районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
Справа № 1-436/11
ВИРОК

Іменем України

22 листопада 2012 року
м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -судді Чернієнка С.А.

при секретарі Нофенко М.В.

за участю прокурора Синєглазової Н.В.,

підсудного та його захисників
-ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2
року у м. Миколаєві, є громадянином
України, неодруженим, має базову
загальну середню освіту, не працює,
проживає за адресою: АДРЕСА_4 є раніше
судимим:

- 04 квітня 2005 року Центральним районним
судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 190 КК
України до трьох років позбавлення
волі;

- 13 січня 2006 року Крюковським районним
судом м. Кременчука Полтавської
області за ч. 2 ст. 190, ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3
ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1
ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років
позбавлення волі (12 травня 2006 року
постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва невідбута частина
покарання у виді позбавлення волі була
замінена виправними роботами строком
на один рік п'ять місяців десять днів з
відрахуванням 10% заробітку у дохід
держави),

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У період часу з 22 липня 2007 року по 31
серпня 2007 року ОСОБА_3, будучи раніше
судимим за вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч.
3 ст. 190 КК України, знаходячись за
адресою: АДРЕСА_1, а також за адресою:
АДРЕСА_2, діючи умисно з корисливих
мотивів, реалізуючі єдиний злочинний
умисел, спрямований на заволодіння
чужим майном шляхом обману, ввівши в
оману ОСОБА_4 щодо дійсних своїх
намірів шляхом декількох епізодів
заволодів її грошовими коштами у
великих розмірах на загальну сумі 53 500
грн., сплачених потерпілою в рахунок
купівлі і оформлення квартири АДРЕСА_3,
що належить ОСОБА_5, який не збирався її
продавати і не вповноважував на це
ОСОБА_3, а лише передав її в оренду
останньому.

Крім цього, 08 листопада 2007 року, близько
18 год. 00 хв., ОСОБА_3, знаходячись біля
ломбарду «Скарбниця», розташованого за
адресою: м. Миколаїв, вул.
Дзержинського, 51, діючи умисно з
корисливих мотивів, реалізуючі
злочинний намір, направлений на
заволодіння чужим майном шляхом
обману, ввівши в оману ОСОБА_6 щодо
дійсних своїх намірів, отримав від
останньої 950 грн. начебто для викупу з
ломбарду та передачі їй золотих
заставлених виробів та, заздалегідь не
маючи наміру повертати ці грошові
кошті чи передавати їй золоті вироби,
заволодів вказаними грошовими коштами.

Під час судового слідства підсудний
ОСОБА_3 у пред'явленому йому
обвинуваченні у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК
України, винним себе не визнав та від
дачі показань, як і під час досудового
слідства, відмовився.

Не дивлячись на це вина ОСОБА_3 в
інкримінованих йому злочинах повністю
знайшла своє підтвердження у ході
судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в ході судового
слідства повідомила, що ОСОБА_3 є
знайомим її брата. У 2007 році підсудний
запропонував брату придбати у
власність квартиру за низькою ціною, а
брат повідомив про це їй, оскільки вона
підшукувала собі для покупки квартиру
в м. Миколаєві. Низьку ціну підсудний
пояснив тим, що є одинокі старі люди і,
коли вони помирають, то їх житло можна
продати і оформити за низькою ціною. Як
саме він хотів це зробити вона не знає.
ОСОБА_3 пропонував їй декілька
варіантів, і вони зупинилися на 2-х
кімнатній квартирі, розташованій на
першому поверсі в одному з будинків по
пр. Леніна. Декілька разів вона давала
підсудному кошти для покупки та
оформлення квартири, при передачі яких
ОСОБА_3 писав розписки. В серпні 2007 року
підсудний повинен був віддати
документи, однак він сказав, що
необхідно зачекати рішення суду.
Всього вона передала підсудному
грошових коштів на суму близько 11 тис.
доларів США. Він привів її до квартири
і, передавши ключі, сказав, що квартира
належить їй, а документи будуть
оформлені згодом. Вона, сподіваючись на
те, що квартира вже належить їй і
залишилися лише формальності, а саме
оформлення документів, вселилася в цю
квартиру і проживала в ній близько двох
місяців. ОСОБА_3 зник і перестав
виходити на зв'язок, а згодом у квартиру
з'явився господар та повідомив, що це
його квартира, і він ніколи не збирався
її продавати, а лише здавав в оренду
ОСОБА_3.

