Справа №11/2190/321/2012. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст. 121 ч.1 КК України. ОСОБА_1Б
Доповідач Вороненко Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року березня місяця «20»дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Вороненко Т.В.

Суддів: Черствої Є.О., Жили І.Е.

при секретарі Ляшенко О.М.

З участю прокурора Чепуріної А.С.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від «22»липня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого: 24.03.2003р. Чаплинським

райсудом за ст. 121 ч.2; 69 КК України на 5

років позбавлення волі, -

засуджено за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід змінено в суді з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбуття покарання враховано з 22.07.2011 року.

Вироком суду ОСОБА_3 визнано винним і засуджено за те, що він 27 квітня 2009 року приблизно 15 години на вул. Леніна в с. Кучерявоволодимірівка Чаплинського району, на ґрунті виниклих особисто неприязних стосунків з ОСОБА_4, умисно наніс удари руками та ногою потерпілій по голові та тулубу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції засуджений вказує, що суд допустився неповноти та однобічності при розгляді справи, та невірно кваліфікував його дії, оскільки він просив призначити експертизу для перекваліфікації дій на ст. 123 КК України, проте суд клопотання не розглянув, та неправильно застосував кримінальний закон, вказує, що судом не була дана оцінка протиріччям одних свідків з іншими і не вмотивовано, чого він взяв до уваги покази одних та відкинув покази інших свідків, посилається на істотне порушення вимог КПК України, порушення таємниці нарадчої кімнати.

Просить вирок з вказаних підстав скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, змінити запобіжний захід на підписку про невиїзд.

В запереченнях на апеляцію прокурор, який брав участь у розгляді справи вказує, що ОСОБА_3 будь-яких клопотань про призначення експертизи в суді не заявляв, протиріч в показах свідків не було, безпідставним є твердження про порушення судом таємниці нарадчої кімнати, вирок вважає законним, просить залишити його без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_2, в яких вони підтримали доводи апеляції, просили її задовольнити, думку прокурора, який вважає доводи апеляції безпідставними, а вирок суду обґрунтованим та законним, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані по справі і належним чином перевірені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 послідовно на досудовому слідстві і в суді стверджувала, що, коли вони сварилися з ОСОБА_3 до них підбіг її син ОСОБА_3, і наніс удар ногою у живіт, вона впала, відчувала сильний біль, а ОСОБА_3 в цей час наніс їй ще декілька ударів ногами та руками по тулубу. Потім він почав душити, тягнути по землі. Ввечері її було госпіталізовано та прооперовано.

Покази потерпілої підтверджуються судово-медичною експертизою /а.с. 21-26, 16-17/, з висновків якої вбачається, що у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді кровопідтьоків на животі, гематоми та розрив брижейки тонкого кишечнику, кровопідтьоки та зсадна на шиї і голові.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися 27.09.2009 року від ударів ногою, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та не могли уторитися від падіння на грунт. Тобто, висновок експерта спростовує твердження засудженого про можливість утворення тілесних ушкоджень від падіння і підтверджує пояснення потерпілої про механізм спричинення їй ушкоджень ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 у суді підтвердила, що бачила, як мати ОСОБА_3 сварилася з ОСОБА_4, вони штовхали друг друга, коли до них підбіг ОСОБА_3 і почав бити ОСОБА_4 ногами у живіт по тулубу, від чого та впала, а потім за волосся тягнув її по землі. Припинив свої дії тільки тоді, коли йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зробили зауваження.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 також у судовому засіданні стверджували, що засуджений бив потерпілу ногою у живіт, а коли та впала, тягнув за волосся по землі.

З їх же пояснень вбачається, що між матірю ОСОБА_3 ОСОБА_11 та потерпілою була обоюдна сварка і вони хапали друг друга за одяг і волосся.

Доводи апеляції ОСОБА_3 про те, що покази цих свідків протирічать свідченням ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_6, які стверджували, що він не наносив потерпілій ударів, є безпідставними, оскільки таких показів, відповідно до протоколу, вони не давали, а їх пояснення у судовому засіданні про те, що ОСОБА_3 хватав потерпілу за одяг та волосся, а після падіння тягнув по землі і відпустив, коли стали на нього кричати, узгоджуються з показами вказаних свідків.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили у суді, що ОСОБА_4 скаржилася їм в той день, що її побив ОСОБА_3 і вона себе погано почуває.

Показам свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суд дав належну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів.

Безпідставними є твердження в апеляції засудженого про неповноту та однобічність судового слідства, так як суд не розглянув заявлене ним клопотання про проведення експертизи і подальшої перекваліфікації його дій на ст. 123 КК України, оскільки відповідно до протоколу судового засідання ОСОБА_3 у суді ніяких клопотань не заявляв, а клопотання його захисника про виклик до суду додаткових свідків були задоволені.

Ні підсудний, ні його захисник, згідно з протоколом судового засідання /а.с. 225, 224/, під час судового слідства та у дебатах не ставили питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_3 на ст. 123 КК України.

Більш того, у судовому засіданні підсудний стверджував, що тілесні ушкодження потерпіла могла отримати внаслідок падіння, тобто необережно, або від дій інших осіб.

Версія ОСОБА_3 та покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_16 про можливість спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 іншими особами, перевірялися судом і не знайшли свого підтвердження.

Наведеним та іншим перевіреним по справі доказам суд дав належну правову оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ст. 121 ч.1 КК України, як умисне спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи засудженого в апеляції, що він діяв у стані сильного душевного хвилювання, не підтверджуються показами свідків та іншими доказами, і свідчать про умисні спрямовані дії, яким передувала сварка двох жінок.

Підстав для перекваліфікації дій засудженого на ст.123 КК України колегія суддів не вбачає. Покарання ОСОБА_3 призначено відповідно до вимог закону.

Судом перевірено твердження засудженого в апеляції про істотне порушення судом вимог КПК України внаслідок порушення таємниці нарадчої кімнати під час постановлення вироку, дана обставина не знайшла свого підтвердження /а.с. 248-253/.

За дорученням апеляційного суду факт порушення таємниці наради суду по справі щодо ОСОБА_3 перевірявся головою районного суду і спростований дослідженими колегією суддів матеріалами перевірки.

Вказаний довод апеляції спростовується також протоколом судового засідання про час оголошення вироку /а.с. 225/.

При перевірці матеріалів справи колегією суддів не встановлено і інших порушень кримінально-процесуального законодавства, які б тягли скасування вироку.

На підставі викладеного, апеляцію засудженого не можна визнати обґрунтованою, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 22 липня 2011 року щодо нього без зміни.

Головуючий:

Судді: