Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
листопада 2007року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючого - судді Лазаріва
О.Б.,

секретаря Дунди
Л.Р.,

з участю
прокурора Баландіної
Ю.Ю.,

захисника ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця
та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,
працюючого старшим оператором в Автоцентрі «Аудііф», раніше несудимого,

у
вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 140 ч.2, 141 ч.2 КК України
(в редакції КК 1960 року), -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна,
за попередньою змовою групою осіб,
що завдало значної шкоди потерпілому,
а також повторно відкрито заволодів майном, що завдало значної шкоди потерпілому.

Злочини вчинено
за наступних обставин.

27.04.2001
року близько о 23-30 год.
підсудний перебуваючи на вул. Галицькій в м. Івано-Франківську вступив у
змову із двома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме
провадження та того ж дня близько о 24-00 год.
всі троє прибули до входу в підвальне приміщення ПП «Капітан», що по вул. Галицькій, 49 в м. Івано-Франківську, що належить потерпілій ОСОБА_3 де відігнувши полотно вхідних дверей ОСОБА_1
через утворений отвір проник в підвальне приміщення, звідки таємно викрав сік «Сандора» в
кількості 180 упаковок вартістю 3, 7 грн. за одну упаковку, 30 банок згущеного молока вартістю 2, 15 грн.
за одну банку та 18 кг. бананів вартістю 4, 5 грн. за кілограм. Викрадене майно ОСОБА_1 передав невстановленим
слідством особам, після чого вони
продали його, а отримані гроші розділили
між собою та витратили на власні потреби.

Крім
цього, 07.05.2001 року близько о 15-00 год. підсудний
перебуваючи на території спортивного майданчика ЗОШ №13, що по вул. Галицькій в м.
Івано-Франківську, діючи з корисливих
спонукань та з метою заволодіння чужим майном взяв у неповнолітнього ОСОБА_4
велосипед марки «Контур» вартістю 450 грн.,
після чого поїхав до входу із території спортивного майданчика, віддаляючись від потерпілого. ОСОБА_4
побачивши це, та зрозумівши, що ОСОБА_1 має намір незаконно заволодіти
його велосипедом, почав кричати та
вимагати, щоб підсудний повернув
велосипед, однак останній на його вимоги
не зважав, та відкрито заволодівши
велосипедом з місця злочину втік.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав
повністю, пояснив, що він разом з двома сусідськими
хлопцями, точних даних про яких він не
знає, вчинили крадіжку з підвального
приміщення потерпілої ОСОБА_3. Так як
він був самий менший, ОСОБА_1 проліз
через відігнуте полотно дверей та проник в підвал, звідки

передавав згадані вище
речі. Підсудний також підтвердив суду обставини відкритого *заволодіння
велосипедом неповнолітнього ОСОБА_4.

Дослідження
фактичних обставин справи було обмежено допитом підсудного.

Крім
визнання вини підсудним, його вина
доведена зібраними по справі під час провадження досудового слідства
доказами, які підсудний не оспорював і
вважав їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

Оцінюючи
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що дії підсудного слід
кваліфікувати за ст. ст. 140 ч.2,
141 ч.2 КК України (в редакції КК 1960 року), оскільки він вчинив таємне викрадення чужого
майна, за попередньою змовою групою
осіб, що завдало значної шкоди
потерпілому, а також повторно відкрито
заволодів майном, що завдало значної
шкоди потерпілому.

При
призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, час вчинення злочину, ставлення підсудного до вчиненого, а також те,
що по місцю проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

До
обставин, що пом'якшують покарання, слід віднести повне визнання вини, щире каяття підсудного у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім. Обставин,
які б обтяжували покарання, судом
не встановлено.

За таких обставин суд вважає можливим застосувати до підсудного покарання
відповідно до санкцій статтей 140 ч.2, 141 ч.2 КК України (в редакції КК 1960
року), тобто кримінального закону, який діяв на момент вчинення злочину, звільнивши його від відбування покарання з
випробуванням.

Враховуючи, що підсудний в повній мірі визнав заявлені
цивільні позова ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , вони підлягають до задоволення.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 140 ч.2,
141 ч.2 КК України (в редакції 1960р.),
та призначити йому покарання:

·
за ч.2 ст. 140 КК
України (в редакції 1960 р.)
- у виді позбавлення волі на строк один рік без конфіскації майна;

·
за ч.2 ст. 141 КК України (в редакції 1960р.) - у виді
позбавлення волі на строк один рік один місяць без конфіскації майна.

На
підставі ст. 42 ч.1 КК України (в
редакції 1960 року) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
визначити ОСОБА_1остаточне покарання - один рік один місяць позбавлення волі
без конфіскації майна.

На
підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1
від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю
один рік, з покладанням на засудженого
обов»язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
роботи.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1 - підписку про невиїзд - залишити без зміни до
набрання вироком законної сили.

Цивільні
позова задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3992 грн. 50 коп. та
ОСОБА_5900 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області

протягом п'ятнадцяти діб з часу проголошення, шляхом подачі апеляції через Івано-

Франківський
міський суд.