Ці показання потерпілої узгоджуються
з показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_9, а також з речовими доказами
-розписками ОСОБА_3 про одержання від
ОСОБА_4 грошових коштів.

Так, допитаний під час судового
слідства свідок ОСОБА_7 суду повідомив,
що він познайомився з ОСОБА_3 коли
підробляв таксистом. Це було весною 2007
року. Підсудний запропонував йому
придбати квартиру за низькою ціною.
Низьку ціну він пояснив тим, що є
одинокі старі люди, і, коли вони
помирають, їх житло можна продати та
оформити за низькою ціною. Як саме він
хотів це зробити він не знає. Оскільки
його сестрі ОСОБА_4 потрібна була
квартира в Миколаєві, він повідомив
останню про цю пропозицію ОСОБА_3, і та
погодилася купити квартиру. Квартира
знаходилася у будинку АДРЕСА_5. Це була
двокімнатна квартира на першому
поверсі. Підсудний говорив, що там жила
якась бабуся, яка померла, тому можна
придбати квартиру майже задарма, і все
це законно. Перший завдаток, який
сестра передала ОСОБА_3 складав 3 тис.
доларів США. Пізніше вони іще декілька
разів передавали йому грошові кошти
для покупки квартири, однак він не
пам'ятає, коли саме і скільки. Згодом
ОСОБА_3 зник, з'явився дійсний власник
квартири, який сказав, що вона йому
належить, і він не збирався її
продавати.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що
приблизно два роки тому він здав свою
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, ОСОБА_3. У квартирі були його з
меблі. Умови, на яких він здавав
квартиру, були такі: в'їжджає сімейна
пара, кожен місяць йому платять орендну
плату та сплачують комунальні послуги.
За скільки саме він здавав квартиру не
пам'ятає, однак ОСОБА_3 сплатив йому
наперед за 3 місяці. Коли в кінці липня
2007 року він ходив по ринку, знайомі
сказали, що в його квартирі нова
господарка. Він вирішив перевірити, і
коли прийшов, побачив, що немає його
меблів, а в квартирі проживає якась
жінка з дитиною, і вона вважає себе
власницею квартири. Продавати квартиру
він ніколи не збирався і нікого на це не
вповноважував. Жінку, яка проживала у
квартирі, до свого приходу туди раніше
ніколи не бачив.

З оголошених у судовому засіданні
показань свідка ОСОБА_8 (а.с. 29) слідує,
що з квітня 2007 року вона працювала
посередником на ринку нерухомого
майна. 25 серпня 2007 року їй
зателефонував хлопець на ім'я ОСОБА_3 та
повідомив, що йому в найом потрібна
квартира, при чому на пр. Леніна. Вона
запропонувала йому квартиру АДРЕСА_3. У
цей же день вона і ОСОБА_3 відвідали цю
квартиру. В її присутності ОСОБА_3
домовився із господарем про найом
квартири на тривалий строк, сплатив їй
винагороду, і вона пішла.

З оглянутих у ході судового слідства
розписок ОСОБА_3 (а.с. 22, 23, 24) слідує, що 22
липня 2007 року, 11 серпня 2007 року та 31
серпня 2007 року потерпіла передала
підсудному в рахунок оформлення
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, 31 000 грн., 7 500 грн. та 15 000 грн.
відповідно.

Наведені вище докази узгоджуються між
собою та беззаперечно доводять вину
підсудного у пред'явленому йому
обвинуваченні за епізодом шахрайства
щодо ОСОБА_4.

Вина підсудного у вчиненні шахрайства
щодо ОСОБА_6 підтверджується
показаннями допитаної у ході судового
слідства потерпілої. Так, у ході
судового слідства потерпіла ОСОБА_10
суду повідомила, що років 5-6 назад, вона
товаришувала з дівчиною ОСОБА_3. Тоді
вона працювала офіціантом в ресторані
«Гуляка»в м. Миколаєві. Іноді
підсудного вона виручала, коли йому
були потрібні кошти. Якось ОСОБА_3
прийшов до неї на роботу, сказав, що у
ломбарді він заклав золоті вироби і,
оскільки строк спливає, їх продадуть за
безцінь. При цьому підсудний
запропонував їй дати гроші, щоб
викупити золоті вироби і передати їй.
Вона погодилася, взяла у подруги гроші,
та з ОСОБА_3 поїхали до ломбарду. Там
вона передала йому гроші у сумі 950 грн..
ОСОБА_3 пообіцяв викупити та принести
їй золотий браслет і дві каблучки.
Підсудний зайшов до ломбарду, а вона
залишилася його чекати у таксі. Після
того, як пройшло декілька годин, вона
підійшла до охоронця ломбарду і
спитала, де знаходиться ОСОБА_3. Той
відповів, що підсудний вже давно пішов.
Після цього вона та її родичі шукали
підсудного. Вона неодноразово йому
телефонувала, а її батько його майже
знайшов, однак ОСОБА_3 втік.

