залишили власника телевізора (т. 1 а.с. 108-109), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_23 від 23.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_10, як на ту особу, яка його замовила для перевезення телевізора, виносив телевізор з будинку по вул. Пирогова, потім наказав йому вийти з автомобіля, після чого, коли власник телевізора залишився на вулиці, він відвіз його до іншого місця, де вони пересіли в інший автомобіль (т. 1 а.с. 110);

заявою потерпілого ОСОБА_2 від 23.02.2008 р., в якій останній просить вжити заходів до ОСОБА_6 та чоловіка на імя ОСОБА_10 на прізвисько «молдаван», які в лютому 2005 р. під приводом продажу йому автомобіля шахрайським шляхом заволоділи його грошима в сумі 1000 доларів США (т. 2 а.с. 3), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_2 та довідкою до нього від 25.02.2007 р., в ході якого той на фото № 1, на якому зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка на прізвисько «молдаван», якому він віддав свої гроші на придбання автомобіля (т. 2 а.с. 12-14), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_2 та довідкою до нього від 25.02.2008 р., в ході якого той на фото № 3, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, що приїжджав на першу зустріч разом з ОСОБА_10 і вони домовлялися про купівлю автомобіля та суму грошей, яку він повинен був заплатити (т. 2 а.с. 15-17), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_2 від 25.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_10, показавши при цьому, що саме цей чоловік перший раз приїздив разом з ОСОБА_6 до нього на роботу, коли вони домовлялись за автомобіль, суму та строки. Також цей чоловік приїздив з раніше невідомим йому чоловіком і він віддав йому свої гроші в сумі 1000 доларів США, а потім він і ОСОБА_6, та ще ряд невідомих йому осіб, погрожували йому і його брату, коли вони намагалися забрати свої гроші (т. 2 а.с. 30-31), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_2 від 25.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_6, як на особу, що приїжджала в перший раз до нього разом з ОСОБА_10, вони домовлялися про умови пригону автомобіля і тоді ОСОБА_6 виступив гарантом дій ОСОБА_10, а потім він та ОСОБА_10, і ще ряд невідомих йому осіб, погрожували йому та брату, коли вони намагалися забрати свої гроші (т. 2 а.с. 32-33), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_22 та довідкою до нього від 26.02.2008 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, що брав участь у шахрайських діях стосовно його брата, а також погрожував йому фізичною розправою, коли він разом з братом хотів повернути гроші (т. 2 а.с. 36-38), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_22 та довідкою до нього від 26.02.2008 р., в ході якого той на фото № 2, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка на прізвисько «молдаван», з яким він зустрічався з приводу повернення грошей, які належали його брату і які останній взяв у нього під умовою придбання автомобіля (т. 2 а.с. 39-41), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_22 від 26.02.2008 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_6, як на ту особу, з якою він зустрічався з приводу повернення грошей, які той, разом з ОСОБА_10 на прізвисько «молдаван», взяли у його брата під умовою придбання автомобіля (т. 2 а.с. 42-43), речовим доказом - розпискою, яку ОСОБА_2 передав ОСОБА_34 (т. 4 а.с. 45).

