Дата документу 27.10.2014

Провадження № 1-кс/334/1860/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000020 від 21.10.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000020 від 21.10.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України.
Під час розслідування кримінального провадження було встановлено, що посадові особи відділу Держкомзему в Запорізькому районі, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно погодили проект землеустрою щодо відведення у власність фізичних осіб земельних ділянок загальною площею 17 га, які на підставі Державного акту №000166 фактично перебували в постійному користуванні виконавчого комітету Запоріжжя, внаслідок чого із комунальної власності міста Запоріжжя незаконно вибула земельна ділянка загальною площею 17 га, чим інтересам територіальної громади спричинено тяжкі наслідки.
Згідно матеріалів кримінального провадження, 01.07.1992 р. на підставі рішення Запорізької ради народних депутатів №18 від 19.03.1992 року Запорізькому міськвиконкому м. Запоріжжя, для будівництва мікрорайону №18 в Хортицькому жилмасиві, було видано Державний акт на право постійного користування землею №000166 на земельну ділянку площею 45,2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Долинської сільської ради Запорізького району.
Проте, 25.02.2010 року головою Запорізької районної державної адміністрації було видано розпорядження №418, яким ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо передачі їм у власність земельних ділянок загальною площею 17 га із земель запасу Долинської сільської ради, фактично розташованих на земельній ділянці, яка перебувала в постійному користуванні Виконавчого комітету Запорізької міської ради.
На підставі зазначеного розпорядження було розроблено проект землеустрою, який в порядку ст.118 Земельного кодексу України було передано на погодження до відділу Держкомзему в Запорізькому районі. Висновком №01-12/225 від 04.03.10 р. посадові особи відділу Держкомзему в Запорізькому районі незаконно погодили розроблений проект землеустрою, і в подальшому підготували проект розпорядження голови Запорізької РДА про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність фізичних осіб.
18.03.2010 р. головою Запорізької РДА було підписано розпорядження №586, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність зазначених осіб земельні ділянки :08:001:0416, :08:001:0417, :08:001:0419, :08:001:0418, :08:001:0420, :08:001:0421, :08:001:0422, :08:001:0423, :08:001:0424, :08:001:0425, :08:001:0426, :08:001:0427, :08:001:0428, :08:001:0429, :08:001:0430 загальною площею 17 га, які фактично належали до комунальної власності міста Запоріжжя.
Відповідно до інформаційної довідки Реєстраційної служби Запорізького міського управління

юстиції ГУЮ у Запорізькій області, відомості про зазначені земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, проте відповідно до п.4 ст.3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом (до 01.01.2013 р.), визнаються дійсними. Державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки видані Відділом Держкомзему в Запорізькому районі 19.03.10 р. і 09.04.10 р. Таким чином, право власності на них перейшло від держави до фізичних осіб.
Відповідно до ст.170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для інших осіб, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. На теперішній час, з метою унеможливлення незаконних спроб власників земельних ділянок вчинити щодо них правочини, спрямовані на уникнення від їх повернення у комунальну власність м. Запоріжжя, на зазначені земельні ділянки необхідно накласти арешт у вигляді заборони розпорядження ними.
У зв`язку із вищевикладеним виникла необхідність у застосуванні заборони для власників розпоряджатися ними шляхом відчуження, оскільки її незастосування може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню і усуненню негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення.
Клопотання слідчого, погоджене прокурором прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.ст. 170-171 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий у судовому засіданні підтримав вимоги свого клопотання, просить його розглянути без виклику осіб, у володінні яких знаходиться майно.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо підстав задоволення клопотання та проведення його без виклику осіб, у володінні яких знаходяться майно.
Враховуючи доведеність слідчим наявності достатніх підстав не повідомляти власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, дане клопотання розглядається у порядку ч. 2 ст. 171 КПК України, згідно якого, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею без виклику осіб, у володінні яких знаходиться майно.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч 4. ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи у їх

сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність достатніх підстав для накладення арешту на зазначені земельні ділянки. Оскільки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тому щодо таких осіб не може бути прийнято ухвала про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-174, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000020 від 21.10.2014 р. відкритому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1