Справа № 727/3609/15-к
Провадження № 1-кп/727/194/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0000578/ по клопотанню про застосування примусових заходів виховного характеру затвердженого старшим прокурором прокуратури Шевченківського району міста Чернівці юристом третього класу ОСОБА_3 , відносно:

малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, учня 7 класу Чернівецького військово-спортивного ліцею-інтернату, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
за фактом вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,-
малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, учня 6 класу Чернівецького військово-спортивного ліцею-інтернату, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
за фактом вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру звернувся старший прокурор прокуратури Шевченківського району міста Чернівці юрист третього класу ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 24.02.2015 року приблизно о 08 годині малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території Центрального парку культури і відпочинку ім.. Т.Шевченка, що розташований по вул. Головній в м.Чернівці, переслідуючи мету, направлену на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення та пошкодження об`єктів власності, з таксофону, що розташований неподалік ресторану «Паркова вежа», здійснили телефонний дзвінок на спецлінію «102» до чергової частини УМВС України в Чернівецькій області та анонімно повідомили про замінування Чернівецького військово-спортивного ліцею-інтернату, що розташований по АДРЕСА_3 . Виїздом представників УМВС України в Чернівецькій області, чергової групи УДСНС України в Чернівецькій області, групи спеціалістів НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області, чергової групи ВДСО та групи БПС на місце події та проведенням огляду приміщення Чернівецького військово-спортивного ліцею-інтернату та прилеглої території, згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів №31 від 24.02.2015 року жодних предметів чи речовин, які б носили загрозу безпеці громадян чи ризик знищення або пошкодження об`єктів власності виявлено не було. Таким чином малолітні ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 зірвали роботу Чернівецького військово-спортивного ліцею-інтернату з 08:00 год. по 10:00 год. 24.02.2015 року.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 , пояснив, що в лютому 2015 року вони спільно з ОСОБА_9 йшли по парку в напрямку військово-спортивного ліцею, в якому навчались. Він запропонував Мицаку зателефонувати в міліцію та сказати, що їхній ліцей заміновано. ОСОБА_9 на цю пропозицію погодився та зателефонував за номером «102» та повідомив працівників міліції, що Чернівецький військово-спортивний ліцей заміновано. Коли вони прийшли до ліцею, то побачили багато працівників міліції, всі учні перебували на вулиці, їм сказали, що можуть йти додому. Як він пояснив основним мотивом дзвінка було небажання йти в ліцей навчатися. В цей час коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували біля ліцею та голосно сміялись їх побачив однокласник ОСОБА_10 ОСОБА_11 , який запідозрив, що вони причетні до цих подій та повідомив про це вчителів. У скоєному щиро розкаюється, зобов`язується більше такого не повторювати в майбутньому.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_9 дав покази аналогічні показам малолітнього ОСОБА_10 та уточнив, що ОСОБА_10 придумав, що потрібно телефонувати саме в міліцію, а він бажаючи пошуткувати та не йти на навчання зателефонував за номером «102» і повідомив про замінування. На місці поблизу ліцею перебувало багато працівників міліції, представники швидкої медичної допомоги. Пояснив, що визнає свою провину повністю, мотивом вчинених дій було те, що він бажав пожартувати та прогуляти навчання. У скоєному щиро розкаюється, зобов`язується аналогічних дій в майбутньому не повторювати.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також їх представники та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону.
Показання малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є достовірними, узгодженими з іншими матеріалами справи. Підстав сумніватися в правдивості їх свідчень у суду немає.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки складу злочину передбаченого ст. 259 ч. 1 КК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст. 259 ч.1 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля відносно кожного.
Захисники не заперечували проти застосування до малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , примусових заходів виховного характеру, вважали за доцільне застосувати до них застереження.

Законні представники малолітніх в судовому засіданні зобов`язались контролювати дозвілля своїх дітей, стежити за їх поведінкою та вживати належних заходів до їх виховання.
Заслухавши думку прокурора та адвокатів, малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та їх законних представників, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що до малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виглядізастереження та обмеження дозвілля відносно кожного.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності за ч.1 ст.259 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто він скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 Кримінального кодексу України, інкримінованого йому у віці від 11 до 16 років.

З довідки про склад сімї №730 від 09.04.2015 року також вбачається, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто також вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 Кримінального кодексу України та інкриміноване йому у віці від 11 до 16 років.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх та малолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього та малолітнього.

Із змісту ч. 2 ст.105 КК України вбачається, що застереження є найменш суворим та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" та може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Вирішуючи питання про застосування до малолітніх примусових заходів виховного характеру, суд враховує особи малолітніх, їх вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, в тому числі те, що за місцем навчання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 характеризуються як посередньо так і негативно, що також підтверджується характеристиками з місця навчання. За місцем проживання характеризується посередньо. Згідно довідки управління освіти ЧМР мати ОСОБА_9 ОСОБА_7 зверталась в Центр практичної психології і соціальної роботи для отримання психологічної допомоги в інтересах сина ОСОБА_9 . В Чернівецькому обласному наркологічному диспансері малолітні не зареєстровані.

Враховуючи вище викладене, а також те, що на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 не досягли віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, суспільно-небезпечне діяння, яке вони вчинили, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи думку прокурора, адвокатів, законних представників, суд вважає, що до малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля строком один рік відносно кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 50, 97 ч. 2, 105 КК України, ст. 498, 500-501 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора прокуратури Шевченківського району міста Чернівці юрист третього класу ОСОБА_3 про вжиття до малолітніх ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля строком на один рік, зокрема заборонити перебувати за межами своєї домівки в АДРЕСА_1 з 19:00 год. до 06:00 год. наступної доби; заборонити відвідувати місця, де реалізовуються алкогольні напої та тютюнові вироби, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання та навчання, виїжджати в іншу місцевість.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля строком на один рік, зокрема заборонити перебувати за межами своєї домівки в АДРЕСА_2 з 19:00 год. до 06:00 год. наступної доби; заборонити відвідувати місця, де реалізовуються алкогольні напої та тютюнові вироби, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання та навчання, виїжджати в іншу місцевість.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

На ухвалу протягом 30 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ: