У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Філатова В.М.,

суддів

Глоса Л.Ф., Косарєва В.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на судові рішення щодо останнього.

Вироком Харцизького міського суду Донецької області від 8
червня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше неодноразово судимого,
останній раз 06.04.2001 року Харцизьким міським судом за ч. 2 ст. 206 КК
України на 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років
позбавлення волі.

Вироком суду
ОСОБА_2 засуджено за те, що він 5 січня 2006 року в нічний час, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, в квартирі АДРЕСА_1 на ґрунті неприязних стосунків, що
раптово виникли, умисно завдав ОСОБА_3 удари рукою в обличчя, ногами по тулубу
та 6 ударів ножем в ноги, пошкодивши артерію та вену правої ноги, чим заподіяв
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 серпня
2006 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 посилається на те,
що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що засуджений не мав умислу заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а діяв
в стані необхідної оборони, перевищуючи її межі. Вважає, що судові рішення щодо ОСОБА_2 підлягають зміні у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону. Просить дії засудженого перекваліфікувати із ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України
та пом'якшити йому покарання;

- засуджений ОСОБА_2 висловив аналогічні доводи та
прохання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчинені злочину, за який його
засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, вони є
правильними.

На обґрунтування свого висновку суд послався на показання
очевидця події - свідка ОСОБА_4 про те,
що 5 січня 2006 року вона разом із ОСОБА_3 прийшли до місця проживання ОСОБА_2,
який дозволив їм пожити в його квартирі. Вони стукали в двері, але засуджений на це не реагував. ОСОБА_3, хвилюючись,
що ОСОБА_2 могло стати погано від вжитих алкогольних напоїв та наркотичних засобів, з силою натиснув на
двері, і вони відкрилися. Засуджений вибіг із кімнати та, збивши з ніг ОСОБА_3,
почав наносити останньому удари руками та ногами у різні частини тіла і ножем в
ноги. Після чого він побив і її та тим самим ножем обрізав їй волосся. Свідок
не підтвердила показання засудженого про те, що ОСОБА_3 погрожував йому
пістолетом та пояснила, що в руках потерпілого нічого не було, ніяких погроз
ОСОБА_2 він не висловлював, а пістолет - запальничка випала
із одежі ОСОБА_3 уже під час його
побиття засудженим.

Достовірність цих показань свідка об'єктивно
підтверджується іншими дослідженими судом доказами, зміст яких наведено у
вироку. Крім того, вони підтверджуються і показаннями самого засудженого,
даними ним під час досудового слідства (в тому числі і в присутності захисника
Кашлакової Т.), з яких убачається, що причиною
побиття ним ОСОБА_3 і ОСОБА_4. була його злість за пошкоджені ними
двері.

Винуватість засудженого також підтверджується даними, що
місяться у протоколах огляду місця, явки з повинною, висновку судово-медичної
експертизи.

Оцінивши наведенні докази, суд обґрунтовано не
взяв до уваги показання засудженого про те, що він вчинив злочин в межах
необхідної оборони.

Як видно з матеріалів справи, такі ж, як і в касаційній
скарзі, твердження захисник висловив у своїй апеляції. Апеляційний суд визнав
їх безпідставними. Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, із
цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які
суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. У
касаційній скарзі захисника та засудженого не наведено інших не досліджених
судом доказів, якими б спростовувались висновки суду першої та апеляційної
інстанції за обговорюваними твердженнями.

Таким чином, місцевий суд, дослідивши зібрані докази і
давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні злочину та правильно
кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, суд урахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране покарання є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При перевірці даної справи не виявлено передбачених ст.
398 КПК України підстав для перегляду судового рішення щодо ОСОБА_2 у
касаційному порядку з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_2 та
захисника ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Філатов В.М.
Косарєв В.І.
Глос Л.Ф.