справа № 1- 33/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Борзнянський
районний суд Чернігівської області в складі

головуючого
судді

Тіслюка
І.І.

при
секретарі

Циліцькій
Л.В.

за
участю прокурора

Цуцола
К.Г.

розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в залі
суду м.Борзни справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Омбиш Борзнянського району Чернігівської області,
проживаючого АДРЕСА_1, з вищею освітою, українця, громадянина України,
одруженого, несудимого на підставі ст.89 КК України, -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.382 ч.1 та 175 ч.
КК України, -

встановив:

ОСОБА_1 являючись службовою особою, обіймаючи посаду
голови Омбиської сільської ради Борзнянського району, наділений повноваженнями
з виконання організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських
обов'язків, вчинив злочини, передбачені ст. 382 ч. 1 КК України та ст. 175 ч. 1
КК України.

До його
компетенції входить керування апаратом сільської ради, призначення та
звільнення з посад керівників відділів, він є розпорядником бюджетних,
позабюджетних цільових коштів, відповідальний за їх використання виключно за
призначенням, забезпечує виконання рішень місцевого референдуму сільради та її
виконавчого комітету, видає розпорядження у межах своїх повноважень, підписує
рішення сільської ради та її виконавчого комітету, тощо.

Так, 01.03.2007 року ОСОБА_1 умисно, незаконно
відсторонив від роботи потерпілу ОСОБА_2, яка працювала на посаді
касира-прибиральниці Омбиської сільської ради з 16.01.2005 року.

Рішенням Борзнянського районного суду від 20.08.2007 року
дії ОСОБА_1 щодо відсторонення ОСОБА_2 від роботи на посаді
касира-прибиральниці Омбиської сільської ради визнано незаконними зі стягненням
на користь ОСОБА_2 1820 грн. втраченого нею заробітку за час вимушеного
прогулу, 500 грн. в рахунок відшкодування моральних збитків та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення у сумі 30 грн.

ОСОБА_1, ігноруючи той факт, що вказане рішення суду
вступило в законну силу 31.08.2007 року, його умисно не виконав - ОСОБА_2 на
роботу не допустив, кошти на її користь за рішенням суду не перерахував, не
зважаючи на те, що станом на 01.02.2008 року, на рахунках Омбиської сільської
ради мались грошові кошти в сумі 23683 грн. 53 коп.

ОСОБА_1 умисно не підписував бухгалтерські документи для
перерахування коштів на виконання рішення суду. Він неодноразово заявляв що
відмовляється виконувати рішення суду і умисно уникав від виконання рішення
суду за вимогою службових осіб відділу державної виконавчої служби
Борзнянського РУЮ.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що ОСОБА_1 є
службовою особою, а також того, що він умисно не виконував рішення
Борзнянського районного суду від 20.08.2007 року, яке набрало законної сили
31.08.2007 року, тобто не поновив на роботі ОСОБА_2 і не перерахував кошти, він
своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ст.382 ч. 1 КК України.

Крім зазначених незаконних дій, ОСОБА_1 протягом
листопада-грудня 2007 року та січня 2008 року, діючи всупереч інтересам
працівників апарату Омбиської сільської ради, порушуючи право громадян на
своєчасну оплату праці, передбачену ст. 43 Конституції України та в порушення
ст. 115 КЗпП України, - безпідставно, умисно не виплачував заробітну плату
працівникам не зважаючи на наявність на рахунках Омбиської сільської ради
грошових коштів у сумі 23683 грн. 53 коп.

Унаслідок вказаних незаконних дій ОСОБА_1 заборгованість
Омбиської сільської ради з виплати заробітної плати перед її працівниками
станом на 07.02.2008 року дорівнювала 10363,30 грн.

Отже, виходячи з того, що із - за умисних і протиправних
дій ОСОБА_1 працівникам апарату Омбиської сільської ради не виплачено заробітну
плату більше ніж за один місяць, ним вчинено злочин, передбачений ст.175 ч.1 КК
України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.382 ч.1, 175 ч.1 КК
України визнав повністю. В показаннях він зазначив що цілком підтверджує всі
факти про які він говорив під час досудового слідства.

