В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.01.2015 Справа №607/16388/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 3 липня 2014 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, котрий має на утриманні одну малолітню дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого вироком Деснянського районного суду м.Києва від 26 грудня 2013 року за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 850 грн. штрафу, який сплачено,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.402 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
15 червня 2014 року близько 17 години солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини пп НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами (начальниками) наказів, усупереч вимог ст.ст. 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати накази командира (начальника) військової частини і те, що віддані йому накази є законними, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати накази командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, у категоричній формі відмовився виконати усні накази прямого начальника - командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 про приведення форми одягу в порядок, убуття в розташування роти військової частини пп НОМЕР_1 та слідування до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив непокору.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами (начальниками) наказів, усупереч вимог ст.ст. 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, усвідомлюючи те, що зобов`язаний неухильно виконати накази командирів (начальників) військової частини і те, що віддані йому накази є законними, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, повторно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати накази командирів (начальників) щодо вибуття до пункту (Херсонська область) виконання військовою частиною пп НОМЕР_1 завдань за призначенням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, у категоричній формі, будучи ознайомленим із наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 1 серпня 2014 року № 62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням», 4 серпня 2014 року о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи на території військової частини пп НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , усно та 7 серпня 2014 року письмово, шляхом подання власноручно написаної заяви до військової прокуратури Тернопільського гарнізону, що розташована у АДРЕСА_3 , відмовився виконати письмовий наказ прямого начальника -командира військової частини пп НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 від 1 серпня 2014 року № 62 та, надалі, 14 серпня 2014 року о 9 годині, перебуваючи на території військової частини пп НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , усно відмовився виконати наказ заступника командира військової частини пп НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 про вибуття особового складу військової частини пп НОМЕР_1 до пункту виконання завдань за призначенням разом з ешелоном військової техніки та, у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав частково. По суті провадження пояснив, що в червні 2014 року, їх перевели по службі в ЗСУ до військової частини у АДРЕСА_2 .

15 червня 2014 року, з дозволу командири піти і купити сигарети, він з товаришами вийшли з військової частини у АДРЕСА_2 . На території м. Тернополя перебували орієнтовно 5-ть годин, вжили дві пляшки пива, після чого повернулись в розташування військової частини. Наказ командира привести у відповідність формений одяг він фізично не міг виконати, оскільки у літній формі одягу немає верхнього ґудзика, котрий можна застебнути. На той час він перебував у легкій степені алкогольного сп`яніння.

Крім того, він не виконав наказ командира про убуття для відбування служби в Херсонську область через те, що у нього з останнім склалися неприязні стосунки. Підполковник ОСОБА_7 по відношенню до нього поводив себе неадекватно, з приводу чого він неодноразово звертався до органів прокуратури. Він готовий продовжувати служити, однак не під командуванням ОСОБА_7 .

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині невизнання вини суд ставиться критично і оцінює їх як спосіб захисту, з огляду на наступне.

Не дивлячись на те , що обвинувачений ОСОБА_3 вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, суд вважає, що його вина в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду надав наступні покази. Він був призначений на службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Чи він відкомандирований чи переведений на службу в м.Тернопіль він не знає, ніхто йому не довів. Прибув у м.Тернопіль разом з іншими солдатами зі сходу.

15 червня 2014 року близько 11 год. він разом з солдатами ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 пішли в місто по сигарети. Підполковник ОСОБА_7 сказав їм бути за годину у частині. По дорозі за сигаретами вони познайомилися з дівчатами, пішли з ними гуляти, випили по пляшці пива. Коли повернулись в частину, приблизно між 16 год. та 17 год., зайшли на КПП, біля штабу стояв підполковник ОСОБА_7 разом з начальником штабу ОСОБА_12 , заступником політчастини, заступником начальника штабу, прізвища яких не пригадує, ОСОБА_13 , які почали їх ображати, погрожувати. Після чого повели на ВСП, потім посадили в ізолятор та оформили протокол.

Що стосується невиконання солдатом ОСОБА_3 наказів підполковника ОСОБА_7 може лише зазначити, що ОСОБА_3 не міг привести в порядок форму, зокрема пришити ґудзик, оскільки напередодні він пришив ґудзик, який зрізав з верхньої частини форми, на рукав, тому що там також не було ґудзика, а верх форми, біля горловини, не застібається.

Наказ №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» йому доводився в усній формі у кабінеті ст. лейтинанта ОСОБА_8 , а не офіційно перед строєм. Відомо, що таким же чином даний наказ був доведений і до відома солдата ОСОБА_3 , який даний наказ не виконав і залишився в частині.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 4 серпня 2014 року в військову частину приїхали майор ОСОБА_13 заступник начальника штабу та майор ОСОБА_12 начальник штабу. Вони прибули з метою довести особовому складу, який залишився в пункті постійної дислокації, наказ командира частини ОСОБА_14 №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» від 01.08.2014 року. До цього діяв наказ про залишення особового складу за місцем дислокації. Вони пошикували особовий склад, майор ОСОБА_12 перевірив наявність особового складу по списку і довів даний наказ.

