Справа № 500/313/15-к
Провадження № 1-кп/500/131/15
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
04 лютого 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20000039 від 03 грудня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Надеждівка Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, інспектора прикордонної служби 3 категорії інструктора відділення активних заходів по боротьбі з наркотрафіком мобільної прикордонної застави Ізмаїл військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч. 1 КК України, який надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 21 січня 2015 року від військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою від 23 січня 2015 року було призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч. 1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення судового розгляду.

При цьому прокурором не надано суду письмового клопотання про виклик певних свідків з визначенням їх адресів, та повних анкетних даних.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили письмове клопотання про виклик до суду свідка ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_3 , а також про витребування з військової частини НОМЕР_1 певних документів.

Прокурор проти виклику свідка не заперечує. Що до витребування певних документів з військової частини НОМЕР_1 заперечує, посилаючись не те, що це не має значення для справи, оскільки провина ОСОБА_4 доведена.

Суд, розглянувши обвинувальний акт з долученими до нього додатками, заслухавши думки учасників судового провадження, вважає, що на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що він складений з порушенням вимог КПК України.

В обвинувальному акті не вказано на скільки аркушах додоюється реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого про отримання реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту.

Крім того, в порушення ст. 291 ч. 4 п.3КПК України до обвинувального акту не додана розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (додана завірена копія). Прокурор не представив суду оригінал вказаної розписки.

Обвинувачений пояснив, що він получав копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, але не від прокурора ОСОБА_7 , як вказано в копії розписки, а від прокурора ОСОБА_9 .

Вказана розписка до матеріалів не долучена.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано обирався чи ні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті зазначено старшина ОСОБА_4 , о 11 годині 28 жовтня 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 402 КК України
Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 402 КПК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції щодо недотримання презумпції невинуватості.

Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Конвенції у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 1 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Що стосується клопотання прокурора та захисника про виклик певних свідків, а також клопотання обвинуваченого та його захисника про витребування певних документів з військової частини НОМЕР_1 , то вони підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав.

Так, зі змісту ст. 315 КПК України, яка передбачає вирішення питань судом, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, випливає, що такі питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 3), суд вирішує, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК. В даному ж провадженні встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, а тому, виходячи із системного тлумачення ст. 315 КПК у взаємозв`язку зі ст. 314 та ст. 316 КПК, суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку суд не уповноважений розглядати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, у тому числі щодо виклику певних свідків, а також про витребування певних документів.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.314, 315, 370 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання ухвалою законної сили.

Клопотання прокурора та захисника про виклик певних свідків, а також клопотання обвинуваченого та його захисника про витребування певних документів з військової частини НОМЕР_1 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а обвинуваченим у той же самий термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя