Справа №1-37/10 27.04.2010 27.04.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-259/2010 року Головуюча у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 187 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Погорєлової Г.М.

суддів Карпія В.М., Пустовара М.Л.

за участю:

прокурора: Данчука В.М.

засуджених: ОСОБА_3

27 квітня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець м. Миколаєва, раніше не судимий:

-засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного за цим вироком та покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2009 року остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено, що вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2009 року щодо ОСОБА_3 підлягає виконанню самостійно.

Цим же вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканець м. Миколаєва, раніше судимий:

-вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 1996 року за ч. 2 ст. 206 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2000 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього майна, звільнений 16 лютого 2005 року за відбуттям строку покарання;

підтрі

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 1996 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 18 листопада 2006 року за відбуттям строку покарання;

- засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років без конфіскації майна.

Згідно вироку суду, у квітні 2009 року ОСОБА_4, знаходячись на лікуванні в Миколаївському протитуберкульозному диспансері, вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 16 квітня 2009 року ОСОБА_5 помер, тому пізніше ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_3

Так, 8 травня 2009 року близько 13.00 години ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вдягнули медичні маски і рукавички, дістали раніше заготовлені ніж і пістолет та подзвонили у квартиру № 102 будинку № 7-А на вул. Ленінградській у м. Миколаєві, яка належить ОСОБА_7 Коли ОСОБА_7 відчинила двері, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілих, зв'язавши руки скотчем ОСОБА_7 і ОСОБА_6, вимагали грошові кошти. ОСОБА_7 передала ОСОБА_4 і ОСОБА_3 гроші в сумі 1000 грн. Обшукавши квартиру і більше грошей не знайшовши, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 заволоділи мобільним телефоном «Сименс» з сім- карткою, який належав ОСОБА_8, мобільним телефоном «LG» з сім- карткою, який належав ОСОБА_6 та залишили місце злочину.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було завдано майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 425 грн. та потерпілій ОСОБА_8 на суму 1300 грн., яку було відшкодовано.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати , а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки вважає, що судом не взято до уваги, що потерпілим повністю відшкодовано завдану матеріальну шкоду.

Вказує, що умислу на розбійний напад у нього не було і, що ОСОБА_4 його обманув, сказавши, що Яна ( ОСОБА_6В.) має віддати їм борг, а маску він надягнув, у зв'язку зі своїм захворюванням, оскільки ОСОБА_4 пояснив, що у квартирі знаходиться малолітня дитина.

Вважає, що судом не взято до уваги різну ступінь участі у злочинних діях і несправедливо призначено однакове покарання засудженим.

Крім того, вважає, що результати перевірки про застосування недозволених методів ведення слідства фіктивні, оскільки під час її проведення його жодного разу не було допитано і її висновки ґрунтуються на матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який вважає, що вирок є обґрунтованим і законним; вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина засудженого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за обставин, які наведені у вироці, підтверджується доказами, дослідженими у суді першої інстанції.

Так, з показань засудженого ОСОБА_3 у судовому засіданні вбачається, що 8 травня 2009 року він разом зі знайомим ОСОБА_4М, вдягнувши медичні маски та рукавички, зайшли у квартиру № 102 будинку № 7-А на вул. Ленінградській у м. Миколаєві, при цьому в руках у ОСОБА_4 пневматичний пістолет, а у нього ніж. ОСОБА_4 вимагав від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 гроші та інші цінності.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила у судовому засіданні, що 8 травня 2009 року після 17.00 години у квартиру № 102 будинку № 7-А на вул. Ленінградській у м. Миколаєві увірвалися двоє, раніше не знайомі їй - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 При цьому, ОСОБА_10, погрожуючи пістолетом, а ОСОБА_3 - ножем, вимагали гроші та інші цінності і заволоділи грошима в сумі 950 грн., а також двома мобільними телефонами "LG" та "Simens", після чого з квартири пішли.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров'я особи, поєднаний з проникненням у житло та вірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 187 КК України.

Покарання ОСОБА_3 судом призначено у відповідності до вимог ст. 65- 67 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, який характеризується негативно. Також судом враховано, як пом'якшуючі обставини, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим та захворювання на туберкульоз і призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім цього, судом вірно застосовані норми ч. 4 ст. 70 КК України і за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України до постановлення вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2009 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2010 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: