Ухвала

іменем україни

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Квасневської Н.Д.,
суддів Сахна Р.І., Єлфімова О.В.,
при секретарі за участю прокурора Зінорук В.В., Лубіної Н.В.,
розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 25 квітня 2014 року ОСОБА_6 виправдано у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України, за відсутністю в його діях складу цих злочинів.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2014 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі із доповненням прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, який посилався на необгрунтованість виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України та просив ухвалити щодо нього новий вирок про засудження за пред'явленим обвинуваченням. Зазначає, що апеляційний суд не обґрунтував свого рішення належним чином, не спростував доводів прокурора про наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Виправданий ОСОБА_6 надіслав до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу прокурора, у якому йдеться про законність судових рішень щодо нього.

За вироком суду ОСОБА_6 виправдано за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочинів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 оголошено підозру в тому, що він, будучи службовою особою, обіймаючи посаду завідувача сектору екологічного контролю природних ресурсів Західного регіону Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, у період січня-лютого 2013 року, умисно, використовуючи надану владу всупереч інтересам служби, з мотивів кар'єризму, з метою штучного створення видимості ефективної роботи, діючи у порушення вимог ст. 256 КУпАП, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи: протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення за наступних обставин.

На початку січня 2013 року, у службовому кабінеті в приміщенні сектору екологічного контролю природних ресурсів Західного регіону Азовського моря, розташованому за адресою м. Генічеськ, вул. Воровського, 26, власноруч склав і видав завідомо неправдивий протокол № 003921 від 02.01.2013 року про вчинення ОСОБА_7 02.01.2013 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП, а саме, порушення на узбережжі Утлютського лиману в районі м. Генічеськ Херсонської області правил рибальства, достовірно знаючи, що він вказаного правопорушення не вчиняв. Використовуючи перебування ОСОБА_7 у матеріальній залежності від нього, оскільки основним джерелом існування останнього є винагорода, яку ОСОБА_6 виплачує за надання послуг з охорони вищевказаної будівлі, наказав йому власноруч написати «согласен» у графі протоколу «пояснення правопорушника та його зауваження до змісту протоколу чи мотиви відмови від його підписання» та поставити у протоколі свої підписи. На підставі зазначеного протоколу ОСОБА_6 виніс постанову №3/003912 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 85 КУпАП у виді штрафу в сумі 51 грн. При цьому наказав ОСОБА_7 поставити у постанові свій підпис про отримання його під розписку та надав йому власні грошові кошти в розмірі 51 грн., які наказав сплатити як штраф на підставі зазначеної постанови.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що, обіймаючи вищевказану посаду і будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 грубо порушує правила рибальства, а саме всупереч вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил спортивного та любительського риболовства» займається незаконним рибним промислом, тобто вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, або злочин, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, в березні 2013 року запропонував ОСОБА_8 щомісяця надавати йому незаконну грошову винагороду за непритягнення його до відповідальності за правопорушення та невжиття передбачених законодавством заходів до припинення його протиправної діяльності, на що останній погодився, та 03.04.2013 року у приміщенні свого службового кабінету одержав від ОСОБА_8 500 грн. у якості неправомірної вигоди, які звернув на свою користь та розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка частково підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що прокурор, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, у якій наводив докладні доводи на її обґрунтування. Як убачається зі змісту апеляційної скарги, її доводи аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі прокурора.

Однак, апеляційний суд в ухвалі не виклав усіх доводів, наведених прокурором, з приводу незаконності вироку суду першої інстанції, не надав їм належної оцінки, мотивів на їх спростування та підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, не виклав.

За таких обставин, апеляційним судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримано положень ст. 419 КПК України, яка вимагає, щоб в ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Зокрема, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції, не навів докладних мотивів на спростування доводів прокурора щодо необґрунтованого визнання судом першої інстанції недопустимими доказами даних, отриманих в результаті проведення оперативно-розшукових заходів, не зазначив підстави визнання апеляційної скарги необгрунтованою. В той же час, апеляційний суд припустився суперечності, вказавши про недопустимість доказів не у зв'язку з тим, що їх отримано до внесення відомостей до ЄРДР, а у зв'язку із ненаданням стороні захисту доступу до них у порядку ст. 290 КПК України, про що у вироку не йшлося.

Крім того, всупереч вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України, обгрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд послався як на доказ на показання свідка ОСОБА_9, хоч судом першої інстанції її показанням не було надано оцінки, посилання на її показання у вироку відсутні, і вона не допитувалась під час судового засідання апеляційного суду.

Погоджуючись із вироком про виправдання ОСОБА_6 за відсутністю в діянні складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 368 КК України, апеляційний суд натомість зазначив про обгрунтованість висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_6 цих злочинів, внаслідок чого припустився суперечності.

За таких обставин, у звʼязку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі ч. 1 ст. 436 КПК України, ухвала суду апеляційної інстанції в даній справі підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути справу відповідно до вимог закону та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

Н.Д. Квасневська Р.І. Сахно О.В. Єлфімов