Справа №: 398/2579/15-к
УХВАЛА
Іменем України
"10" червня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії матеріали кримінального провадження №0000038 з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 21 травня 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Димитрове м. Олександрія, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 12 березня 2014 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 185, ч.3ст. 15,ч.2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 30 квітня 2015 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звільнено від відбування покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 травня 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000038 від 05 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту від 21 травня 2015 року, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 31 грудня 2015 року близько 17:00 години, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, із корисливих спонукань, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями не спостерігають, таємно заволодів грошима, які належать ОСОБА_5 , в сумі 6300 гривень. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6300 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

21 травня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Згідно умов даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викраденого чужого майна (крадіжка), істотних для даного кримінального провадження обставин, потерпілій відшкодована завдана шкода на суму 6300 грн., обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст.185 КК України у виді 80 годин виправних робіт.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду, свою вину визнав в повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення не заперечує, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на неї не здійснювалось.

У судовому засіданні потерпіла підтримала угоду, просила її затвердити на викладених в ній умовах.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, яка згідно з ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що сторони угоди, зокрема обвинувачений, цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Разом з тим, суд приходить до висновку що угода не підлягає затвердженню з наступних підстав.

В силу ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Однією з обов`язкових умов затвердження угоди про визнання винуватості є наявність беззастережного визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Натомість, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 березня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 185 КК України, ч.3ст. 15,ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В обвинувальному акті від 21 травня 2015 року зазначено, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку 31 грудня 2015 року, тобто дату, яка ще не настала. В угоді про примирення вказано дату вчинення кримінального правопорушення 31 грудня 2014 року, що в такому випадку може свідчити про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення в період іспитового строку, що впливає на кваліфікацію злочину та визначення міри покарання.

Таким чином на підставі наданих матеріалів суд приходить до висновку, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

З положень п.1 ч.3 ст. 314 КПК України вбачається, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та угоду про примирення, суд вважає, що угода не може бути затверджена, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000038 від 05 січня 2015 року - відмовити.

Кримінальне провадження №0000038 відносно ОСОБА_4 повернути прокурору прокуратури міста Олександрії Кіровоградської обалсті для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Ухвала про відмову у затвердженні угоди оскарженню не підлягає.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Суддя