заявою потерпілого ОСОБА_4 від 14.06.2005 р., в якій той повідомив, що в березні 2005 р. невідомі йому люди, шахрайським шляхом, під приводом продажу йому автомобіля, заволоділи його грошовими коштами (т. 1 а.с. 115), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_4 та довідкою до нього від 29.05.2007 р., в ході якого потерпілий на фото № 3, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, як ту особу, яка пообіцяла йому пригнати автомобіль із Німеччини і його знайомим він передавав гроші, щоб ОСОБА_6 оформив йому автомобіль (т. 1 а.с. 158-158А), протоколом виїмки від 20.07.2007 р., відповідно до якого у ОСОБА_4 була вилучена розписка на одержання від нього ОСОБА_24 грошей в сумі 5300 грн. (т. 1 а.с. 176), речовим доказом - розпискою на одержання грошей ОСОБА_39 від потерпілого ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 177), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_4 та довідкою до нього від 19.02.2008 р., в ході якого потерпілий на фото № 2, на якому був зображений ОСОБА_24, впізнав чоловіка, як ту особу, яка брала у нього гроші в сумі 1000 доларів США (т. 1 а.с. 187-189), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_36 та довідкою до нього від 19.02.2008 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, який розповідав йому, що треба казати чоловіку, у якого він повинен був взяти гроші (т. 1 а.с. 193-195), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_36 та довідкою до нього від 19.02.2008 р., в ході якого той на фото № 3, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка на імя ОСОБА_10 на прізвисько «молдаван»(т. 1 а.с. 196-198), протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_36 та потерпілим ОСОБА_4 від 19.02.2008 р., в ході якої ОСОБА_40 детально розповів про обставини одержання ним грошей від потерпілого, а потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив показання ОСОБА_36 (т. 1 а.с. 199-200), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 від 20.02.2008 р., в ході якої ОСОБА_4 прямо вказав на ОСОБА_6, як на ту особу, яка приїжджала до нього на роботу, домовлялись про продаж автомобіля, що саме цей чоловік дзвонив йому, говорив, яка необхідна сума грошей і кому потерпілий повинен буде передати ці гроші, а після передачі грошей дзвонив і говорив, що він гроші одержав (т. 1 а.с. 215), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_4 та довідкою до нього від 22.02.2008 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_4 на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка, який представлявся йому ОСОБА_35 і саме цьому чоловіку він, в присутності свого товариша, передав гроші в сумі 3000 доларів США (т. 1 а.с. 216-218), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_4 від 23.02.2008 р., в ході якої ОСОБА_4 прямо вказав на ОСОБА_10, як на особу, якій він за вказівкою ОСОБА_6 22.03.2005 р. передав гроші в сумі 3000 доларів США, після того, як саме цей чоловік показав йому автомобіль (т.1 а.с. 248-249), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_12 та довідкою до нього від 10.03.2008 р., в ході якого той на фото № 3, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка, який представився ОСОБА_12 і якому в його присутності ОСОБА_4 віддав гроші в сумі 3000 доларів США (т. 1 а.с. 268-270), протоколом очної ставки між обвинувачуваним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_36 від 26.05.2009 р., в ході якої останній повністю підтвердив свої показання, дані під час допиту (т. 4 а.с. 66-67), протоколом очної ставки між обвинувачуваним ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_36 від 26.05.2009 р., в ході якої ОСОБА_36 повністю підтвердив свої покази, дані під час допиту (т. 4 а.с. 63-65), протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_20 від 05.06.2009 р., в ході якої останній показав, що ОСОБА_4 бачить вперше, до цього вони ніколи не зустрічались (т. 4 а.с. 68), протоколом предявлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_35 від 01.06.2009 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка на імя ОСОБА_6, з яким закуповували картоплю в 1996 р. (т. 4 а.с. 71);

заявою потерпілого ОСОБА_5 від 02.04.2009 р., в якій той просить вжити заходів до невідомих осіб, які в лютому-березні 2005 р., під приводом продажу йому автомобіля, шахрайським шляхом заволоділи його грошима в сумі 6000 доларів США (т. 4 а.с. 96), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_5 та довідкою до нього від 18.05.2009 р., в ході якого той на фото № 1, на якому був зображений ОСОБА_10, впізнав чоловіка на прізвисько «молдаван», якому він віддав свої гроші на придбання автомобіля (т. 4 а.с. 140-142), протоколом предявлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_5 та довідкою до нього від 18.05.2009 р., в ході якого той на фото № 2, на якому був зображений ОСОБА_6, впізнав чоловіка, що приїжджав на зустрічі (т. 4 а.с. 137-139), протоколом очної ставки між підозрюваним ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_5 від 25.05.2009 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_10, показавши при цьому, що саме цей чоловік у нього брав гроші за те, що прижене автомобіль із Німеччини, а також писав розписку. Під час очної ставки ОСОБА_10 підтвердив, що брав гроші у ОСОБА_5, але один раз і в борг (т. 4 а.с. 190), протоколом очної ставки між обвинувачуваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 від 26.05.2009 р., в ході якої останній прямо вказав на ОСОБА_6, як на працівника Чернігівської митниці по імені ОСОБА_5 і який був присутній два рази при передачі грошей ОСОБА_10І.(т. 4 а.с. 193), речовим доказом - розпискою на одержання грошей ОСОБА_10 від ОСОБА_5 (т. 4 а.с. 134).

Аналіз пояснень потерпілих, свідків, свідчень підсудних і зібраних та досліджених в повному обсязі доказів по справі, які повністю узгоджуються між собою, беззаперечно вказує на скоєння саме підсудними зазначених умисних протиправних дій щодо власності потерпілих, тобто, предявлене їм обвинувачення, знайшло своє підтвердження в повному обсязі.

Тобто, всі надані учасниками процесу докази, не спростували обвинувачення, предявлене підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ст. ст. 187 ч.2, 190 ч.2, 190 ч.3 КК України, тому суд вважає, що органом досудового слідства зібрано достатньо доказів вини підсудних, які у своїй сукупності відповідають свідченням підсудних в судовому засіданні, потерпілих, свідків, дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам і документам.

До показань свідків ОСОБА_16, ОСОБА_20, ОСОБА_21 суд ставиться критично, оскільки вони повністю спростовується наведеними вище доказами по справі.

Суд також не приймає до уваги і покази свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні, щодо обстави вчинення злочину стосовно потерпілого ОСОБА_41, так як вони повністю спростовуються наведеними вище обєктивним доказами у справі та нічим не підтверджуються. Крім того, твердження свідка ОСОБА_23, щодо застосування відносно нього працівниками міліції недозволених методів слідства, зокрема те, що під час досудового слідства працівники міліції здійснювали фізичний та психологічний тиск, чим змусили його обмовити підсудних, є безпідставними і спростовуються матеріалами перевірки прокуратури Чернігівської області № 04/2-69-12. За наслідками цієї перевірки винесена постанова від 11.10.2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно слідчого з ОВС СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_25 та інших співробітників міліції УМВС України в Чернігівській області, у звязку з відсутністю в їх діях ознак складу злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365 КК України, оскільки доводи свідка ОСОБА_23 щодо застосування фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції свого обєктивного підтвердження не знайшли. Вказана постанова у встановленому порядку оскаржена не була і є чинною.

Будь-яких доказів, які б свідчили про упереджене ставлення до свідка з боку співробітників міліції та застосування до нього в ході досудового слідства психологічного та фізичного тиску, в судовому засіданні не здобуто.

Оцінюючи зібрані та перевірені докази, суд знаходить, що умисні дії підсудного ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.2 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Правильною є і кваліфікація його дій за ст. 190 ч.2 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим. Також правильною є кваліфікація його дій і за ст. 190 ч.3 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах. Дії підсудного ОСОБА_10 також правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.2 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Правильною є і кваліфікація його дій за ст. 190 ч.2 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим. Також правильною є кваліфікація його дій і за ст. 190 ч.3 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Вина підсудних у скоєному доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_6, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, фактичні обставини справи, відсутність тяжких наслідків від його дій, що шкода, яка заподіяна злочинами, потерпілим відшкодована добровільно у повному обсязі, враховує думку потерпілих щодо призначення підсудному покарання, а саме, прохання потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не призначати йому покарання, повязаного з позбавленням волі, відсутність у них жодних претензій матеріального порядку до підсудного та відсутність вимог потерпілого ОСОБА_3 про притягнення підсудного до суворої відповідальності, ставлення підсудного до вчиненого, особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, наявність чотирьох утриманців сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_16, доньки ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_17, батька пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_6 інваліда 3 групи та матері пенсіонерки, ІНФОРМАЦІЯ_7, наявність постійних місць проживання, роботи, позитивної характеристики з місця роботи, дані щодо надання підсудним благодійної допомоги дітям школи-інтернату, відсутність попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, а також те, що з моменту вчинення злочинів минув значний проміжок часу, обставини, які помякшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим у повному обсязі, відсутність обставин, що його обтяжують, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкцій статей, якими передбачене покарання за вчинені підсудним злочини.

Разом з тим, вище перелічені обставини справи, а саме, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, характер та мотиви скоєного правопорушення, відсутність вимог потерпілого про призначення суворого покарання, дані про особу підсудного його вік, сімейний стан та матеріальний стан, наявність чотирьох утриманців, позитивної характеристики з місця роботи, участь у благодійній діяльності, відсутність негативних характеристик, відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, судом розглядаються, як такі, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і дозволяють призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст.187 ч.2 КК України.

На підставі аналізу і вище переліченого комплексу фактичних обставин по справі, даних щодо особи підсудного, думок всіх учасників процесу, суд вважає, що ще не втрачена можливість виправлення підсудного ОСОБА_6 без відбуття покарання, тобто є підстави для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також, зважаючи на те, що покарання, повязане з перебуванням підсудного в місцях позбавлення волі, може не досягти такої його мети.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що злочин, передбачений ст. 190 ч.2 КК України щодо потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років та інші, більш мякі покарання, з часу скоєння підсудним ОСОБА_6 18.02.2005 р. та протягом кінця лютого березня 2005 р. вказаних злочинів, на час постановлення вироку минуло сім років, тобто, відповідно до ст. 49 ч.1 п.3 КК України закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності. Даних про те, що після зазначеного злочину підсудний вчинив нові злочини або ухилявся від слідства та суду, в матеріалах справи немає. Відповідно до ст. 11-1 КПК України таке звільнення є обовязковим. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74 ч.5 КК України ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ст. 190 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_10, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, фактичні обставини справи, відсутність тяжких наслідків від його дій, що шкода, яка заподіяна злочинами, потерпілим відшкодована добровільно у повному обсязі, враховує думку потерпілих щодо призначення підсудному покарання, а саме, прохання потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не призначати йому покарання, повязаного з позбавленням волі, відсутність у них жодних претензій матеріального порядку до підсудного та відсутність вимог потерпілого ОСОБА_3 про притягнення підсудного до суворої відповідальності, ставлення підсудного до вчиненого, особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, незадовільний стан здоровя, що стверджується наданим медичним документом Чернігівської міської лікарні №2 від 25.10.2012 р., наявність утриманців доньки Дарини, ІНФОРМАЦІЯ_17, батька пенсіонера, ІНФОРМАЦІЯ_13 інваліда 1 групи, наявність постійних місць проживання та роботи, позитивної характеристики з місця роботи, дані щодо надання підсудним благодійної допомоги дітям школи-інтернату, відсутність попередніх притягнень до адміністративної відповідальності, також враховано, що відповідно до ст. 89 КК України він судимості не має, обставини, які помякшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим у повному обсязі, відсутність обставин, що його обтяжують, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_10 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкцій статей, якими передбачене покарання за вчинені підсудним злочини.

