Порядковий № 1/2605/994/12
П О С Т А Н О В А

16 грудня 2014 року Оболонського районний суд м. Києва в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2012 року

В С Т А Н О В И В :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2012 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
19.09.2014 року засуджений звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку суду.
У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання пославшись на те, що у клопотанні засудженим не наведено жодної підстави, яка свідчила б про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно із ч. 4 ст. 386 КПК України 1960 року, у разі подачі скарги чи подання з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення, скарги чи подання постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 цього Кодексу.
Як випливає з положень ст. 353 КПК України 1960 року, у разі подання апеляції з пропуском строку на апеляційне оскарження з поважних причин, особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок, про відновлення пропущеного строку. За наслідками розгляду клопотання суд виносить постанову, якою відновлю пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Вироком суду від 30 листопада 2012 року ОСОБА_4 був визнаний винним в інкримінованому йому злочині та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Того ж дня копія вироку була направлена начальнику Київського слідчого ізолятору для вручення засудженому. Згідно із розпискою, отриманою судом, ОСОБА_4 отримав копію вироку 05 грудня 2012 року.
21 грудня 2012 року вирок набрав законної сили, у зв`язку із чим було видане розпорядження та направлений для негайного виконання.
19 березня 2013 року до голови Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява начальника Білоцерківської виправної колонії № 35, у якій відбуває покарання засуджений ОСОБА_4 , з проханням перевірити законність призначення судом покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.
22 березня 2013 року на ім`я начальника Білоцерківської виправної колонії № 35 був направлений лист за підписом заступника голови Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , у якому адресат поінформований про порядок звернення з поданням про ініціювання перегляду вироку суду до прокурора, який підтримував державне обвинувачення, у даному випадку до прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва.
24 червня 2014 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строків для подачі касаційної скарги.
Постановою суду від 01 липня 2014 року було відмовлено ОСОБА_4 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку, у зв`язку із тим, що касаційна скарга засудженим не була подана. 07 липня 2014 року копія постанови була направлена засудженому.
29 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Оболонського районного суду з апеляцією на вирок суду від 30.11.2012 року.
Постановою від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_4 був наданий строк для усунення недоліків апеляції, а сама апеляція залишена без руху. Копія постанови направлена начальнику Бориспільській ВК № 35 для вручення засудженому.
На виконання постанови суду, 09 жовтня 2014 року засудженим було подане доповнення до апеляції, яке разом із справою 04.11.2014 року направлено до Апеляційного суду м. Києва.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року кримінальна справа була повернута до Оболонського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. 353 КПК України 1960 року.
Розглядаючи заяву ОСОБА_4 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, суд виходить з того, що засуджений вчасно отримав вирок суду, одночасно йому судом було роз`яснено право на його оскарження. Проте ОСОБА_4 не скористався своїм правом. При цьому навіть, якщо вважати юридичну необізнаність засудженого підставою, яку можна визнати поважною, слід звернути увагу на те, що згідно матеріалів справи, у березні 2013 року ОСОБА_4 стало відомо про неправильне, на його погляд, застосування судом ст. 71 КК України, проте лише через 1 рік 6 місяців він звернувся із клопотанням про поновлення строку.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 про те, що дана постанова підлягає апеляційному оскарженню, для чого до суду першої інстанції необхідно направити окрему апеляцію у визначені законом строки, а саме протягом 15 діб з дня отримання її копії.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 353, 383, 386 КПК України 1960 року, суд
П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_4 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2012 року.
Визнати апеляцію ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2012 року такою, що не підлягає розгляду.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту її оголошення, а засудженим з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1