Дата документу Справа № 240/764/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 240/764/14-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1222/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2,3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 05 серпня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 (в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ) та прокурора прокуратури Олександрівського району Донецької області на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Грузьке Добропільського району Донецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_7 ,
його захисник ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_8 ,
представник ТОВ «Донбас» - ОСОБА_11 .
Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року встановлені наступні обставини:
02 червня 2014 року, біля 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою особою з метою вчинення крадіжки майна взяли з собою ключі та,

скориставшись вільним доступом, прийшли до бригади АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій намір щодо вчинення крадіжки майна вони таємно, за допомогою ключів, демонтували електричний двигун з компресорної установки, потужністю 4 Вт та вартістю 200 грн. Після чого ОСОБА_7 та невстановлена особа з метою крадіжки взяли борт причепа ПТС, вартістю 500 грн, що стояв біля будівлі майстерні бригади № НОМЕР_1 , та принесли викрадене майно за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 - в АДРЕСА_1 .

Завдана ТОВ «Донбас» шкода в розмірі 700 грн. відшкодована частково в сумі 500 грн. шляхом передачі ТОВ «Донбас» причепа ПТС, вартістю 500 грн.

14 червня 2014 року, близько 23 години, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки, умисно та таємно від сторонніх осіб, прийшли до бригади № 2 ТОВ «Донбас», що розташована в с. Мар`ївка Олександрівського району Донецької області по вул. Степовій.

3 метою здійснення крадіжки з приміщення майстерні бригади № 2, ОСОБА_8 ,

користуючись наявним отвором, проліз попід зачиненими металевими воротами та відкрив ворота з середини, впустивши ОСОБА_7 .

Обвинуваченими з приміщення майстерні було викрадено майно ТОВ «Донбас» на загальну суму 6100, 64 грн., і таким чином завдано ТОВ «Донбас» матеріальну шкоду на вказану суму, яка не відшкодована. Після цього обвинуваченими ворота були знову зачинені.

Викрадене обвинувачені перенесли за місцем проживання ОСОБА_7 та розпорядилися ним на власний розсуд, частково продавши мешканцям села, і здійснивши, таким чином, крадіжку чужого майна за попередньою змовою групою осіб з проникненням до іншого приміщення. При цьому ОСОБА_7 вчинив крадіжку майна повторно.

17 липня 2014 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, з метою здійснення крадіжки повторно, таємно від сторонніх осіб, прийшов до бригади № 2 ТОВ «Донбас», що розташована в с. Мар`ївка Олександрівського району Донецької області вул. Степова. Реалізуючи злочинний намір, невстановлена особа, користуючись наявним отвором, проліз попід зачиненими металевими воротами в приміщення майстерні та відкрив ворота з середини, впустивши ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 та невстановлена особа здійснили крадіжку з проникненням в приміщення майстерні майна ТОВ «Донбас» на загальну суму 5 681, 77 грн. Коли зазначене майно було винесене з приміщення майстерні, ворота знову зачинили, а викрадене перенесли за місцем проживання ОСОБА_7 та розпорядилися ним на власний розсуд.

Бойченко частково продав викрадене мешканцям села, зокрема, ОСОБА_12 , здійснивши таким чином, крадіжку чужого майна повторно за попередньою змовою групою осіб з проникненням до іншого приміщення.

Завдану ТОВ «Донбас» майнову шкоду в сумі 5681,77 грн. відшкодовано частково у розмірі 2129,77грн. шляхом передачі майна: акумулятора «WESTA» № , синього кольору, вартістю 976 грн, стартера з трактора МТЗ-80, вартістю 912 грн, мідного зварювального кабелю, довжиною 10 метрів, вартістю 88,77 грн., набору ключів (головок), вартістю 153 грн.

Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року:
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено відраховувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покаледно обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися до інспекції для реєстрації.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необгрунтованість вироку суду в частині засудження ОСОБА_7 за усіма інкримінованими йому епізодами, відсутність в матеріалах кримінального провадження належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, порушення судом принципу змагальності, оскільки допит певних свідків, витребування, вивчення та приєднання до справи письмових доказів відбувалось судом самостійно, без клопотань учасників процесу. Апелянт просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необгрунтованість вироку, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність вироку вимогам ст. 374 КПК України, приділив увагу виправданню ОСОБА_8 за епізодом від 17.07.2014 року, яке не думку прокурора є незаконним, оскільки суд не надав оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протоколу слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_8 , який підтвердив спосіб проникнення до певного приміщення під час скоєння крадіжок розам з ОСОБА_7 14.06.2014 року та 17.07.2014 року, просив вирок стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 з одночасним підтриманням вимог прокурора про скасування вироку з направленням провадження на новий судовий розгляд, обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілого, які висловили заперечення поданим апеляціям, думку прокурора на підтримку доводів апеляції прокурора та заперечення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи прокурора стосовно допущення судом першої інстанції істотних порушень КПК України, зокрема, і щодо порушення права обвинувачених на захист, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав.

Підозрюваний, обвинувачений має низку прав, в тому числі право на захист, можливість реалізації яких забезпечується відповідними службовими особами, які мають відношення до здійснення кримінального провадження - ст.ст. 20, 42 КПК України.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст. 59, ч. 2 ст. 63 і п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України і кримінального процесуального законодавства є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Cуд має забезпечити належним чином реалізацію права обвинувачених на захист та передбачених законом процедур під час судового розгляду.

Однак, суд не звернув уваги, що інтереси захисту обвинувачених різняться щодо вчинення злочинів, що випливає з їхніх показань, даних на досудовому слідстві, а також з показань, які вони давали в суді першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, жоден із обвинувачених від участі захисника не відмовлявся, а здійснення їх захисту єдиним захисником ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, порушує їх право на захист.

Крім того, відповідно до положень ст. 52 КПК України, враховуючи наявність в матеріалах провадження відомостей щодо неврологічного захворювання ОСОБА_8 з дитинства та призначення останньому третьої групи інвалідності, обвинувачений ОСОБА_8 суд мав розглянути питання щодо обов`язкового забезпечення даного обвинуваченого захисником.

Подача захисником апеляції тільки стосовно ОСОБА_7 засвідчує формальність участі адвоката з приводу захисту прав та інтересів ОСОБА_8 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 висловлював заперечення своєї участі у скоєнні всіх епізодів інкримінованої кримінальної діяльності. Натомість ОСОБА_8 визнавав провину у вчиненні злочину за епізодом від 14.06.2015 року, обвинувачення щодо якого висувалось обом обвинуваченим за попередньою змовою.

Отже позиції обвинувачених засвідчують наявність суперечностей, що відповідно до ч.1 ст. 46 КПК України, позбавляє можливості участі одного захисника з приводу захисту прав та інтересів обвинувачених.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при виниклих протиріччях між позиціями обвинувачених, наявності підстави обов`язкової участі для захисту інтересів ОСОБА_8 захисника, обвинувачені були фактично позбавлені реального права на захист, яке передбачене наведеними вище нормами законів, в тому числі загальними засадами кримінального провадження, а саме п.13 ч.1 ст.7 КПК України, ст.20 КПК України, суд же першої інстанції на вказані істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до вимог ч.1 ст. 412, п.4 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду, уваги не звернув.

До того ж є спроможними доводи прокурора щодо невідповідності вироку вимогам ст. 374 КПК України.

Здійснюючи апеляційний розгляд, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на неналежне дотримання судом, при складанні резолютивної частини вироку, вимог п.2 ч. 4 ст. 374 КПК України, а саме - якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими - засуджений.

Так, прийшовши до висновку про виправдання ОСОБА_8 за деякими епізодами інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, в резолютивній частині вироку зазначене не знайшло відображення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України.

Отже, в силу наведених вище підстав, апеляція захисника ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга прокурора має бути задоволеною.

Оскільки підставою скасування оскаржуваного рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, колегія суддів, згідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, позбавлена процесуальної можливості розгляду решти доводів апелянтів.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог ч. 3 ст.415 та ст. 416 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4