У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Мороза М.А.,

суддів

Кравченка К.Т., Селівона О.Ф.,

за участю прокурора засудженого

Казнадзея В.В., ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні 12 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Полтавської
області від 13 листопада 2006 року, яким:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1, не судимого,
засуджено -

за п.
10 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 152 КК
України на 10 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки
позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому
призначено остаточне покарання - п'ятнадцять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засудженого
ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 600 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 100000 грн. - моральної шкоди.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він опівночі 24 травня 2006 року,
перебуваючи в нетверезому стані у АДРЕСА_1, зустрівши ОСОБА_3, яка у пізній час
поверталась з роботи додому по вул. Зінченка, з метою вступити з нею у статеві
зносини із застосуванням фізичного насильства, завдав їй удари руками в різні
частини тіла, повалив на землю і зґвалтував. Долаючи активний опір потерпілої,
ОСОБА_1 під час зґвалтування здавив з достатньою силою її шию руками,
заподіявши у такий спосіб її смерть. Після зґвалтування і умисного її вбивства,
з метою приховання слідів злочину затягнув труп до кущів, що поряд вул.
Зінченка у АДРЕСА_2 і закопав. Закопуючи труп, ОСОБА_1 обшукав одяг та
заволодів мобільним телефоном потерпілої вартістю 684 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 ставить питання про скасування
вироку та направлення справи на додаткове розслідування. Твердить про те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставини справи, які не з'ясовані
органами слідства у повному обсязі. Зазначає, що потерпіла за згодою вступила з
ним у статеві стосунки. Заперечує факт її зґвалтування.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого, який підтримав доводи касаційної скарги,
думку прокурора про відмову в її задоволенні, колегія суддів, перевіривши
матеріали справи. обговоривши доводи касаційної скарги, не вбачає підстав для
її задоволення.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених
злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
дослідженими у судовому засіданні доказами і є правильним.

Обґрунтовуючи свій висновок, суд послався у вироку, насамперед, на
показання самого засудженого, які він давав на досудовому слідстві. Так,
ОСОБА_1 під час допиту його в якості підозрюваного за участю захисника (т.1,
а.с. 61-64), додаткового допиту в якості обвинуваченого (т.2, а.с. 141) та під
час відтворення обстановки та обставин події за його участю, детально й
послідовно розповідав про обставини вчинення злочинів щодо потерпілої.

Зміст показань зводився до того, що повертаючись додому близько 1 години
він зустрів ОСОБА_2, яку бачив у магазині того вечора, де він до цього пив
пиво. Зустрівши її, він став проводжати її і запропонував їй вступити у статеві
зносини. На його пропозицію вона відмовилась, тому він звалив її прямо на
дорозі на спину. Під час статевих зносин з потерпілою, вона стала сильно
пручатись, бити його руками і подряпала йому обличчя. Йому було сильно боляче і
з метою припинення опору з її боку він здушив її горло руками і тримав до тих
пір, поки вона перестала чинити опір. Після цього він приховав труп за
заволодів її мобільним телефоном.

Зазначені показання засудженого знайшли своє об'єктивне підтвердження
показаннями свідків у справі: матері загиблої потерпілої ОСОБА_2, яка у зв'язку
з неповерненням дочки після роботи додому подала її у розшук, свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які бачили засудженого в нетверезому стані напередодні
вбивства у магазині, де працювала потерпіла.

За даними висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3, на її тілі
виявлені численні тілесні ушкодження, у тому числі і такі, що характерні для
зґвалтування і були заподіяні прижиттєво. Смерть ОСОБА_3 настала внаслідок
механічної асфіксії від здавлювання шиї тупими предметами, якими могли бути
пальці рук людини.

Про те, що статеві стосунки з потерпілою носили насильницький характер,
свідчать також стан одягу потерпілої, її білизна була порваною, що вбачається з
протоколу огляду одягу потерпілої (т.1, а.с. 84-85, т.2. а.с. 95-96).

За даними висновків судово-цитологічної експертизи (т.2, а.с. 20-22)
убачається, що при дослідженні піднігтьового вмісту із лівої руки потерпілої
ОСОБА_3 виявлена кров людини, яка могла походити від ОСОБА_1 і не могла
походити від потерпілої.

За даними протоколу огляду мобільного телефону, який був виявлений під час
відтворення обстановки та обставин події в помешканні ОСОБА_1 і який належав
потерпілій, в його пам'яті виявлено фотознімок засудженого датований 24.05.2006
р. на якому чітко вбачаються подряпини на його обличчі (т.1. а.с. 94-96,
100-101, т.2 а.с. 95-96).

Дослідивши всі ці та інші докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що під час зґвалтування потерпілої ОСОБА_1 вчинив її умисне
вбивство та викрав її особисте майно.

За таких обставин твердження засудженого ОСОБА_1 у скарзі про та, що
зґвалтування потерпілої він не вчиняв не відповідають встановленим об'єктивним
даним, а тому є безпідставними.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 п. 10 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 та ч. 1
ст. 185 КК України є правильною.

Покарання засудженому призначено у
відповідності з вимогами закону, з урахуванням характеру і ступеня суспільної
небезпечності вчиненого, даних про його особи, а також всіх обставин, які мають
значення для справи, у тому числі і тих, що пом'якшують покарання, і на які
вказується у касаційній скарзі.

Цивільний позов потерпілої у справі судом розглянуто відповідно до ст. 328
КПК України. Сума, яку суд постановив стягнути із засуджених на користь
потерпілої на відшкодування моральної
шкоди, достатньо мотивована у вироку і підстав її зменшення колегія суддів не
вбачає.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 -
без зміни.

с у д д і:

Селівон О.Ф. Кравченко К.Т. Мороз М.А.