Справа № 11-545/11 Головуючий у І інстанції Хандога В.М.
Категорія - ст. 203 ч.1 КК України Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів НАВОЗЕНКО Л.С., КОЗАКА В.І.

з участю прокурора НАДТОЧІЙ О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Чеботариха, Куйтунського району Іркутської області, росіянка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, незаміжня, не працююча, мешканка АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України не судима,

засуджена за ст.203 ч. 1 КК України до штрафу 1700 гривень з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю терміном на 2 роки.

Вироком ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за те, що вона 3 травня 2006 року порушуючи вимоги ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», якою передбачається, що виробництво та реалізація алкогольних напоїв здійснюється суб'єктами господарської діяльності за умов отримання ліцензії, за місцем мешкання, систематично, без ліцензії, займалася господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом, а саме - виготовленням та зберіганням з метою збуту самогону. 13.05.2011 року, близько 19 год.00 хв., в АДРЕСА_2, з корисливих мотивів, з метою збагачення, незаконно за місцем свого проживання реалізувала за 14 гривень ОСОБА_3 І пляшку ємністю 0,5 літра спиртного напою домашнього виробництва самогону.

13.05.2011 року, близько 19 год. 40 хв., в АДРЕСА_2, з корисливих мотивів, з метою збагачення незаконно за місцем свого проживання реалізувала за 14 гривень ОСОБА_4 пляшку, ємністю 0,5 літра спиртного напою домашнього виробництва - самогону.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, подав апеляцію, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, просить змінити вирок, виключити з нього позбавлення ОСОБА_2 права займатися підприємницькою діяльністю терміном на 2 роки. Посилається на те, що ОСОБА_2 не була наділена правом займатися підприємницькою діяльністю в установленому законом порядку, а тому при призначенні покарання відносно неї не може застосовуватися додаткове покарання і виді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності засудженої ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів і є обґрунтованим.

Сама засуджена ОСОБА_2 як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні суду першої інстанції вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнавала повністю.

Фактичні обставини справи, доведеність винності і кваліфікація дій ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі і підсудною, не оспорювались і згідно ст.299 КПК України не досліджувались.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України у випадку розгляду справи без дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, учасники судового розгляду позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Ці наслідки були розяснені всім учасникам судового розгляду, в тому числі і підсудним, і вони добровільно погодились на скорочений порядок судового слідства.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 203 ч. 1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, суд зобовязаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що помякшують та обтяжують відповідальність, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж до виду та міри основного покарання, судова колегія вважає що призначаючи покарання засудженій у виді штрафу в максимальному розмірі, суд врахував, суспільну небезпечність та тяжкість скоєного злочину, дані про особу засудженої, яка згідно ст.89 КК України не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, з урахуванням обставин, що помякшують покарання щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Однак судова колегія вважає, що суд, при вирішенні питання застосування до ОСОБА_2 додаткового покарання у вигляді позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю порушив вимоги ст. 55 КК України та п.17 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року за №7 зі змінами та доповненнями від 10.12.2004 року за №18, від 12.06.2009 року за №8.

При вирішенні питання про застосування додаткового покарання за ст. 203 ч. 1 КК України суд мав врахувати, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було повязане з посадою засудженого або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті є обовязковим то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було повязано вчинення злочину.

У звязку з тим, що скоєний злочин не повязаний з посадою засудженої або із заняттям нею певною діяльністю, а виготовлення та збут самогону, як вид господарської діяльності заборонений законом, то додатковий вид покарання за ч. 1 ст. 203 КК України суд застосовувати не вправі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду від 17 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити з вироку рішення про позбавлення ОСОБА_2 права займатися підприємницькою діяльністю терміном на 2 роки.

В решті цей же вирок суду щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6