Справа № 333/7711/14-к
Справа № 333/7711/14-к
Пр. №1-кп/333/623/14
ВИРОК
Іменем України
05 грудня 2014 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На початку серпня 2014 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, знаходячись на території Комунарського району м. Запоріжжя шляхом прийняття подарунку від невстановленої в ході досудового розслідування особи придбав кастет, який надалі постійно незаконно носив при собі з метою самооборони до моменту його вилучення співробітниками міліції.

26.09.2014 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , був затриманий працівниками міліції за порушення громадського в парку «ім. Гагаріна» по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, після чого його було доставлено до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. В ході проведення особистого огляду працівниками міліції у ОСОБА_4 у правому передньому зовнішньому кармані куртки, що була на ньому одягнена, було виявлено та вилучено кастет, який останній незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку судової експертизи холодної зброї № 376 від 29.09.2014 року: «предмет, вилучений у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є холодною зброєю ударно- дробильної дії, виготовлений саморобним способом.»

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри. За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді 120 годин громадських робіт.

Суд вважає необхідним угоду про визнання винуватості затвердити виходячи з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його він обвинувачується а він, обвинувачений, має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ст. 473 КПК України зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та Кримінального кодексу України суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються із залучення експерта при проведенні судово-трасологічної експертизи становлять 393,12 грн..

Відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи що зазначені експертизу було проведено експертом спеціалізованої державної установи - НДЕКЦГУМВС України в Запорізькій області, тому не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_4 , витрати за проведення судово-трасологічної експертизи. Вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.09.2014 року між прокурором ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 .

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Речові докази:

- кастет який зберігається в камері схову Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1