Справа № 314/2997/15-к Провадження № 1-кп/314/217/2015
ВИРОК
іменем України
24.07.2015 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000807 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, не працевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
21.05.2015 року близько 15:00 години ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля магазину «Надія» по вул. Новій. 27-А в с. Павлівське, Вільнянського району, Запорізької області, скориставшись тим, що власник мопеда «Карпати» ОСОБА_3 , зайшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , яка розташована навпроти вказаного магазину, та не спостерігає за зазначеним мопедом, підійшов до нього, сів за кермо, завів двигун та отримавши можливість керувати мопедом, незаконно, не маючи жодного права на розпорядження та керування ним, поїхав в напрямку цвинтаря в с. Павлівське, Вільнянського району, Запорізької області, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 1 500 гривень. Далі, ОСОБА_4 поїхав до с. Новоселівка, Вільнянського району, Запорізької області, де в нього закінчилося пальне й він покотив вказаний мопед до с. Вільнянка, Вільнянського району, Запорізької області, де проходячи по вул. Садовій, заховав мопед в заростях дикорослих кущів та дерев біля території будинку АДРЕСА_3 .
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст.289 КК України, тобто: «незаконне заволодіння транспортним засобом».
Під час досудового розслідування 25.06.2015 року потерпілий ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 уклали між собою угоду про примирення з наступними умовами:

підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується активно сприяти розкриттю злочину, дати правдиві показання у судовому засіданні;
сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України, встановлення іспитового строку залишивши на визначення суду, покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, звільнити його від відбування покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, звільнити його від відбування покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та звільнити обвинуваченого від відбування покарання в порядку ст.75 КК України. встановлення іспитового строку залишивши на визначення суду, покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України.
Заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого:

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання та звільненням від відбування покарання у порядку ст.75 КК України, встановлення іспитового строку залишивши на визначення суду, покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України.

Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 25 червня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 25 червня 2015 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, звільнивши від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період встановленого іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

24.07.2015