Справа № 1-121/2012 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого: судді Керніцького І.І.

секретаря судового засідання: Оленюк Т.В.

з участю прокурора:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду м.Долини справу про обвинувачення:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, судимої 02.03.2012 року Долинським районним судом до 200 годин громадських робіт,

за ст. 389 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилилася від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Злочин вчинила за наступних обставин:

Так, вироком Долинського районного суду від 02.03.2012 року ОСОБА_1 засуджено за ст. 185 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. З метою виконання вироку Долинського районного суду 26.03.2012 року у Долинський РП КВІ було направлено розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили відносно ОСОБА_1 яку засуджено до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 03.04.2012 року засудженій до громадських робіт ОСОБА_1 було розяснено порядок та умови відбування покарання, надано направлення директору Долинського КП «ЖЕО», для відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання її буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 Кримінального кодексу України. Розпорядженням № 26 від 03.04.2012р. «Про прийом на громадські роботи» директором Долинського КП «ЖЕО» ОСОБА_2 на громадські роботи була прийнята ОСОБА_1 Проте засуджена, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування громадських робіт без поважних причин з 23.04.2012 року по 14.05.2012 року до відбування громадських робіт не приступала. 19.04.2012р. з нею було проведено профілактичну бесіду, повторно розяснено порядок та умови відбування покарання. Однак, засуджена ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій з метою ухилення від відбування громадських робіт без поважних причин з 23.04.2012 року по 14.05.2012р. не зявлялася для відбування громадських робіт у Долинський КП «ЖЕО», тобто умисно ухилилася від відбуття покарання у вигляді громадських робіт протягом строку визначеного судом.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських робіт визнала повністю та показала, що 3 березня 2012 року її було засуджено Долинським районним судом за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України (крадіжку мобільного телефону), і призначено покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 03.04.2012 року їй розяснено порядок та умови відбування покарання, надано направлення директору Долинського КП «ЖЕО», для відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання її буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 Кримінального кодексу України. Розпорядженням директора Долинського КП «ЖЕО» вона була прийнята на громадські роботи і з 4 квітня 2012 року стала ходити на громадські роботи відбуваючи таки чином призначене судом покарання. Вона робила те що скажуть - прибирала сміття, виривала траву, тощо. 12 робочих днів - з 4 по 20 квітня 2012 року вона виконувала громадські роботи і відпрацювала 48 годин - по 4 години щодня. 19.04.2012р. з нею було проведено профілактичну бесіду під час якої повторно розяснено порядок та умови відбування покарання. Після цієї бесіди, 20 квітня 2012 року, вона працювала на громадських роботах, а 21 квітня 2012 року, знаходячись вдома, захворіла - в неї «крутилася» та дуже боліла голова і вона не могла підвестися з ліжка. Хворіла вона близько тижня, і тому не ходила на роботу. Вона ніяк не лікувалася - просто лежала, і через тиждень все пройшло саме по собі. У лікувальні заклади за медичною допомогою вона не зверталася, швидку медичну допомогу не викликала. В кінці квітня 2012 року, коли симптоми хвороби пройшли і вона стала нормально себе почувати, вона не пішла на роботу, бо боялася, що її будуть сварити за те, що вона тиждень не була на роботі. По цій причині вона більше не йшла на роботу, хоча розуміла, що її можуть притягти до кримінальної відповідальності за ухилення від відбуття покарання у вигляді виправних робіт. У вчиненому розкаюється, просить її суворо не карати.

Оскільки вона визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі. Її позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії підсудної ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.ст. 389 ч.2 КК України, оскільки вона ухилилася від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Обираючи міру покарання підсудній, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

До обставин, які помякшують покарання підсудної ОСОБА_3 суд відносить те, що вона щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудної в судовому засіданні не здобуто.

Підсудна ОСОБА_1 на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері Долинської ЦРЛ не перебуває.

За місцем проживання підсудна характеризується посередньо.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної ОСОБА_1 не можливе без умов ізоляції її від суспільства, а тому щодо неї слід обрати покарання в межах санкції ст. 389 ч.2 Кримінального кодексу України у вигляді арешту.

Вироком Долинського районного суду від 02.03.2012 року ОСОБА_1 визнанно винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.І КК України та визначено покарання у вигляді двісті годин громадських робіт.

Згідно табелю виходу на роботу в квітні 2012 року засуджена ОСОБА_1 відбула покарання у вигляді 48 годин громадських робіт, а тому остаточне покарання їй слід обрати з урахуванням правил ст.ст. 71, 72 КК України з розрахунку, що один день арешту відповідає восьми годинам громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною за ч.2 ст. 389 КК України та визначити покарання у вигляді адміністративного арешту на строк два місяці.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбути частину покарання за вироком Долинського районного суду від

02.03.2012року та з урахуванням ст. 72 КК України за сукупністю вироків остаточно визначити покарання у вигляді арешту на строк два місяці та десять днів.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, звявши її під варту в залі суду.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення, а засудженою в той же строк з часу отримання копії вироку через Долинський районний суд.

Суддя