Справа № 635/4242/13-к
Номер провадження 1-кп/635/16/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2015 року сел. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0001844 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мерефа Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
23 березня 2013 року, приблизно о 4 годині, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля кафе «Чернігівське», яке розташоване по вулиці Леонівській в місті Мерефа Харківського району Харківської області, скориставшись тим, що у ОСОБА_4 , в ході сварки з ОСОБА_7 випав на землю належний йому мобільний телефон «Нокіа С203», вартістю 678 гривень 40 копійок зі встановленими картами пам`яті на 4 Гб, вартістю 82 гривни 80 копійок та сім-картою «Лайф», вартістю 15 гривень, з балансом рахунку 15 гривень, таємно його викрав та зник з місця пригоди, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 791 гривна 20 копійок.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України не визнав, від дачі показань відмовився.

Суд, дослідивши під час судового розгляду провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ст.94 КПК України, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена та підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом в ході судового розгляду:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що зі своїм знайомим знаходились в кафе «Чернігівське», розташованому в місті Мерефа, де вживали алкогольні напої. Через деякий час у нього виник конфлікт з ОСОБА_8 , який також знаходився в кафе. Вони з ОСОБА_9 вийшли на вулицю та, коли останній наніс йому удар, з його руки випав телефон та впав з правого боку на відстані приблизно за 2 метри від нього, де стояли ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . При цьому телефон при падінні на землю залишився цілим. Він це бачив, так як повернув туди голову, а освітлення дозволяло це спостерігати. Він також бачив, як ОСОБА_5 зразу ж підняв цей телефон. Бійка з ОСОБА_7 припинилась відразу після того, як упав телефон та його підняв з землі ОСОБА_11 , тривала приблизно 1 хвилину, ОСОБА_9 перестав на нього кидатися. Після цього він спитав у ОСОБА_10 , чи не бачив його телефон, на що ОСОБА_10 відповів, що не бачив. Потім усі зникли, він залишився один, не було і ОСОБА_12 . Він бачив, як усі пішли. Приблизно через пів години ОСОБА_13 зустрів свого знайомого ОСОБА_14 , який також був у кафе, однак пішов звідти за 20 хвилин до того, як розпочався конфлікт з ОСОБА_9 . Він розповів ОСОБА_14 , що його побили та забрали телефон, попросив викликати швидку. Він не казав ОСОБА_14 , що телефон взяв хтось конкретний, сказав взагалі, що побили та забрали телефон. Швидка допомога привезла його до санпропускника лікарні, туди також прибули працівники міліції, яким він розповів про те що трапилось, а саме, що ОСОБА_9 його побив, а телефон забрав ОСОБА_11 , однак пройшло майже 2 роки, то чи згадував про ОСОБА_5 точно не пам`ятає. Пам`ятає, що у заяві був зазначений ОСОБА_9 . Він раніше знав ім`я ОСОБА_15 . Телефон йому повернули тижня за 2, йому сказали, що він був дома у ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що знаходячись поблизу кафе «Чернігівське» бачив конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Останній вдарив ОСОБА_13 і у нього на землю упав телефон. Гайворонський, який також був там, підняв телефон з землі і відійшов у бік. Він розумів, що ОСОБА_11 взяв телефон для того, щоб після закінчення конфлікту повернути його. На деякий час він відлучився, а коли повернувся, то нікого вже не було. Він догнав ОСОБА_9 та ОСОБА_5 біля залізничного вокзалу та всі разом пішли додому. Про конфлікт не згадували. Коли підійшов час розходитися, то першим пішов додому ОСОБА_16 , який передав ОСОБА_12 розібраний телефон, та сказав щоб телефон побув у нього, попередивши щоб він його не загубив. Раніше вони були в дружніх стосунках, ОСОБА_11 передавав диски, флешки, і інші речі. Він не міг передбачити, що ОСОБА_11 передасть якийсь інший, крім належного ОСОБА_11 , телефон. Коли він вранці прокинувся, то побачив, що телефон без сім карти та не належить ОСОБА_11 , вирішив віднести його до міліції. Не повернув телефон ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , оскільки, вважав, що ОСОБА_11 скоїв крадіжку. Він прийшов до райвідділу міліції та видав телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив про те, що коли була бійка між ним та ОСОБА_13 , то ОСОБА_11 їх розтягнув, при цьому ОСОБА_13 впав, а ОСОБА_17 схватив за руку та відвів у бік, вони разом пішли додому. Якби не ОСОБА_11 , то бійка продовжувалася б довше. Через деякий час їх наздогнав ОСОБА_12 , вони пішли додому втрьох. Перший дійшов додому ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 та ОСОБА_9 пішли далі. Стверджував, що протягом всього часу, коли вони були разом, мови про телефон не було, ОСОБА_11 нічого ОСОБА_12 не передавав. Виключає можливість спілкування ОСОБА_5 і ОСОБА_12 окремо від нього до того часу, як ОСОБА_11 залишив їх та пішов додому. На наступний день він дізнався про те, що його розшукують працівники міліції. Коли він прибув до райвідділу міліції то бачив, як ОСОБА_12 передавав працівникам міліції телефон, який був в целофановому пакеті;

- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_4 від 23.03.2013 року про зникнення у нього мобільного телефону«Нокіа С203»;

(а.с. 8);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2013 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 як на особу, яка 23.03.2013 року, під час бійки між ним та Рачинським, підняв телефон, який у нього випав та кудись зник,

(а.с. 14-18);

- протоколом огляду речей від 23.03.2013 року, відповідно до якого, в приміщенні Харківського РВ ГУ МВС України, було оглянуто мобільний телефон «Нокиа с203», який добровільно виданий для огляду та вилучення ОСОБА_18 ,

(а.с. 20);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2469 від 28.03.2013 року, відповідно до якого, вартість мобільного телефону марки «Нокіа» модель с2-03, з урахуванням зниження якості від зносу, на 23.03.2013 року, складала 678,40 гривень; ринкова вартість представленої на дослідження карти пам`яті з врахуванням зниження якості від зносу на 23.03.2013 року, склала 82,80 гривень,

(а.с. 33-39),

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене на досудовому слідстві ОСОБА_5 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставину, що обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину особою, яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с. 48-51).

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.ст. 69, 69-1 КК України, суд не вбачає.

Від пред`явленого цивільного позову потерпілий ОСОБА_4 відмовився.

Оскільки згідно із ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь Держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2469 від 28.03.2013 року в розмірі 343 гривни (а.с. 32).

Речові докази в провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо він, на протязі трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави України в особі Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області судові витрати в розмірі 343 гривни.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1