Провадження № 1-кп/161/29/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 09 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження №0000932, від 22.04.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, працюючого на посаді водія у ПП ОСОБА_8 , в порядку ст.89 КК України несудимого, -

- за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 22.04.2014 року, близько 13 год. 25 хв., керуючи технічно справним автобусом, марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у правій смузі руху по вул. Дубнівській, в напрямку Київського майдану, що у м. Луцьку, зі швидкістю близько 40 км/год., в порушення вимог, передбачених п.2.3 (б); та п.12.3. Правил безпеки дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проігнорувавши положення Правил дорожнього руху, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя, рухаючись по головній дорозі, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, вчасно не виявив небезпеку, допустив зіткнення з вантажним автомобілем, марки Вольво, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом, марки Шмітц, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який перетинав перехрестя нерівнозначних доріг по вул. Дубнівській Карпенка-Карого, що у м. Луцьку, з другорядної дороги, зліва направо, відносно руху автобуса, марки Богдан А-09202.

Внаслідок даної ДТП, пасажир автобуса, марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 4,5 ребра зліва, травми верхньої і нижньої щелепи у вигляді травматичного періодонтиту 1 зуба справа, 1,2,3 зуба зліва на верхній щелепі і 1-го зуба справа, 1,2 зуба зліва на нижній щелепі, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, рани потиличної ділянки голови, садна слизової оболонки нижньої губи, підшкірного крововиливу в ділянці правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №426, від 16.05.2014 року, за ступенем тяжкості, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби.

Крім цього, внаслідок даної ДТП, пасажир автобуса, марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки та внутрішньо-черевною кровотечею, закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 9-11 ребер зліва та лопаткової лінії, забою лівої легені з лівобічним посттравматичним гемотораксом, масивної підшкірної гематоми лівої половини грудної клітки, передньої черевної сітки та лівої поперекової ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №427, від 16.05.2014 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Як зазначено в обвинувальному акті, в прямому причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог, передбачених п.2.3 (б); та п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, досудовим розслідуванням ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_10 , середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою довготривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби, а потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані сторонами, суд вважає, що у судовому засіданні не було здобуто достатніх доказів, які б доводили вчинення саме ОСОБА_4 зазначеного в обвинувальному акті і інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а тому вважає за необхідне виправдати його на підставі ч.1 п.2 ст.373 КПК України, у зв`язку з тим, що не доведено його винуватість у вчиненні даного злочину.

Згідно до вимог, передбачених ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 01.11.1996 року, за №9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно із вимогами ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, суд виходить із того, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду, як стороною обвинувачення так і потерпілими не наведено достатньо доказів винуватості вчинення ОСОБА_4 злочину поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення, потерпілими.

Так, судом досліджено докази, які знаходяться у матеріалах даного кримінального провадження, які свідчать лише про те, що 22.04.2014 року, близько 13 год. 25 хв., ОСОБА_4 керував технічно справним автобусом, марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , рухався у правій смузі руху по вул. Дубнівській, в напрямку Київського майдану, що у м. Луцьку, зі швидкістю близько 40 км/год., по головній дорозі, де і сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), під час якої відбулось зіткнення між транспортними засобами - марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та вантажним автомобілем, марки Вольво, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом, марки Шмітц, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який перетинав перехрестя нерівнозначних доріг по вул. Дубнівській Карпенка-Карого, що у м. Луцьку, з другорядної дороги зліва направо, відносно руху автобуса, марки Богдан А-09202.

Внаслідок даної ДТП, пасажири автобуса, марки Богдан А-09202, а саме: потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, а потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які, за ступенем тяжкості, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

На час ДТП водії: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння не перебували, ДТП сталася в суху погоду, на асфальтобетонному покриттю проїзної частини без пошкоджень, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Дубнівська Карпенка Карого, в м. Луцьку.

Зокрема, про вказані обставини свідчать:

Протоколи: огляду ДТП, із схемою та фото таблицями до нього; огляду предметів (цих транспортних засобів, які були визнані речовими доказами), тахокарти із автомобіля, марки Вольво, державний номерний знак НОМЕР_2 , та фото таблицями до протоколів, акт та довідка обстеження дорожніх умов, по факту даної ДТП, від 22.04.2014 року, якими зафіксовано факт, місце та наслідки вчинення даної ДТП, а також механічні пошкодження автомобілів, швидкість руху на автомобілі, марки Вольво.

Висновки судово-медичних експертиз за №426 та №427, від 16.05.2014 року, щодо тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих, відповідно, потерпілими: ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ..

Висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №№1037 та 1038, від 22.04.2014 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , з яких убачається, що вказані водії знаходились у тверезому стані.

Висновок авто технічної експертизи за № 7449, від 28.07.2014 року, про те, що автобус, марки Богдан, р.н.з. НОМЕР_1 , знаходився в технічно справному стані.

Показання:

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які знаходились у якості пасажирів у транспортному засобі, автобусі Богдан, р.н.з. НОМЕР_1 .

Приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного:

Так, допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 , дав показання про те, що керуючи 22.04.2014 року, приблизно в обідній час, автобусом, марки Богдан А-09202, р.н.з. НОМЕР_1 , у якому перевозив пасажирів, та рухаючись у правій смузі руху по вул. Дубнівській, в напрямку Київського майдану м. Луцька, із швидкістю приблизно 40 км./год., по головній дорозі, та під`їзжаючи до нерегульованого перехрестя, бачив вантажний автомобіль, марки Вольво, з причепом, який під`їжджав до цього ж перехрестя з другорядної дороги. Оскільки вважав, що водій вказаного автомобіля уступить йому дорогу, не зупинявся, а коли метрів за 40 виявив, що останній не зупиняється почав сигналити та гальмувати. Незважаючи на зазначене, уникнути зіткнення транспортних засобів йому не вдалося. В результаті ДТП, пасажири автобуса, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , отримали тілесні ушкодження.

Об`єктивна сторона складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, має містити три обов`язкові ознаки:

а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);

б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому середніх та тяжких тілесних ушкоджень);

в) причинний зв`язок між діянням і наслідками;

У випадку виникнення ДТП за участю кількох водіїв наявність, відсутність в їх діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діяннями (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Зіставлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечних діянь, установлених судом, свідчать про те, що ДТП сталася за участю двох водіїв транспортних засобів: ОСОБА_4 автобуса, марки Богдан А 09202, р.н.з. НОМЕР_1 , та ОСОБА_9 , - автомобіля, марки Вольво, р.н.з. НОМЕР_2 , з причепом, марки Шмітц, р.н.з. НОМЕР_3 .. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність, у таких випадках, особливого значення набуває дослідження характеру черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум ВС України у постанові Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, за №14, від 23.12.2005 року. У п.7, цієї постанови, роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України, суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, що допустив кожен з них, а також чи було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим, що порушив Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 , під час керування автобусом, з допустимою швидкістю руху, рухаючись у правій смузі руху по вул. Дубнівській по головній дорозі, побачив вантажний автомобіль з причепом, який не надавши йому переваги у русі, перетинав перехрестя нерівнозначних доріг, по вул. Дубнівській Карпенка-Карого, що у м. Луцьку, з другорядної дороги зліва направо, відносно руху автобуса, марки Богдан А-09202.

Із поєднання та оцінки зазначених обставин у сукупності висновується, що в ситуації, яка виникла на дорозі, за участю автомобілів, під керуванням ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перший, створивши небезпеку для другого, мав більше можливостей уникнути зіткнення, зупинивши свій автомобіль. Проте ОСОБА_9 цього не зробив. Він, знаходячись на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу - автобусу, марки Богдан А 09202, р.н.з. НОМЕР_1 , який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, тобто не виконав обов`язкову, встановлену вимогу п.16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, внаслідок цього, сталось зіткнення транспортних засобів.

Дана обставина підтверджується висновком авто технічної експертизи за №7620, від 24.09.2014 року, відповідно до якого, саме ОСОБА_9 , який грубо порушив вимогу п.16.11 Нерегульовані перехрестя ПДР, виїхав на головну дорогу з другорядної, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів і порушення саме ним вказаного пункту ПДР є у прямому причинному зв`язку з ДТП і являються необхідною умовою її виникнення.

При цьому, суд враховує і показання свідка ОСОБА_9 , про те, що коли він розпочинав маневр руху, щодо переїзду перехрестя, на своєму транспортному засобі, то бачив маршрутне таксі автобус Богдан, під керуванням ОСОБА_4 метрів за 100, за яким у подальшому не слідкував до самої ДТП..

При цьому, слід зауважити, що свідок ОСОБА_9 вказував різну відстань до транспортного засобу, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , в момент його виїзду на перехрестя, а також не зміг дати відповідь, чому він не встиг закінчити маневр переїзду перехрестя в той час, коли він та автобус, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , рухались із сталою, невеликою швидкістю.

Свідок ОСОБА_14 пасажир транспортного засобу автобуса, марки Богдан, дав показання про те, що побачив вантажний автомобіль, який переїзджав через перехрестя, який був на відстані приблизно метрів 150 від їхнього автобуса.

Таким чином, враховуючи що слідчим, під час проведення досудового розслідування, під час призначення авто технічної експертизи, вибірково були взяті до уваги лише показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , які є суперечливими навіть між собою, щодо встановлення моменту виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_4 , і які не підтверджуються будь-якими іншими наданими доказами, суд вважає надуманими твердження слідства при наданні вихідних даних для проведення вказаної експертизи стосовно водія ОСОБА_4 ..

Як показав останній, він зрозумів, що водій автомобіля, марки Вольво не надасть йому дороги за 20-40 метрів до місця зіткнення, в зв`язку з чим почав вживати міри для зупинки свого транспортного засобу, шляхом подачі звукового сигналу та гальмування.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_4 , перед ДТП, намагався зупинити свій транспортний засіб, шляхом гальмування, підтверджується показаннями потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та протоколом ОМП, від 22.04.2014 року, відповідно до якого, біля коліс його транспортного засобу, були виявлені сліди юзу. При цьому, із показань зазначених потерпілих і свідків убачається, що транспортний засіб, який їх перевозив рухався із невеликою швидкістю.

З огляду на зазначене, висновок авто технічної експертизи, щодо порушення водієм ОСОБА_4 , п.12.3 ПДР, та висновок слідчого і про порушення п.2.3 (б) ПДР не підтверджується наданими суду доказами, в той же час, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху, і відповідно до п.1.4 ПДР, мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконають ці правила.

Таким чином, оскільки інших доказів, сторонами кримінального провадження не надано, показання зазначених вище свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , які були покладені в основу вихідних даних, при призначенні авто технічної експертизи є суперечливими, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувачення, як і висновок експертизи, в частині виникнення для ОСОБА_4 , небезпеки для руху, та відповідності дій вимогам ПДР, суд вважає, що досудовим розслідуванням не зібрано належних і достатніх доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому правопорушення, а тому його слід виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370,371, п.2 ч.1 ст.373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), суд -

З А С У Д И В:
Виправдати ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні даного злочину.

Цивільні позови: Луцької міської клінічної лікарні про стягнення матеріальної шкоди та потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази, а саме:

транспортні засоби: марки Богдан А-09202, номерний знак НОМЕР_1 , та марки Вольво, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом, марки Шмітц, номерний знак НОМЕР_3 , залишити за належністю їх власникам.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1