Справа № 748/2825/14-к провадження № 11-кп/795/295/2015 Категорія - ч.2 ст.186 КК України Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С. П. Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2013 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді - Карнауха А.С.,

суддів - Короїда Ю.М., Сердюка О.Г.

при секретарі - Батицькій О.П.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000616 від 26.08.2014 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Чернігова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2012 року за частиною 2 статті 187, статтею 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без конфіскації майна. Звільненого умовно-достроково ухвалою Полтавського районного суду від 24 квітня 2014 року на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 18 днів,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,

з участю:

прокурора - Шимка І.М.

захисника - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_1 і захисник обвинуваченого ОСОБА_2 порушили питання про скасування вироку суду першої інстанції і закриття кримінального провадження, посилаючись на невідповідність висновків місцевого суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У відповідності до статті 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком ОСОБА_1, приєднана невідбута частина покарання, за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2012 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і один місяць.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 147грн. 42коп. процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг обвинувачений ОСОБА_1 і захисник ОСОБА_2 вказали на те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, оскільки вина обвинуваченого в скоєнні злочину не доведена та не підтверджується матеріалами справи.

В поданих запереченнях на апеляції обвинуваченого і захисника, старший прокурор прокуратури Чернігівського району, вважаючи доводи апеляцій не підтвердженими, просив залишити вирок суду першої інстанції без зміни.

Як встановив суд першої інстанції, 25 серпня 2014 року, близько 04 годин 40 хвилин, ОСОБА_1, повторно, знаходячись поблизу господарства АДРЕСА_2, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого відкрито заволодів мобільним телефоном марки "SAMSUNG DUOS" GT - S5282 вартістю 528 грн з карткою пам'яті micro SD Transcend на 2GB вартістю 26 грн, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 554 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_1, захисника обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що суд першої інстанції дослідивши обставини, які могли мати значення для правильного вирішення справи та перевіривши зібрані в справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_3, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого повторно.

Доводи обвинуваченого і його захисника про непричетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину, спростовуються заявою потерпілого ОСОБА_3, яка зареєстрована 26.08.2014 року в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення Чернігівського РВ УМВС, в якій ОСОБА_3 вказує на ОСОБА_1 як такого що відкрито заволодів його телефоном (а.с. 64).

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_3 в суді першої інстанції, котрий стверджував, що 25 серпня 2014 року, на початку п'ятої години, ідучи по вулиці Шевченка в смт Михало-Коцюбинське, він отримав удар в потиличну частину голови, від якого впав на асфальт, після чого у нього був викрадений телефон. В нападнику потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_1

Колегія суддів визнає аргументованими, викладені в судовому рішенні, мотиви про визнання показань свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину, такими, які є недостовірними, внаслідок невідповідності обставинам справи і наявним іншим доказам в справі, а також такими, що містять протиріччя.

Допитані, в судовому засіданні місцевого суду, свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8, показали, що 25 серпня 2014 року потерпілий ОСОБА_3 розповів їм обставини отримання ним тілесних пошкоджень і вказував на те, що саме ОСОБА_6 його вдарив та викрав у нього телефон.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про визнання показань свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 достовірними, оскільки вони послідовні, незмінні та відповідають, як одне одному, так і іншим, наявним в справі, дослідженим в суді, доказам.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 813 від 28.08.2014, у потерпілого ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден голови та обличчя, котрі виникли від дії тупих предметів.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути в строки та за обставин, на які вказав потерпілий і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.с. 75-76)

Таким чином, суд дослідив всі докази в справі, дав їм належну оцінку у вироку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за частиною 2 статті 186 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, місцевий суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом'якшують і обтяжують покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально - виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог статті 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінально-процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року, залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_1, залишити без змін.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

А.С. Карнаух Короїд Ю.М. Сердюк О.Г.