Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/26/2015 Справа № 641/3170/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000590 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Вірменія, громадянина України, з неповною середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.04.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст.. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік; 03.02.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст.. 75 КК України строком на 1 рік,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Забарино, Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 08.12.2009 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 19.06.2014 року Червонозводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 , ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28 лютого 2014 року близько 15 годин 15 хвилин ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходячись на території торгівельного павільйону ПП « Балабан», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд.32, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на збагачення за чужий рахунок, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну-небезпечність наслідків свого діяння та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, відкрито заволоділи у продавця ОСОБА_11 , 1977 р.н. грошовими коштами в сумі 800 грн.00 коп., чим спричинили ПП « Балабан», матеріальну шкоду на вищевказану суму. Одразу після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця події намагалися втекти однак були затримані перехожими.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав частково та пояснив, що 28 лютого 2014 року близько 15 годин 15 хвилин він разом з ОСОБА_9 зайшов на територію торгівельного павільйону ПП « Балабан», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд.32., для того щоб купити макове насіння, але для розрахунку не вистачало 5 гривень, і в той час коли продавець торгівельного павільйону ПП « Балабан» відвернулася, ОСОБА_8 зайшов за прилавок та викрав гроші, які знаходилися на столі, попередньої змови з ОСОБА_9 у нього не було, умислу на грабіж у нього не було, але коли він побачив грошові кошти, які знаходилися на столі у вільному доступі ОСОБА_8 вирішив їх таємно взяти поки продавець ОСОБА_11 відвернулась. ОСОБА_9 ніяких дій не вчиняв.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав частково та пояснив, що 28 лютого 2014 року близько 15 годин 15 хвилин він разом з ОСОБА_8 зайшов на територію торгівельного павільйону ПП « Балабан», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд.32., для того щоб купити макове насіння, але для розрахунку не вистачало 5 гривень, тоді ОСОБА_8 та він попрохали дати насіння в займ пообіцявши, що коштів яких не вистачає на придбання макового насіння, вони повернуть пізніше. Але продавець ОСОБА_11 їм відмовила, вибігла з-за прилавку та прямуючи до виходу з павільйону почала кричати, що її грабують. На ці дії ОСОБА_11 . ОСОБА_9 намагався її заспокоїти та пояснити, що ніхто не має наміру на пограбування грабувати. Дій ОСОБА_8 в цей час він не бачив.

Однак, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю підтверджується дослідженими судом доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що він орендує павільйон який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та 28.02.2014 року біля 08 годин 30 хвилин він заніс до павільйону гроші у розмірі 1200 грн., які залишив реалізатору ОСОБА_11 для розрахування за комунальні послуги. Після цього о 15 годині 26 хвилин йому на телефон зателефонувала реалізатор ОСОБА_11 ,, яка повідомила, що її пограбували двоє невідомих та прохала, як найскоріше приїхати до павільйону. Після чого ОСОБА_12 приїхав до павільйону та побачив двох осіб, які були затримані за грабіж.

- показами свідка ОСОБА_13 який пояснив, що він 28 лютого 2014 року почув крики жінки, яка кричала, що її грабують та підбігши на крики до торгівельного павільйону побачив жінку, яка тримала чоловіка ОСОБА_8 та побачив, як другий чоловік вибіг з вказаного павільйону та біг у напрямку кута 32 будинку по вул. Морозова в м. Харкові за гаражі. Спочатку він та ще один чоловік затримали ОСОБА_8 під час затримання якого, з карманів випадали особисті речі, а саме ключі та інші документи, після чого реалізатор вказаного павільйону побачила, як другий чоловік ОСОБА_9 повернувся та намагався зібрати з полу речі ОСОБА_8 та побачивши, що його помітила продавщиця знову намагався втекти, але свідок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наздогнали його та затримали, після чого викликали співробітників міліції. Також свідок ОСОБА_13 повідомив, що він був запрошений працівниками міліції у якості понятого під час огляду місця події та бачив, як обвинувачені самі добровільно віддавали гроші, якими заволоділи під час пограбування павільйону.

- показами свідка ОСОБА_14 , який надав аналогічні покази, показам ОСОБА_15

- показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які пояснили, що вони були запрошені працівниками міліції у якості понятих під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , та пояснили, що останній добровільно показував та розказував, як він разом з ОСОБА_8 скоїв пограбування грошей з павільйону, що належить ПП «Балабан», при цьому свідок під час судового засідання чітко вказав, що на ОСОБА_9 не було ні якого тиску, усе показував добровільно, а також свідок підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_9 показав увесь маршрут від початку зустрічі з ОСОБА_8 до втечі після пограбування павільйону та вказував на місце розташоване за прилавком з якого були пограбовані гроші.

- показами свідка ОСОБА_18 , яка була запрошена працівниками міліції у якості понятої під час огляду місця події, на якому вона бачила затриманих людей, які були як остання повідомила в неадекватному стані та вони добровільно видали гроші, які вони взяли під час пограбування павільйону, а саме у ОСОБА_8 з куртки було вилучено 600 гривень, а у ОСОБА_9 20 грн., крім того, свідок ОСОБА_18 була запрошена у якості статиста під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 та бачила, як вона показувала на те звідки у неї в павільйоні брали гроші, як виглядав чоловік який їх брав, а саме на те, що їх брав ОСОБА_8 з-за прилавку павільйону, а ОСОБА_9 намагався відволікати її та ОСОБА_11 , намагалася з ним боротися та витолкувати з павільйону.

- показами свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 28 лютого 2014 року близько 08 годин 30 хвилин до павільйону зайшов орендар даного павільйону та залишив останній 1200 грн., щоб вона розрахувалась за комунальні послуги. Після цього приблизно о 15 годині 15 хвилин до неї в павільйон зайшли двоє невідомих осіб, які хотіли купити сухі зерна маку для випікання, але у них не вистачало грошей, та вони прохали дати мак у борг, але ніяких грошей у них ОСОБА_11 не бачила, на що остання їм відмовила та ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , вирішили пограбувати павільйон, а саме зайшли за прилавок де стояла ОСОБА_11 , при цьому вона намагалась їх не впускати після чого у момент боротьби з ОСОБА_19 вона побачила, як ОСОБА_8 взяв з прилавку залишені їй для розрахунку за комунальні послуги гроші та вони намагались вийти та втекти, при цьому ОСОБА_11 до останнього намагалась їх затримати, звала на допомогу людей. Після чого, люди, які проходили неподалік павільйону почувши крик останньої підбігли та затримали обвинувачених на місці скоєння кримінального правопорушення, після чого викликали співробітників міліції.

- протоколом огляду місця події від 28.02.2014 року, під час якого затримані перехожими обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_20 на місці скоєння кримінального правопорушення, а саме у павільйоні за адресою: АДРЕСА_4 , видали взяті під час вчинення кримінального правопорушення гроші у сумі 200 грн., які видав ОСОБА_9 та 600 грн., які видав ОСОБА_8

- слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого остання чітко вказала, як у павільйоні якому вона працює обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли кримінальне правопорушення та як вона намагалася завадити обвинуваченим вчиняти вказаний злочин.

- протоколом одночасного допиту осіб від 19.03.2014 року за участю обвинувачених та свідка ОСОБА_11 , під час якого учасники вказали, обставини при яких виник конфлікт, те що у ОСОБА_8 бракувало грошей на покупку маку та він намагався взяти у реалізатора у борг за покупку 1 кг маку, свідок ОСОБА_11 а під час сварки, як ОСОБА_8 узяв гроші.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , який детально показав та розказав, як разом з ОСОБА_8 пограбував павільйон, та деталі щодо того, як він заходив за прилавок під час пограбування, та як намагався втекти.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що покази потерпілого та свідків відповідають один одному, частково показанням обвинувачених, а також об`єктивним даним та як докази суд вважає їх достовірними.

До показань ОСОБА_8 про те, що він заволодів грошовими коштами таємно та що його дії повинні бути кваліфіковані за ст.185 КК України, оскільки вони носили таємний, а не відкритий характер,суд ставиться критично, вважає їх безпідставними, такими, що спростовуються показами потерпілого,свідків, підстав обмовляти якими обвинуваченого судом не встановлено, тобто як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності за свої злочинні дії, шляхом заперечення деяких фактичних обставин, встановлених органами досудового розслідування і судом.

До показань ОСОБА_9 про те, що він не вчиняв вказаного кримінального правопорушення, суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються показами потерпілого, свідків, об`єктивними даними, які суд як докази визнав достовірними. Крім того, твердження захисту, що обвинувачений ОСОБА_9 повинен бути виправданий, суд також розцінює як безпідставне.

Суд розцінює покази ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як спосіб захисту та вважає, що вони свідчать про їх бажання ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, слід визнати вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, слід визнати вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вивчаючи відомості про особу обвинувачених, суд встановив, що :

ОСОБА_8 раніше судимий, останній раз: 03.02.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік,одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює

на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів.

ОСОБА_9 раніше судимий, останній раз: 19.06.2014 року Червонозводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 , ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та мешкання характеризується задовільно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжує покарання приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, при цьому суд вважає за можливе не призначати йому максимальне покарання, передбачене Законом.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_8 скоєно кримінальне правопорушення у період іспитового строку за попереднім вироком, суд, призначаючи покарання, керується положеннями ст. 71 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжує покарання приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливо лише в умовах ізоляції його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, при цьому суд вважає за можливе не призначати йому максимальне покарання, передбачене Законом.

Згідно з п.23 Постанови № 7 від 24.10.2003 г. Пленуму Верховного суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» «Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно".

Враховуючи, що за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року ОСОБА_9 був засуджений до звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а за скоєння даного злочину ОСОБА_9 засуджено до покарання, яке належить відбувати реально, тому вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року виконується самостійно.

З приводу клопотання захисника обвинувачених про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 п. « в» ст.1 Закону України « Про амністію у 2014 році» суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України « Про амністію в 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав,які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб. Зважаючи на те, що ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, він не підлягає звільненню від покарання згідно п. « в» ст.1 Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання від вартою, враховуючи те, що призначається покарання у виді позбавлення волі.

Час досудового тримання під вартою ОСОБА_8 , в період з 28 лютого 2014 року до теперішнього слід зарахувати в строк покарання.

Час досудового тримання під вартою ОСОБА_21 , в період з 28 лютого 2014 року до теперішнього слід зарахувати в строк покарання.

Цивільний позов та судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.02.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 28 лютого 2014 року.

Час досудового тримання під вартою ОСОБА_8 в період з 28 лютого 2014 р. до теперішнього часу зарахувати в строк покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою у Харківському СІЗО ( № 27).

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 28 лютого 2014 року.

Час досудового тримання під вартою ОСОБА_9 в період з 28 лютого 2014 року до теперішнього часу зарахувати в строк покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою у Харківському СІЗО ( № 27).

Речовий доказ: гроші у розмірі 800 ( вісімсот) гривень України (6 купюр номіналом по 100 гривень та 1 купюра номіналом 200 гривень) - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1