Справа№751/2754/15-к
Провадження №1-в/751/191/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі засудженого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Чернігівського слідчого ізолятору ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівського слідчого ізолятору, кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,

Встановив:

13.03.2015 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просить застосувати відносно нього Закон України Про амністію в 2014 році .

В судовому засідання засуджений підтримав клопотання та просив застосувати стосовно нього ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Представник Чернігівського слідчого ізолятору в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно засудженого ОСОБА_3 амністії та вважає, що його клопотання не підлягає розгляду, оскільки йому не призначено остаточне покарання за вироками Деснянського районного суду від 31.12.2014 року та 12.02.2013 року.

Захисник засудженого наполягав на застосуванні акту амністії посилаючись на те, що згідно з вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.12.2014 року ОСОБА_7 значиться раніше не судимим, вирок Деснянського районного суду від 12.02.2013 року скасований ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2014 року, при новому розгляді справи суд першої інстанції покарання з урахуванням скасованого вироку йому не визначав.

Прокурор вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_7 не підпадає під дію статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали даного провадження, матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року передбачає, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підпадають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

На момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто 19.04.2014 року засуджений відбув 2 роки 14 днів позбавлення волі.

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.12.2014 року, ОСОБА_3 засуджений за ч. 5 ст. 185, з застосуванням ст.. 69 КК, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На цей вирок засуджений посилається при обрахуванні ? частини строку відбування покарання.

Однак, окрім зазначеного вироку, 12.02.2013 року ОСОБА_3 за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ч.4 ст. 27, ч.4 ст.185 КК України, ч.5 ст.185 КК України, з застосуванням ст..70 ч.1 КК України до восьми років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2014 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2013 року відносно ОСОБА_3 скасований в частині обвинувачення за ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 358 КК України за епізодами крадіжок , вчинених у січні та березні 2012 року в м. Чернігові, і не скасований в частині засудження за вчинення таємного викрадення чужого майна у великих та особливо великих розмірах у 2003-2004 роках у м. Харкові та Харківській області. Таким чином, на сьогоднішній день ОСОБА_3 засуджений не тільки до 5 років 5 місяців позбавлення волі, але і до інших строків позбавлення волі, зокрема до семи років 9 місяців позбавлення волі за ч.5 ст. 185 КК України. Слід зазначити, що при постановленні вироку 31.12.2014 року Деснянський районний суд не застосував ст.. 70 ч.4 КК України та не визначив ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, в тому числі вчинених до постановлення вироку. Суд, що постановив вирок, та суд за місцем відбування покарання на цей час не визначили засудженому остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

Таким чином, клопотання є передчасним, за відсутності остаточно визначеного покарання за сукупністю вироків Деснянського районного суду від 12.02.2013 року та Деснянського районного суду від 31.12.2014 року вирішення питання про застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2014 році» є неможливим.

Керуючись ст.ст. 318-380, 395, 537, 539 КПК України, ст.ст. 85-86 КК України, ЗУ «Про амністію у 2014 році», -

Ухвалив:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без задоволення.

На ухвалу протягом 7 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1