Разом з тим, вище перелічені обставини справи, а саме, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, характер та мотиви скоєного правопорушення, відсутність вимог потерпілого про призначення суворого покарання, дані про особу підсудного його вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоровя, наявність утриманців, позитивної характеристики з місця роботи, участь у благодійній діяльності, відсутність негативних характеристик, відсутність попередніх притягнень до адміністративної відповідальності, що відповідно до ст. 89 КК України він судимості не має, судом розглядаються, як такі, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і дозволяють призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 187 ч.2 КК України.

На підставі аналізу і вище переліченого комплексу фактичних обставин по справі, даних щодо особи підсудного, думок всіх учасників процесу, суд вважає, що ще не втрачена можливість виправлення підсудного ОСОБА_10 без відбуття покарання, тобто є підстави для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також, зважаючи на те, що покарання, повязане з перебуванням підсудного в місцях позбавлення волі, може не досягти такої його мети.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що злочин, передбачений ст. 190 ч.2 КК України щодо потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років та інші, більш мякі покарання, з часу скоєння підсудним ОСОБА_10 18.02.2005 р. та протягом кінця лютого березня 2005 р. вказаних злочинів, на час постановлення вироку минуло сім років, тобто, відповідно до ст. 49 ч.1 п.3 КК України закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності. Даних про те, що після зазначеного злочину підсудний вчинив нові злочини або ухилявся від слідства та суду, в матеріалах справи немає. Відповідно до ст. 11-1 КПК України таке звільнення є обовязковим. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 74 ч.5 КК України ОСОБА_10 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ст. 190 ч.2 КК України.

При призначенні підсудним покарання за сукупністю злочинів суд керується вимогами ст. 70 ч.1 КК України та виходить із принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у випадку прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.

Суд вважає можливим прийняти відмову потерпілих від позовів, в звязку з їх добровільним відшкодуванням.

Підлягають скасуванню постанови органу досудового слідства від 08.04.2008 р. та 09.04.2008 р. про накладення арешту на майно підсудних з метою забезпечення заявлених цивільних позовів, в звязку з добровільним їх відшкодуванням та відмовою потерпілих від заявлених позовних вимог.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 81 КПК України.

Судові витрати, повязані з проведенням по справі почеркознавчої експертизи, підлягають стягненню з підсудних відповідно до вимог ст. 93 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним і призначити йому покарання:

за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ст. 190 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.3, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у звязку із закінченням строків давності.

В силу ст. 70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_10 визнати винним і призначити йому покарання:

за ст. 187 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ст. 190 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.3, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у звязку із закінченням строків давності.

В силу ст. 70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Закрити провадження по справі в частині позовних вимог потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в звязку з їх відшкодуванням.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно підсудного ОСОБА_6 мобільний телефон «Нокіа», згідно постанови органу досудового слідства від 08.04.2008 р. та на майно підсудного ОСОБА_10 - мобільний телефон «Моторола», згідно постанови органу досудового слідства від 09.04.2008 р. (т.2 а.с.156-157, 185-186).

Стягнути на користь держави судові витрати за проведення експертизи з ОСОБА_6 81 грн. 13 коп., з ОСОБА_10 81 грн. 13 коп.

Речові докази: розписку про отримання грошей ОСОБА_24 від ОСОБА_4, аркуш паперу формату А-4 з рукописним текстом, вісімнадцятий аркуш з газети «Праця і зарплата»№37 (425) жовтень 2004 р., аркуш паперу з розясненням про ввезення автомобілів в якості гуманітарної допомоги, копія паспорту та копія посвідчення на імя ОСОБА_42, розписку про отримання грошей ОСОБА_10 від ОСОБА_5 - залишити при справі (т.1 а.с.177, 178, т.4 а.с. 45, 46, 136).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Суддя Л.В. Самусь