Достовірність наведених вище показань
потерпілої ОСОБА_10 у суду жодних
сумнівів не викликає, оскільки
потерпіла дала їх безпосередньо у суді,
будучи попередженою про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо не
правдивих показань, і вони жодним з
досліджених під час судового слідства
доказів не спростовуються.

Враховуючи наведене, вина підсудного й
в шахрайстві щодо ОСОБА_11 вказаними
вище показаннями останньої є доведеною
у повному обсязі.

Дії підсудного досудовим слідством
правильно кваліфіковано:

- за епізодом шахрайства щодо ОСОБА_4 -за
ч. 3 ст. 190 КК України, як шахрайство
-заволодіння чужим майном шляхом
обману -вчинене повторно у великих
розмірах;

- за епізодом шахрайства щодо ОСОБА_6 -за
ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство
-заволодіння чужим майном шляхом
обману -вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному
суд, відповідно до ст. 65 КК України,
враховує, що він вчинив умисні тяжкий
злочин та злочин середньої тяжкості,
його особу, а саме те, що він є раніше
судимим за вчинення аналогічних
злочинів, не працює, має постійне місце
проживання, характеризуються
посередньо, перебуває на обліку в МОНД
з діагнозом «Синдром залежності від
опіатів», відсутність обставин, що
обтяжують та пом'якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне призначити ОСОБА_3 за
злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК
України, один рік позбавлення волі, за
злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК
України -шість років позбавлення волі,
та за сукупністю злочинів, на підставі
ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового
складання призначених покарань,
-покарання у виді позбавлення волі
строком на шість років шість місяців.

За сукупністю вказаних вище злочинів
та злочинів, за які його вироком
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17.10.2011р. засуджено до семи
років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна, оскільки
перші вчинено ним до ухвалення
вказаного вироку, на підставі ч. 4 ст. 70
КК України, суд вважає за необхідне,
застосувавши принципи часткового
складання основних покарань та
приєднання додаткового покарання,
призначити ОСОБА_3 покарання у виді
позбавлення волі строком на вісім
років з конфіскацію всього належного
йому майна, які вважає необхідними та
достатніми для виправлення підсудного
і попередження вчинення ним нових
злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про
стягнення з підсудного ОСОБА_3 на її
користь 53 500 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, на підставі ст. 1166 ЦК
України підлягає задоволенню у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 321-324, 330, 332-335, 337, 338, 343 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч 3 ст.
190 КК України, та призначити йому
покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України -один рік
позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 190 КК України -шість років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом
часткового складання призначених
покарань за сукупністю вказаних вище
злочинів призначити ОСОБА_3 покарання у
виді позбавлення волі строком на шість
років шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом
часткового складання основних
покарань та приєднання додаткового
покарання, за сукупністю вказаних вище
злочинів, та злочинів, за які ОСОБА_3
вироком Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17.10.2011р. засуджено до семи
років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна, остаточно
призначити ОСОБА_3 покарання у виді
позбавлення волі строком на вісім
років з конфіскацією всього належного
йому майна.

Строк відбування ОСОБА_3 призначеного
покарання відраховувати з 22 листопада
2012 року. Зарахувати у цей строк частину
покарання, відбутого за вироком
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17.10.2011р., у період з 19
січня 2011 року по 21 листопада 2012 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4
-задовольнити повністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої злочином,
-53 500 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот)
гривень.

Речові докази у справі розписки ОСОБА_3
від 22.07.2007р., від 11.08.2007р. та від 31.07.2007р.,
що долучені до матеріалів кримінальної
справи, -зберігати у справі.

Запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд, обраний щодо засудженого
ОСОБА_3 під час досудового слідства, до
набрання вироком законної сили
-змінити на взяття під варту.

На вирок може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення, а
засудженим -у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуючий: