Справа № 714/208/15-к
Провадження № 1-кп/714/17/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2015 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Герцаївського районного суду Чернівецької області обвинувальний акт з прокуратури Чернівецької області по кримінальному провадженню № 0000031 від 20.02.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, молдованина за національністю, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.321 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
20 лютого 2015 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на території автовокзалу, по вул.Центральній м.Герца, збув ОСОБА_5 за гроші в сумі 100 грн. 17 таблеток, з 20 наявних при собі, що були в трьох фрагментах блістерів, з написом «Сонат», які він зберігав в кишені своєї куртки. Згідно висновку експерта за № 62-Х від 24 лютого 2015 року, надані на дослідження вказані таблетки, містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб запіклон, який згідно з виданим Міністерством охорони здоров`я України наказом від 17.08.2007 року № 490 «Про затвердження Переліків отруйних та сильнодіючих лікарських засобів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.09.2007 року за № 1007/14274 та 1007/14275, віднесено до сильнодіючих лікарських засобів. Вміст запіклону в досліджуваних 20 таблетках становить 0,1499 грама.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.321 ч.1 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу запіклон.

26 лютого 2015 року між старшим прокурором прокуратури Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини, як щире каяття підозрюваного та його активне сприяння у розкритті даного злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не знайдено. Даний злочин не набув значного суспільного резонансу, суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду .

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.321 ч.1 КК України, щодо узгодженого покарання в виді штрафу розміром 1020 грн. та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даного злочину визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.321 ч.1 КК України, підтверджується наявними доказами, доданими до обвинувального акту, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.321 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст.321 ч.1 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.321 ч.1 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 26 лютого 2015 року між останнім та прокурором в кримінальному провадженні № 0000031 від 20.02.2015 року і узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу розміром 60 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян в сумі 1020 грн., вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.122, 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.321 ч.1 КК України і призначити йому за цією статтею узгоджену міру покарання у вигляді штрафу розміром 1020 ( одна тисяча двадцять ) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 738( сімсот тридцять вісім ) гривень 64 ( шістдесят чотири ) копійки.

Речовий доказ по справі купюру номіналом 100 гривень: МК 8555200, який зберігається у ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою вул. Асакі Г.,18, м.Герца Чернівецької області конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ по справі 1 пачку запіклону ( згідно довідки експерта №62-Х від 24.02.2015 року), загальною масою 0,1499 грам, який зберігається на складі озброєння УМВС України в Чернівецькій області за адресою АДРЕСА_2 знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: