Справа № 464/2373/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/111/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 12.12.2013р. про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, з участю

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_9

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
вироком Сихівського районного суду м. Львова від 2 грудня 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 3/три/ роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 391, 20 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 жовтня 2013 р. близько 23 год. на вул. Топольній в м.Львові за попередньою змовою з невстановленою на досудовому розслідуванні особою /матеріали відносно якої виділені в окреме провадження/, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, зупинили таксі Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував потерпілий ОСОБА_11 , та попросили останнього завезти їх на вул. Чукаріна в м. Львові. Доїхавши до вул. Чукаріна, 2 в м. Львові та вийшовши з салону автомобіля, ОСОБА_7 з невстановленою слідством особою почали висловлюватись в бік ОСОБА_12 грубою нецензурною лайкою та погрожуючи застосуванням насильства, почали шарпати та штовхати останнього. В подальшому вони по черзі нанесли ОСОБА_11 декілька ударів по тулубу та обличчі, чим спричинили синці на обличчі, на нозі справа та садно на лівій нозі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, кинули останнього на землю з метою відкритого викрадення майна та почали тримати. Однак не вчинили всіх необхідних дій для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки до них та потерпілого підійшов ОСОБА_13 , який не перебуваючи у попередній змові з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, відкрито заволодів у ОСОБА_11 грошима в сумі 220 грн., за що засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 31.12.2013 р.

На даний вирок прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі порушує питання відновлення строку апеляційного оскарження вироку Сихівського районного суду м. Львова від 2 грудня 2014 року. Просить такий скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В доводах покликається на те, що в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, відомості про обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вирок не містить.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та зроблені такі з порушенням норм кримінального процесуального права на підставі недопустимих доказів, зокрема:

визнаючи обвинувачення доведеним, суд викривив показання потерпілого, а показанням свідка дав неналежну оцінку, частково виклавши такі;

порушуючи порядок дослідження доказів, суд під час підготовчого провадження, приєднав до матеріалів кримінальної справи, матеріали кримінального провадження № 0000241, тим самим створив обставини за яких міг сформувати свою думку щодо розгляду кримінальної справи наперед;

задоволивши клопотання захисту про допит в якості свідка ОСОБА_13 , суд в порушення ч. 1 ст. 327 КПК України, заходів для його прибуття не вжив, натомість до свідка обвинувачення ОСОБА_14 , суд застосував повторний привід, що не передбачено вимогами КПК України;

формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, є необґрунтованим, а доводи, якими суд обґрунтовує свій вирок містить суперечності та неточності.

При апеляційному розгляді справи:

прокурор ОСОБА_8 підтримала заявлену в апеляційній скарзі позицію та навела аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, заперечила апеляційну скаргу захисту;

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 просили вирок скасувати, закрити провадження щодо ОСОБА_7 за відсутності складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора причини пропуску строку для оскарження вироку Сихівського районного суду м. Львова від 2 грудня 2014 року слід вважати поважними, апеляційним судом поновлено строк оскарження вироку суду першої інстанції.

Колегія cуддів вважає, що судом першої інстанції правильно оцінено позицію сторони захисту, щодо невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини в інкримінованому йому злочині як спосіб захисту та мету уникнення відповідальності, оскільки винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України доведена зібраними та перевіреними у ході судового розгляду доказами, зокрема:

показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що працював таксистом в ПП Софія. В ніч з 11 на 12 жовтня 2013 року перебував в районі вул. Топольної в м. Львові, де до нього звернулося двоє чоловіків з проханням завезти їх в район Сихова. Коли вони приїхали на АДРЕСА_2 обвинувачений вийшов з машини і сказав, що біля себе немає грошей і йде до дівчини за грошима. Інший невідомий залишився і вони прочекали 10-20 хвилин, після чого обвинувачений зателефонував невідомому та попросив під`їхати до будинку АДРЕСА_3 , оскільки дівчина не бажає йти так далеко. Вони під`їхали до даного будинку та припаркували автомобіль неподалік арки /проходу між будинками/. Він вийшов з машини, взявши ключі від машини, однак останню не закрив. Після чого він з невідомим направились до арки, так як дівчина обвинуваченого мала підійти та винести гроші. В подальшому підійшов обвинувачений, який відмовився оплатити за проїзд і між ними виник конфлікт. Зокрема обвинувачений з невідомим почали вимагати в нього гроші та висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, обвинувачений шарпав руками та штовхав, наніс декілька ударів та двоє повалили його на землю. Він намагався від них відбитися. Коли він лежав на землі, то ОСОБА_15 , який підійшов в цей час до них, витягнув з його гаманця 220 грн., з якими втік. Ствердив, що обвинувачений разом з невідомим діяли узгоджено з метою заволодіння його майном;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який допитаний у режимі відеоконференції з приміщення Миколаївської виправної колонії №50, де відбуває покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 31.12.2013 р. за ч. 1 ст. 186 КК України, про обставини вчинення обвинуваченим злочину. Зокрема показав, що 12.10.2013 р. близько 00 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, йшов по вул. Чукаріна в м.Львові, де побачив сутичку. Двоє чи троє осіб били потерпілого, однак їх облич він не бачив, так як на вулиці було темно, на зовнішні ознаки цих осіб /тілобудова, ріст, вага тощо/ уваги не звернув. Після цього, він підійшов до потерпілого, витягнув з його гаманця 220 грн. та пішов.

Також вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочині стверджується:

даними висновку судово-медичної експертизи №422/13 від 14.10.2013 р. /т.1 а.с.29/, згідно з якою у потерпілого ОСОБА_11 виявлено синці на обличчі та нозі справа, садно на лівій нозі, які заподіяні тупими предметами, могли утворитися 12.10.2013 р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження;

даними протоколів огляду місця події від 12 жовтня 2013 р. /т.1 а.с.5-6, 8-9/, згідно з якими оглянуто територію вчинення злочину та автомобіль потерпілого ОСОБА_11 марки Део Ланос НОМЕР_1 ;

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23 грудня 2013 р. /т.1 а.с.76/, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка 12.10.2013 р. вчинила щодо нього злочин;

даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30.12.2013 р. /т.1 а.с.102-133/, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2013 р. про надання тимчасового доступу до інформації про вхідні-вихідні з`єднання абонента оператора мобільного зв`язку ТзОВ Астеліт за № НОМЕР_2 з прив`язкою до місцевості, де вони були здійснені, яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 , а саме: 11.10.2013 р. о 23.16 год. останній знаходився в межах дії станції мобільного оператора по вул. Миколайчука, 9 в м.Львові; 12.10.2013 р. о 00.17 год. - по вул. Хвильового; 12.10.2013 р. о 00.21 год. вул. Торфяна, 4; 12.10.2013 р. о 00.25 год. пр. Свободи, 20; 12.10.2013 р. о 00.30 год. вул. Чукаріна, 2 / перебував до 02.16 год./.

Таким чином покликання захисту в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було проведеного повного, всебічного та об`єктивного дослідження справи, зокрема вирок побудований на припущеннях, спростовується вищенаведеним і не може бути правовою підставою для його скасування.

Як вбачається із технічного носія інформації диску із звукозаписом судових засідань, судом було досліджено всі обставини, що могли мати значення для справи.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено даних, які б могли свідчити про штучне створення органами досудового слідства та судом доказів винності обвинуваченого ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, або про можливу фальсифікацію доказів у справі.

Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу, в тому числі і показанням свідка, потерпілого, обвинуваченого з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені докази по справі, суд обґрунтовано прийшов до висновку стосовно доведеності вини ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Правильно, на думку колегії суддів, судом першої інстанції дана і оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до грабежу та визнано такі способом захисту обвинуваченого, який спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вказаним злочином.

Не бере колегія суддів до уваги і доводи, наведені в апеляції прокурора, оскільки, як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом повністю дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України й враховані усі обставини справи, в тому числі й ті, які зазначає в апеляційній скарзі прокурор.

За таких обставин, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 2 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Касаційна скарга може бути подана до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Головуючий
Судді