Справа № 183/5027/14
№ 1-кп/183/39/15
В И Р О К
іменем України
05.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнянськ Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 14 квітня 2013 року близько 12.00 години, знаходячись за місцем свого спільного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , між ним та ОСОБА_6 на фоні раніше виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 та завдав їй одного удару в голову, від якого ОСОБА_6 нахилилася. Побачивши це ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, взяв настільну вазу, яка стояла поруч та завдав нею одного касаючого удару в голову ОСОБА_6 , після чого штовхнув останню обома руками в тулуб, від чого ОСОБА_6 впала на бильце дивана та вдарилася лівим стегном.

В результаті протиправних дії обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді синця в скроневій області зліва, забою м`яких тканин у крижовій області, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Таке обвинувачення ґрунтувалося на показаннях потерпілої, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні, про те, що 14.04.2013 року близько 12.00 години між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 виник конфлікт. Причиною конфлікту стало те, що їй зателефонував син та попросив обговорити з батьком ситуацію, що склалася з даруванням йому автомобіля. Намагаючись обговорити вказану ситуацію, перебуваючи в приміщенні кухні в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 почав поводити себе агресивно, тому вона вийшла з кухні та направилася до своєї кімнати, однак ОСОБА_5 наздогнав її, вдарив кулаком в голову, а саме в потилочну частину, від чого вона нахилилася, а ОСОБА_5 взяв настільну вазу та касаючим ударом наніс їй удар в скроневу область зліва. Вже після цього він схопив її обома руками за плечі та штовхнув від себе. Від поштовху вона впала та вдарилася лівим стегном об бильце дивана. В цей час ОСОБА_5 продовжував над нею словесно знущатися. Після цього у неї підвищився тиск, їй стало погано, тому вона зателефонувала своєму синові, викликала швидку допомогу та міліцію, однак працівники міліції довго не приїздили, тому син телефонував на гарячу лінію ГУ УМВС України в Дніпропетровській області.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення також надано: показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та висновки судово-медичної експертизи, оцінку яким судом буде надано нижче.

Однак, суду доведене наступне обвинувачення.

14 квітня 2013 року близько 12.00 години, знаходячись за місцем свого спільного проживання в квартирі АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на фоні раніше виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 , взяв її обома руками за тулуб та штовхнув останню, від чого ОСОБА_6 впала на бильце дивана та вдарилася лівим стегном.

В результаті протиправних дії обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин у крижовій області, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав та показав, що 14.04.2013 року близько 12.00 години він прийшов з роботи додому в квартиру АДРЕСА_2 , де в цей час перебувала ОСОБА_6 , з якою вони спільно проживають в одній квартирі, однак у них склався певний порядок користування квартирою. Перебуваючи разом на кухні, ОСОБА_6 почала провокувати його на конфлікт, в ході якого подряпала йому обличчя та шию, після чого він пішов до своєї кімнати, однак, перебуваючи в коридорі, ОСОБА_6 вилила на нього воду з вази, він знову направився до кухні, однак відчув удар по плечу. Цей удар ОСОБА_6 нанесла вазою. ОСОБА_5 повернувся до ОСОБА_6 , яка в цей час вже стояла в дверному проймі до її кімнати, підійшов до неї, взяв її обома руками за плечі та відштовхнув від себе, після чого пішов до своєї кімнати. При цьому обвинувачений не бачив як падала потерпіла і чи падала взагалі. Через деякий час до них приїздила швидка допомога, лікар якої заміряв тиск ОСОБА_6 і не виявив на її тілі ніяких ушкоджень, а ще через деякий час до них приїздили працівники міліції. В ході досудового розслідування його спочатку допитували, як свідка, після чого пред`явили підозру. Таким чином, обвинувачений визнає свою вину в тому, що захищаючись від нанесення ударів ОСОБА_6 та намагаючись припинити конфлікт, він відштовхнув її від себе, умислу у нього на спричинення тілесних ушкоджень не було, ніяких дударів по голові він не наносив, тим більш вазою, вага якої складала близько 5 кг.

Суд, виходячи з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, дійшов до переконання, що частина пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення є необґрунтованою.

До такого висновку, суд дійшов, виходячи з наступних доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме:

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дійсно підтвердив той факт, що 14.04.2013 року йому зателефонувала його матір ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_5 побив її і вона себе дуже погано почуває. Оскільки він проживає в Харкові та не має можливості швидко доїхати до батьків, він запропонував матері викликати швидку допомогу та міліцію, а після того, як йому стало відомо, що міліція довго не приїздила, він телефонував на гарячу лінію ГУ УМВС України в Дніпропетровській області. Безпосереднім свідком подій, які відбувалися в квартирі АДРЕСА_2 14.04.2013 року зазначений свідок не був, всі обставини йому відомі зі слів матері, однак при цьому свідок не зміг послідовно, узгоджено з показаннями потерпілої та чітко відтворити події, які відомі йому зі слів матері, також свідок заперечував той факт, що він телефонував своїй матері та просив поговорити з батьком з приводу дарування автомобіля, ніяких конфліктів в його сім`ї з приводу дарування автомобіля не було. Такий доказ, як показання свідка ОСОБА_8 розцінюються судом, як такий, що підтверджує відомий йому зі слів потерпілої факт нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

- у відповідності до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 220 від 16.04.2013 року при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 у неї виявлені тілесні ушкодження у виді синця в скроневій області зліва, забою м`яких тканин в крижовій області, які відносяться до легкого ступеню тяжкості (а.к.п. 63). В зазначеному висновку обставини випадку були занесені зі слів потерпілої про те, що 14.04.2013 року її побив чоловік, який наносив удари по голові, а потім скляною вазою по спині, також штовхав руками, від чого потерпіла впала та вдарилася спиною об дерев`яний журнальний столик. Такі обставини випадку, викладені у висновку не співпадають з тими показаннями потерпілої, які безпосередньо досліджувалися в судовому засіданні, однак зазначений доказ приймається судом, як документ, в якому зафіксовані виявлені на тілі потерпілої тілесні ушкодження;

- 18.06.2014 року біля приміщення відділення СМЕ Новомосковської ЦРЛ з потерпілою був проведений слідчий експеримент, в ході якого ОСОБА_6 показала як ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_5 біля дверей кімнати наздогнав її, вдарив кулаком лівої руки у голову ззаду, після чого вона нахилилася, а ОСОБА_5 взявши стоячу на столику вазу, наніс їй касаючий удар в голову у ліву частину, після чого схопив її обома руками та жбурнув в бік, від чого вона впала на бильце дивана та вдарилася лівим стегном та хрестцем, після чого відчула біль в стегні та поперековому крестці (а.к.п. 64-70);

- висновком судово-медичної експертизи № 516/Е від 19.06.2014 року стверджується, що при експертизі потерпілої у неї виявлені тілесні ушкодження у виді синця в скроневій області зліва, забою м`яких тканин у крижовій області, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, саме такі тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі вказаному ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту (а.к.п. 71).

Слід звернути увагу, що в ході проведення слідчого експерименту потерпіла показала, як ОСОБА_5 наніс їй кулаком лівої руки удар в область голови, стоячи позаду, однак жодного тілесного ушкодження в потиличній області голови у потерпілої не виявлено. Крім того, судово-медичний експерт дійшов до переконання, що синець в скроневій області зліва та забій м`яких тканин крижової області тазу заподіяні тупими твердими предметами, однак в ході досудового розслідування слідчим не вчинено таких процесуальних дій, як огляд місця події, в ході якого виявлено чи вилучено предмет, яким наносилося тілесне ушкодження, а саме ваза, так само не зафіксована обстановка кімнати, в зв`язку з чим, суд після допиту судово-медичного експерта в суді, який надав роз`яснення про те, що кожне окремо з виявлених у потерпілої тілесне ушкодження та у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості, дійшов до переконання про необґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення про те, що він наносив потерпілій удар в область голови, а потім касаючий удар вазою.

Таким чином виявлене у потерпілої тілесне ушкодження у виді забою м`яких тканин в крижовій області окремо може відноситься до легкого ступеню тяжкості та складає об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту органу досудового розслідування було надане доручення про проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого в квартирі АДРЕСА_2 . Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 показав, як він в ході конфлікту взяв ОСОБА_6 обома руками за руки в область плечей та відштовхнув її у кімнату, а сам пішов в іншу кімнату, не бачивши при цьому куди падала потерпіла (а.к.п. 96-98).

Показання свідка ОСОБА_9 , яка надала позитивну характеристику обвинуваченому, як мешканцю будинку, а також висновок судово-медичної експертизи № 608/Е/Д не мають ніякого доказового значення для встановлення обставин, що підлягають доказування у кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінивши всі докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого про те, що у нього не було умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, а він діяв з метою самооборони, і розцінює їх, як обрану позицію захисту.

Дійсно, відповідальність за ч.1 ст.125 КК України настає лише в тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяне легке тілесне ушкодження.

Відсутність достатніх даних про реальне суспільно-небезпечне посягання з боку потерпілої, яке обвинувачений не міг би відвернути в обстановці, що склалася, дії обвинуваченого, спрямовані на продовження конфлікту, при якому потерпіла вже була біля вхідних дверей своєї кімнати, а він підійшов до неї, взяв за плечі і штовхнув її в кімнату, в якій знаходилися меблі, розцінюються судом, як такі, що спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, тобто складають суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.125 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочини невеликої тяжкості, являється не судимим, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обтяжуючих обставин покарання судом не встановлено.

Обставин, пом`якшуючих покарання, судом також не встановлено.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також думку потерпілої, яка залишила питання щодо призначення покарання на розсуд суду, виходячи з поняття покарання та його цілей, встановлених в ст.50 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу. Саме такого покарання буде достатньо для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. (а.к.п. 19-21), який вона підтримала в ході судового розгляду, мотивуючи свій позов, що неправомірними діями обвинуваченого завдано шкоду її здоров`ю. Протягом тривалого часу вона змушена захищати своє порушене право, звертаючись до правоохоронних органів та суду, що порушило її звичний спосіб життя.

Вирішуючи позов в частині визначення розміру відшкодування спричиненої майнової шкоди, суд, з урахуванням вимог ст.ст. ч.3 ст. 23, 1167 ЦК України, а також з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, якою передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, приходить до висновку, що позов ОСОБА_6 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1