Він пояснив,
що потерпіла ОСОБА_2 певний час працювала
у Омбиській сільській раді. Під час виборів у 2006 році з обранням її головою
виборчої комісії розпорядженням колишнього сільського голови ОСОБА_3 вона була
звільнена 20.02.2006 року з роботи в сільській раді на час виборів. У
подальшому - 13.03.2006 року розпорядженням ОСОБА_3
вона була звільнена за власним бажанням.
Після закінчення виборів ОСОБА_2 на роботу у сільську раду не виходила,
але заробітна плата їй нараховувалась. Через
деякий час, вона звернулась до
ОСОБА_1 щоб він зробив у книжці відповідний запис минулим часом про звільнення її з роботи,
оскільки цього запису не було зроблено своєчасно. Потерпіла мотивувала це
необхідністю оформлення пільгової
пенсії, але ОСОБА_1 їй відмовив, посилаючись на те, що такі дії є незаконними.

Одночасно, у той же
проміжок часу ОСОБА_2 тривалий час хворіла. На підтвердження знаходження на
лікуванні вона
надала лікарняні за перші 4 місяці, які їй потім були оплачені сільською радою.

Проте, за інші 5 місяців хвороби нарахування
коштів відбулось, але їх не виплатили ОСОБА_2
з огляду на рішення Борзнянського районного суду від 16.06.2007 року, згідно з яким в позовних
вимогах ОСОБА_2 було відмовлено.

Він також пояснив, що він відмовлявся
виконувати рішення Борзнянського районного суду від 20.08.2007 року лише деякий
час, оскільки в серпні 2007 року при обговорюванні на засіданні виконкому вирішили,
що це рішення суду слід оскаржити в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 також пояснив, що з власної ініціативи разом з бухгалтером Омбиської
сільської ради їздив до ВДВС Борзнянського РУЮ та просив відстрочити
виконання рішення суду від 20.08.2007 року, посилаючись на необхідність його
оскарження в апеляційному порядку. Але, як з`ясувалось пізніше, був пропущений
встановлений процесуальний строк і рішення не оскаржувалось. Стосовно того, що
його відмова від виконання рішення суду є протизаконним діянням він дізнався
згодом, оскільки йому бракує юридичного досвіду.

З приводу невиплати
заробітної плати працівникам Омбиської сільської ради підсудний пояснив, що вона виникла у
зв`язку із заблокуванням рахунків сільради районною виконавчою службою.

ОСОБА_1 також пояснив, що
після того, як прокуратурою було розпочато слідство заборгованість по
виплаті заробітної плати співробітникам фельдшерсько - акушерського відділу і
співробітникам будинку культури була виплачена в повному обсязі. Заборгованість
залишалась лише перед працівниками апарату Омбиської сільської ради.

Підсудний заявив про повне визнання ним своєї
вини у вчиненні двох злочинів за ст.ст. 382 ч.1 та 175 ч.1 КК України, причиною яких, на його думку, стала
недостатня юридична обізнаність та брак бухгалтерських знань.

Допитана в судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_2 пояснила, що вона з 10.01.2005 року працювала касиром-прибиральницею у
Омбиській сільській раді. У 2006 році були вибори Президента України, на час
виборів її обрали головою виборчої комісії. 20.02.2006 року і по 15.04.2006
року вона була звільнена з роботи на час
виборів, але в трудову книжку цього запису не внесено. Потім з
15.04.2006 року вона продовжила працювати на тій же самій посаді в Омбиській
сільраді до 06.06.2006 року, залишаючись на ній коли вона хворіла і знаходилась
у Борзнянській ЦРЛ. На лікуванні вона перебувала до 02.03.2007 року і за станом
здоров`я її
визнали інвалідом III- ї групи.

03.03.2007 року потерпіла вийшла на роботу,
але не була допущена на своє місце роботи, оскільки ОСОБА_1 на її посаду
прийняв ОСОБА_4. Він також відмовився проводити розрахунки по виплаті коштів на
підставі наданих потерпілою лікарняних листів.

ОСОБА_2 зазначила, що вона неодноразово
зверталась до ОСОБА_1 з проханням
вирішити вказане питання, але він їй
відмовляв. Одночасно, наказу чи розпорядження про те, що ОСОБА_2
звільнена з роботи з посади касира - прибиральниці Омбиської сільської ради він не виносив і її з цим наказом не
ознайомлював.

Через деякий час
потерпіла знову зверталась до ОСОБА_1 з проханням про її звільнення за згодою сторін, але
він заявив, що її звільняти не буде, так як він давно вважає її звільненою.
Вона писала заяву
02.03.2007 року про звільнення з роботи, але ОСОБА_1 її проігнорував.

В подальшому, у травні 2007 року вона
звернулась до суду з приводу вирішення
питання з нарахування їй лікарняних. За рішенням Борзнянського районного суду
від 29.05.2007 року її вимоги задоволені і суд зобов'язав Омбиську сільську раду прийняти від неї листки
непрацездатності та нарахувати їй допомогу
у зв'язку з втратою працездатності згідно листків непрацездатності. Дане рішення відповідачем не оскаржувалось.

Згодом, через 3 місяці, вона знову звернулась
з позовом до Омбиської сільради у зв'язку з тим, що не могла оформити пенсію, незаконно була відсторонена від роботи, а
також не отримувала заробітну плату. Рішенням Борзнянського районного
суду від 20.08.2007 року її позовні вимоги були задоволені. Суд визнав її відсторонення ОСОБА_1 від роботи
на посаді касира - прибиральниці Омбиської сільської ради незаконним і стягнув
з Омбиської сільської ради на її користь 1820 грн. втраченого нею заробітку за час вимушеного прогулу, а також були
стягнуті моральні збитки. Дане рішення після набуття ним законної сили було
направлено на виконання до виконавчої служби.

Проте, всупереч тому, що рішення суду набрало
законної сили, ОСОБА_1, умисно його не
виконував не допускаючи потерпілу до робочого місця у сільраді, кошти, що підлягали виплаті на користь потерпілої
за рішенням суду, умисно забороняв сплачувати. Також ОСОБА_2 особисто чула від
нього заяви, що він відмовляється виконувати рішення Борзнянського
районного суду від 20.08.2007 року. Коли рішення було звернуто до виконання
ОСОБА_1 умисно уникав від зустрічей з
працівниками ВДВС Борзнянського РУЮ, які неодноразово до нього
звертались з приводу застосування примусового виконання рішення суду.

Потерпіла вважає, що за свої протиправні дії
ОСОБА_1 повинен понести покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 дала
такі показання. Вона
працює секретарем Омбиської сільської ради з 1996 року. Раніше разом працювала у
Омбиській сільській раді з ОСОБА_2, яка перебувала на посаді
касира-прибиральниці. У 2006 році її обрали головою виборчої комісії і тимчасово звільнили з посади у сільраді на час виборів. Після виборів, новий голова
Омбиської сільської ради ОСОБА_1 її до роботи не допустив, мотивуючи тим
що вона постійно лікується. Після того
ОСОБА_2 неодноразово приходила до ОСОБА_1, але він її до роботи не допускав і відмовлявся виплачувати
їй лікарняні. ОСОБА_2 звернулась до
Борзнянського районного суду з позовом до сільради про поновлення її на роботі зі сплатою втраченого заробітку за
лікарняними листами.

За рішенням Борзнянського районного суду від 20.08.2007
року її звільнення визнано незаконним і
Омбиську сільську раду зобов'язано виплатити ОСОБА_2 1820 грн.
втраченого нею заробітку. Після набуття рішенням законної сили його передано на виконання до ВДВС Борзнянського РУЮ. Оскільки ОСОБА_1, як керівник сільради, його
виконувати відмовлявся, то до сільської ради неодноразово звертались
працівники виконавчої служби щоб виконати рішення суду у примусовому порядку,
але ОСОБА_1 умисно уникав від зустрічей з
ними коли вони приїжджали в сільраду. ОСОБА_5 також особисто чула, що голова сільської ради ОСОБА_1 говорив, що не збирається і не буде виконувати вищевказане рішення Борзнянського районного суду, так як вважає його незаконнним.

ОСОБА_5 також відомо, що
після винесення судом рішення ОСОБА_2 також неодноразово зверталась до ОСОБА_1 щоб той виконав
її законні вимоги, однак ОСОБА_1 ігнорував її, відмовляючись від спілкування з
нею і навіть у грубій формі видаляв з приміщення сільської ради.

