Справа № 738/272/15-к
№ провадження 1-в/738/116/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

з участю прокурораОСОБА_4 ,
представника установи виконання покараньОСОБА_5 ,
засудженогоОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі, в якому посилається на те, що він був засуджений вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187, ст. 198, ч.1 ст. 396, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. В даний час відбуває покарання у Менській виправній колонії №91, мав стягнення, які погашені згідно чинного законодавства, має заохочення за сумлінне ставлення до праці. Засуджений ОСОБА_3 просить застосувати до нього пільгу, передбачену ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі.

Засуджений у судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити.

Представник спостережної комісії у судове засідання не з`явився.

Представник установи виконання покарань та прокурор вважають, що клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає задоволенню, оскільки із характеризуючих даних не підтверджено, що ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187, ст. 198, ч.1 ст. 396, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Зараховано в строк відбуття покарання час затримання та перебування під вартою з 19 травня 2010 року по 09 грудня 2010 року включно.
Строк вiдбування покарання обчислюється з 10 грудня 2010 року.
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2011 року вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року в частині рішення щодо цивільного позову та судових витрат змінено. В решті вирок залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_3 з 04 червня 2010 року відбуває покарання в Менській виправній колонії №91, станом на 05 березня 2015 року відбув 4 роки 9 місяців 15 днів позбавлення волі.
З витягу з протоколу №8 засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації від 10 лютого 2015 року вбачається, що спостережна комісія прийняла рішення погодити застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у виді заміни покарання більш м`яким, а саме обмеження волі.
Питання про застосування до засудженого ст. 82 КК України вирішувались на засіданні комісії при Менській виправній колоні №91. Відповідно до рішення комісії від 13 лютого 2015 року засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення та не заслуговує застосування до нього ст. 82 КК України.

У характеристиці засудженого, виданої адміністрацією установи виконання покарання зазначено, що засуджений ОСОБА_3 за час відбуття покарання допускав порушення режиму утримання, за що отримав 7 стягнень, був переведений спочатку до дільниці посиленого контролю, а потім до дільниці максимального рівня безпеки. З 20 травня 2014 року працює робітником дільниці по виготовленню меблів, до обов`язків ставиться сумлінно, за що отримав одне заохочення.

Відповідно до ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, крім необхідності відбуття засудженим відповідної частини строку призначеного судом покарання, є також встановлення того, що засуджений став на шлях виправлення та подальше відбування покарання може ефективно продовжуватись при застосування більш м`якого покарання. Про те, що засуджений став на шлях виправлення може свідчити його зразкова поведінка, сумлінне ставлення до покладених на нього обов`язків. Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

На час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_3 відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але його поведінка та ставлення до праці не свідчать проте, що він став на шлях виправлення, оскільки з характеристики засудженого, довідки про стягнення та заохочення, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за час вiдбування покарання він мав лише одне заохочення та сім стягнень за порушення розпорядку дня, ухилення від роботи, нетактовної поведінки з працівниками адміністрації, відмови виходу на роботу, перешкоджання проведення особистого обшуку при виведенні на роботу (а.с.9).
Твердження засудженого про те, що він дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень або про те, що стягнення достроково зняті чи погашені мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відносно засудженого ОСОБА_3 неможливо застосувати заміну покарання більш м`яким, оскільки його поведінка та ставлення до покладених на нього обов`язків не свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.
На пiдставi викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляцiйного суду Чернiгiвської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1