ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/615/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" липня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі колегії: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_10 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України надійшов до Дарницького районного суду м. Києва з прокуратури м. Києва 24.07.2015 року.

В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд, вважаючи, що по кримінальному провадженню дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва. Крім того, просив продовжити обвинуваченим строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, пославшись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, складений з порушеннями кримінально-процесуального законодавства, а саме: невірно визначена кваліфікація дій обвинувачених, не вручений обвинувальний акт обвинуваченому ОСОБА_14 , не виконана ухвала Дарницького райсуду м. Києва від 01.04.2015 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2015 року.

Крім того, захисники просили змінити запобіжний захід відносно обвинувачених, посилаючись на те, що прокурор не довів існування ризиків.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтримали своїх захисників.

Представник потерпілих ОСОБА_10 підтримав позицію прокурора.

Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють або обвинувачують.

Зокрема, зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України слідує, що на підставі викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення щодо об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони, які орган досудового розслідування вважає встановленими, слідчому, прокурору слід визначити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту вбачається, що предметами інкримінованих обвинуваченим злочинів, є, зокрема, нотаріальні бланки та гербові печатки. Проте, в порушення вищевказаних вимог щодо визначення правової кваліфікації злочину, вказані обставини, залишились поза увагою органів досудового слідства.

Враховуючи, що правильність кваліфікації кримінального правопорушення встановлюється з викладу фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту є суттєвими.

Вищезазначені недоліки обвинувального акту були викладені в ухвалі Дарницького райсуду м. Києва від 01.04.2015 року про повернення обвинувального акту прокурору, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва залишена в силі, але прокурором зазначені судові рішення не виконані.

Крім того, в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить анкетні відомості кожного потерпілого.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п.п. 3, 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження , в тому числі, запобіжний захід , обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 2 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання щодо запобіжного заходу, суд виходить з вимог ст.ст. 17, 178 КПК України та вважає, що ризики наведені у клопотанні прокурора щодо можливості переховуватися від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином існують та є триваючими.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, а також тяжкості покарання, що може бути призначене обвинуваченим в разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм злочинів, їх підвищеної суспільної небезпеки, колегія суду не вбачає підстав для зміни обраного запобіжного заходу на будь-який інший.

Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку колегії суддів, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих їм злочинів, кількість епізодів та складна форма співучасті, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, ухилення від явки до суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Таким чином, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити, але на менший термін, ніж просить прокурор.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0012988 від 08.08.2013 року відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 3, 4 ст. 187 КК України повернути прокурору прокуратури м. Києва.

Продовжити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області до 28 серпня 2015 року включно.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя:

Судді: