Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-212/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2011 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Гури А. О.

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

з участю: прокурора Радковського В.П.,

підсудного ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Ардашівського радгоспу Кірово-Чепецького району Кіровської області , Росія, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не військовозобовязаного, раніше не судимого.

по ст. 186 ч. 2, ст. 15 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.08.2011 року о 17 год. підсудний ОСОБА_1, прийшов у господарство своєї знайомої ОСОБА_2, яка мешкає по вул. Набережній, 9 в с. Михайлівка Лебединського району Сумської області, з метою позичити гроші на цигарки, а коли вона йому відмовила, у нього виник умисел на незаконне заволодіння грошима останньої. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне збагачення, з корисливих спонукань, умисно, відкрито, почав словесно вимагати у неї гроші пенсію в сумі 1000 грн., застосувавши насильство у відношенні потерпілої, яке виразилося у стисканні її шиї руками, спричинивши їй тілесні ушкодження, які , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 229 від 30.08.2011 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. У ході цього ОСОБА_2 повідомила, що гроші знаходяться на господарчому дворі і ОСОБА_1 вийшов з будинку, а вона швидко зачинила за ним двері на запірний пристрій. Таким чином, ОСОБА_1 з причини, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою визнав повністю і пояснив, що він неодноразово допомагав потерпілій по господарству, за що вона йому платила гроші. 16.08.2011 року близько 17 год. він прийшов до господарства ОСОБА_2, щоб отримати в неї в борг 5 грн. на цигарки, так як знав, що напередодні вона отримала пенсію. Так як ОСОБА_2 відмовила йому у грошах, він взяв її двома руками за шию та почав душити. Наміру задушити потерпілу у нього не було, він хотів її лише налякати. Тоді вона сказала, що в будинку грошей немає, вони знаходяться заховані на подвірї, він відразу вийшов з будинку, а вона зачинилася за ним двері на замок. Зрозумівши, що потерпіла його обдурила, він пішов додому так і не забравши гроші.

Ці дії підсудного суд вважає необхідним кваліфікувати по ст.. 15 ч. 3 ст. 186 ч. 2 КК України, так як він не закінчив замах на грабіж, тобто замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, якщо особа з причини, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

При обранні підсудному виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, характеристику підсудного з місця проживання та визнання ним своєї вини, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що підсудному ОСОБА_1 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі, але, враховуючи, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також на підставі ст. 76 ч. 1 п. 3, 4 КК України, зобовязати повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 КК України і призначити йому покарання по цьому закону у виді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку два роки та, застосувавши ст. 76 ч. 1 п. 3,4 КК України, покласти на засудженого обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично зявлятись на реєстрацію до цих органів.

Міру запобіжного заходу залишити попередню - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а потерпілою з моменту отримання копії вироку, через Лебединський районний суд.

Суддя

ОСОБА_4