Потерпілій ОСОБА_5 відомо,
що на котловому рахунку Омбиської сільської ради на вказаний момент малось приблизно 20 тис. грн., але їх використати
було можливим лише за згодою і підписом
ОСОБА_1, який відмовлявся це робити, до порад з цього приводу не
прислуховувався.

Крім усього, ОСОБА_1 умисно не хотів
підписувати відповідні документи на виплату
заборгованості по заробітній платі перед працівниками апарату Омбиської
сільської ради, що виникла з листопада 2007 року й існувала по лютий
2008 року. Всі необхідні документи для
виплати заробітної плати бухгалтером сільської ради були підготувлені в
листопаді 2007 року і надавала для розгляду голові сільської ради ОСОБА_1, але
він постійно відмовлявся підписувати ці документи.

Потерпіла ОСОБА_6,
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13,
ОСОБА_14 дали показання аналогічного змісту по фактах невиконання підсудним
рішення суду та про невиплату заробітної плати.

Одночасно свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили суду, що
ними здійснювалась необхідна
робота з роз`яснення економічно - правових підходів у здійсненні ОСОБА_1
функціональних обов`язків, але він проявляв негативне ставлення до їх дій.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ст. 382 ч. 1 КК України та ст. 175 ч. 1 КК України
підтверджується також:

- даними висновку
юридичної оцінки ВДВС Борзнянського РУЮ, згідно якого встановлено, що дії
ОСОБА_1 як голови Омбиської сільської ради є незаконними, так як він умисно
невиконує рішення Борзнянського районного суду від 20.08.2007 року, а також що,
унаслідок його неправомірних дій несвоєчасно сплачується заробітна плата і
мається заборгованість з її виплати працівникам апарату Омбиської сільської
ради(а.с. 151-154);

- даними актів перевірки з дотримання вимог законодавства про
працю (а.с. 53-61,158);

- даними матеріалів перевірки дотримання вимог законодавства
про працю (а.с. 155-158), які узгоджуються між собою та з показаннями
потерпілих та свідків.

Отже, заслухавши підсудного, думку прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії підсудного ОСОБА_1,
обвинуваченого органом досудового слідства у вчиненні злочину, передбаченого
ст.382 ч.1 КК України, кваліфіковано
правильно, як умисне невиконання
службовою особою рішення суду, що набрало законної сили.

Одночасно, суд встановив що, дії підсудного,
обвинуваченого органом досудового слідства у вчиненні злочину за ст.175 ч.1 КК
України, кваліфіковано правильно, як безпідставна невиплата заробітної плати
громадянам більш ніж за один місяць.

Вирішуючи
питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити підсудному, суд
виходив оцінюючи:

-
характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_1 злочинів які,
відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої та невеликої тяжкості;

-
обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України - щире
каяття у скоєному, сприяння в усуненні причин, що були обумовлені негативними
проявами його дій та призвели до негативних наслідків;

-
відсутність, згідно змісту ст. 67 КК України, обставин, що істотно обтяжують
покарання.

Одночасно,
судом взято до уваги зміст особистої характеристики на ОСОБА_1 з якої
вбачається, що він характеризується негативно.

На
підставі викладеного суд вважає, що виправлення підсудного можливе без
призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

У справі мається цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 (а.с.
113) про стягнення з ОСОБА_1 завданої їй моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Даний позов підлягає задоволенню, оскільки підсудним
ОСОБА_1 систематично порушувались її права та законні інтереси як співробітника
Омбиської сільради і як людини. Дії підсудного призвели до істотного погіршення
загального стану її здоров`я, з урахуванням і того факту, що вона є інвалідом
третьої групи.

Керуючись ст.ст.382 ч.1, 175 ч.1 КК України, ст.1167 ЦК
України, ст.ст. 321, 324, 328 КПК
України,суд, -

засудив:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст.382 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням
функцій держави на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст.175 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у
вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот)
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн., з позбавленням
права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави на строк 3 (три)
роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 1000 грн.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 змінити до
вступу вироку в законну силу з тримання під вартою на підписку про невиїзд з
постійного місця проживання, звільнивши його з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Чернігівської області через Борзнянський районний суд протягом 15 діб з моменту
проголошення.

Суддя

Борзнянського районного суду
І.І.Тіслюк