В И Р О К
Іменем України
24.02.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000880 від 22.11.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, працівника ВЧ-2 на ст.Жмеринка, одруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України,
УСТАНОВИВ :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обинувачений у тому, що він у період часу з 15 годин 30 хвилин до 16 годин 30 хвилин 22.11.2014 року, перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_2 , надав приміщення кухні ОСОБА_5 для виготовлення та вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції наркотичного засобу - опію ацетильованого. Того ж дня упродовж періоду часу з 16 годин 58 хвилин до 17 годин 30 хвилин за добровільною згодою ОСОБА_4 був проведений огляд вказаної квартири, під час якого на кухні було виявлено та вилучено полімерні пляшки із рідинами та подрібнену речоівину рослинного походження. Згідно висновку судово-хімічної експертизи від 19.12.2014 року ніжні шари вилучених двошарових рідин жовтого кольору місять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - концентрат макової соломи, загальною вагою 0,3960 г. у перерахунку на суху речовину; досліджена вилучена речовина рослинного походження коричневого кольору з різким запахом органічного розчинника є проекстрагованою маковою соломою, яка піддавалась екстракції та не містить наркотично активних алкалоїдів опію.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.317 КК України за кваліфікуючими ознаками - надання приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.
Також приблизно о 15 годині 00 хвилин 11.01.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Жмеринці, зайшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка мешкає на АДРЕСА_3 , у вказаному населеному пункті, де придбав у останньої за кошти в сумі 150 грн. макову солому з метою її подальшого вживання, яку поклав до правого рукава своєї куртки, вийшов із вказаного будинку та пішов по вул. Комарова. Через кілька хвилин ОСОБА_4 було зупинено працівниками міліції та з його письмового дозволу проведено поверхневий огляд, в ході якого з правого рукава його куртки було вилучено прозорий поліетиленовий пакет із рослинною речовиною, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи від 22.01.2015 року №59 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - маковою соломою, загальною масою 116,18 г. у перерахунку на висушену речовину.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.317 КК України.
Разом із даним обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 надійшла укладена між останнім та прокурором угода про визнання винуватості від 30.01.2015 року за змістом погодження вказаними сторонами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин із аналогічною кваліфікацією його протиправних дій відповідно за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, визначення міри кримінального покарання індивідуально за кожним із вказаних обвинувачень у виді позбавлення волі строком на три роки та остаточного визначення покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового їх складання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки з покладенням на винного обов`язків, передбачених п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, застереження щодо усвідомлення обвинуваченим наслідків укладання та затвердження судом даної угоди, а також наслідків її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він цілком розуміє характер та суть обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування. Просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, пояснивши, що її він укладав добровільно, без примусу, погроз чи обіцянок з боку інших осіб.
Прокурор не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про визнання винуватості, посилаючись на відповідність її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, а також представлені прокурором матеріали кримінального провадження №0000880 суд доходить наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення щодо угоди: затвердити її або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним загалом відповідає вимогам ст.471 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана сторонами.
Кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.317 КК України та ч.2 ст.309 КК України, у вчиненні яких обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст.12 КК України класифікації є злочинами середньої тяжкості, внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення шкода завдана лише суспільним інтересам, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо яких законом прямо передбачена.
Погоджене сторонами покарання перебуває в межах санкцій відповідних частин статей кримінального закону та не суперечить правилам складання покарань.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 цілковито розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди.
Суд також переконався, що укладення даної угоди сторонами є їх добровільним прагненням, яке не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Про наявність застережених ч.4 ст.309 КК України обставин щодо добровільного звернення ОСОБА_8 до лікувального закладу та розпочатого лікування його він наркоманії, що могло б слугувати формальної підставою звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.2 ст.309 КК України, суду ніким із сторін не повідомлено.
Таким чином, під час підготовчого розгляду судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, тяжкість якого та відповідно заподіяння шкоди лише суспільним інтересам передбачає можливість укладення такої угоди; умови останньої відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань та відсутність фактичних підстав для визнання винуватості не є очевидними, що у сукупності визначає відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості, за наслідком чого остання підлягає затвердженню судом.
Попередньо обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання за відсутності клопотань про його зміну чи скасування слід залишити без змін.
Речові докази підлягають знищенню.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2015 року між прокурором Жмеринської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді трьох років позбавлення волі, за ч.1 ст.317 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили попередньо обраний ОСОБА_4 запобіжний захід залишити без змін - особисте зобов`язання.
Речові докази: полімерні пляшки з рідинами, концентрат з макової соломи, загальною вагою 0,3960 г. та макову солому, загальною масою 116,18 г., які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, - знищити (а.к.п.34, 86).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) гривня 52 копійки (а.к.п.23, 79).
Вирок набирає законної сили після закінчення строків його оскарження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1