На даному шикуванні солдата ОСОБА_3 не було, оскільки з кінці липня він перебував на лікуванні в наркодиспансері. 4 серпня 2014 року близько 12:30 год. він прибув з наркодиспансеру, зайшов до нього в кабінет, доповівши що він вилікувався. Після чого ОСОБА_8 довів йому наказ №62: показав листок з наказом, він з ним ознайомився. ОСОБА_3 по даному факту пояснив, що не хоче вибувати до батальйону, тому що в нього проблеми з командиром батальйону.

Наказ №62 від 01.08.2014 року був доведений солдатам ще 7 чи 8 серпня, а також 15 серпня перед медичним пунктом і тоді був присутній ОСОБА_15 також.

Що стосується конфлікту між підполковником ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_3 нічого зазначити не може, оскільки на той час не був його командиром. Однак, знає, що ОСОБА_3 сомовільно залишив військову частину, за що був закритий в кімнаті начальника штабу.

Відзначив, що ОСОБА_3 є адекватним, ввічливим солдатом, проте має залежність від алкоголю, за що затримувався органами військової служби та правопорядку.

Свідок ОСОБА_7 суду зазначив, що 15 червня 2014 року приблизно між 9 та 10 годинами ранку солдати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 самовільно залишили військову частину, командиром якої він являється. Повернулися в частину вони близько 18 години. По поверненню солдати поводили себе зухвало, неадекватно. Підполковник ОСОБА_7 солдату ОСОБА_3 віддав накази привести себе до порядку, слідувати в розташування і в військову службу правопорядку, на що той відмовився. Солдат ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено документально в Тернопільському наркодиспансері.

Наказ №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням», який виданий ним 01.08.2014 року, стосувався безпосередньо кожного військовослужбовця і ОСОБА_3 в тому числі, проте останній його не виконав.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що в червні 2014 року, точної дати він не пригадує, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину. Скільки часу він був відсутній не пам`ятає. По його поверненню командир частини ОСОБА_7 віддав солдату наказ про приведення свого зовнішнього вигляду в порядок, на що останній відмовив в агресивній формі. Свідками даного інциденту був ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , та інші, яких не пригадує.

Також, йому відомо, що наказ №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» доводився ОСОБА_3 до відома, оголошувався командиром на шикуванні. Чому солдат ОСОБА_3 відмовився його виконувати не знає.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 15 червня 2014 року близько 11:45 год. на шикуванні батальйону військового складу було виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 .. Пошуки навколо території не дали результату, а в 16:15 год. ОСОБА_3 прибув до військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з ним, той поводив себе неадекватно, мав неохайний зовнішній вигляд, відмовився виконувати накази командира ОСОБА_7 про приведення зовнішнього вигляду в порядок, слідування до військової служби правопорядку та підрозділ. Після тривалих перемовин, ОСОБА_3 був проведений до військової служби правопорядку.

Наказ №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» доводився до відома всього особового складу батальйону, а про причини відмови ОСОБА_3 його виконувати нічого зазначити не може.

Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаним в судовому засіданні повідомив, що очевидцем повернення солдатів з міста до частини не був, тому нічого з цього приводу зазначити не може. Однак він залучався до варти, а тому бачив як ОСОБА_3 та ОСОБА_9 тримали в маленькій кімнаті, де було одне ліжко на якому солдати спали, курити їм не давали, під конвоєм водили в столову. Солдати були тверезими.

Щодо доведення до відому солдат наказу №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» зазначив, що приїхав заступник командира начальника штабу, построїв особовий склад в одну шеренгу та зачитав його з листочка. Наказ стосувався всіх. ОСОБА_3 він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 15 червня 2014 року він разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 пішли до міста по цигарки з дозволу підполковника ОСОБА_7 .. Також вирішили прогулятися, випили по бокалу пива. Повернулись вони до військової частини близько 16:30 год., де їх зустрів підполковник ОСОБА_7 , майор ОСОБА_17 та ОСОБА_12 ..

Підполковником ОСОБА_7 було віддано солдату ОСОБА_3 наказ застебнути пояс на кителі та пришити ґудзика, проте ОСОБА_3 не міг пришити ґудзика оскільки не мав ниток. Нитки йому дали хлопці на наступний день і солдат пришив ґудзика. Також підполковником було віддано наказ прослідувати в розташування казарми і він бачив як ОСОБА_3 пішов до казарми, де підполковник ОСОБА_7 віддав ОСОБА_3 наказ прослідувати в розташування військової служби правопорядку, що той і зробив.

Чи доводився наказ №62 «Про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням» до відома ОСОБА_3 він не знає, проте той його не виконав. Щодо написання останнім заяви у військову прокуратуру також не володіє інформацією.

Свідок ОСОБА_13 суду надав показання, аналогічні за змістом з показаннями ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що йому відомо, що солдат ОСОБА_3 вчинив непокору щодо виконання наказів командира батальйону ОСОБА_7 .. А саме, відмовився виконувати накази командира про приведення форми одягу в порядок, слідувати в розташування військової частини, слідувати в розташування ВСП. Солдат ОСОБА_3 не діяв згідно статуту, при чому поводив себе зухвало та перебував у нетверезому стані.

Щодо виконання наказу №62 від 01.08.2014 р. зазначив, що даний наказ він віддав особисто усно особовому складу військовослужбовцям, які були вишикувані в районі медичної частини за його дорученням ОСОБА_8 . Військовослужбовці, почувши своє прізвище відповідали «я», у разі відсутності когось старший відповідав про причину його відсутності. Зачитавши даний наказ та прикінцеві положення, він віддав наказ заступнику командира батальйону (на той час ОСОБА_8 ) про ознайомлення всі відсутніх з наказом за допомогою технічних пристроїв. Солдат ОСОБА_3 був у списку, а тому мав вибути, чого не виконав.

ОСОБА_3 може охарактеризувати з негативної сторони. Солдат постійно порушує військову дисципліну, вживає алкогольні напої та неодноразово замічався у непристойних дійствах.

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих правопорушень доводиться і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

· матеріалами службового розслідування про відмову рядовим ОСОБА_3 від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 про вибуття в район виконання завдань за призначенням від 20 серпня 2014 року проведеного комісією в складі головуючого ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ;

· рапортами старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 14 серпня 2014 року в відповідно до яких станом на 14 серпня 2014 року залишається в ПДД особовий склад в тому числі ОСОБА_3

· світлокопією списку доведення вимог наказу командира військової частини польової пошти від 1 серпня 2014 року №62, де є графа з вказаним прізвищем ОСОБА_3 , навпроти якого наявний підпис;

· світлокопією звернення ОСОБА_3 від 7 серпня 2014 року на ім`я Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у військовій сфері про відмову вибувати в район дислокації;

· світлокопією витягу з наказу №62 від 1 серпня 2014 року про вибуття особового складу, що залишився в пункті постійної дислокації в район виконання завдань за призначенням, відповідно до якого командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 військовослужбовцям, в тому числі і ОСОБА_3 віддано наказ прибути в район виконання завдань за призначенням 10 серпня 2014 року;

· довідкою головного лікаря Тернопільського обласного наркологічного диспансеру від 25 вересня 2014 року відповідно до якого ОСОБА_3 15 червня 2014 року відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та світлокопією журналу про відмову від проведення оглядів на стан сп`яніння, в якому зазначено прізвище ОСОБА_3 за №193 від 15 червня 2014 року;

· витягом з наказу №24 від 7 червня 2014 року рядового ОСОБА_3 призначено наказом Командуючого військами ОК «Північ» на посаду стрільця помічника гранатометчика з відділення охорони з взводу охорони 2 роти батальйону територіальної оборони;

· витяг з наказу від 25 травня 2014 року №12 відповідно до якого ОСОБА_7 приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 ;

· роздруківкою матеріалів ЗМІ під назвою «П`яні солдати в Тернополі справляли потребу де-небудь і лаялися» від 16 червня 2014 року».

Таким чином, з врахуванням показань свідків, інших досліджених доказів, які є взаємоузгодженими, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 402 КК України, як відкрита відмова виконати наказ начальника, тобто непокора.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, обставини, які обтяжують його покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину повторно, рецидив злочинів, а тому приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання саме у вигляді позбавлення волі, оскільки інший вид покарання не забезпечить його виправлення та перевиховання.

З врахуванням обставимн, які пом`якшують покарання, до яких суд відносить часткове визнання вини та наявність на утриманні малолітньої дитини, суд не вбачає необхідності визначати ОСОБА_3 максимальний строк покарання, передаченого санкцією статті обвинувачення.

З врахуванням винесення вироку та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду, визначивши йому розмір застави в сумі 10 000 грн.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 21 січня 2015 року.

Речові докази, а саме протокол ЛВТ №8 відносно ОСОБА_3 , , звренення ОСОБА_3 від 7 серпня 2014 року, копію «Списку доведення вимог наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 1 серпня 2014 року №62», рапорти старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 14 серпня 2014 року за вхідним №3918 та №3918/1 необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону ОСОБА_5 здати військовий квиток ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України , суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень для внесення на депозитний рахунок Управління ТУ ДСА України у Тернопільській області (р/р 0474, МФО 838012, Ідентифікаційний код 26198838, Банк Одержувача: ГУДКСУ у Тернопільській області).

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: не відлучатися із м. Славута Хмельницької області, в якому він зареєстрований, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; з`являтися за першою вимогою до суду. Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії запобіжного заходу встановити до 00 год. 00 хв. 17 березня 2015 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 21 січня 2015 року.

Речові докази, а саме протокол ЛВТ №8 відносно ОСОБА_3 , звренення ОСОБА_3 від 7 серпня 2014 року, копію «Списку доведення вимог наказу командира війсьвої частини польова пошта НОМЕР_1 від 1 серпня 2014 року №62», рапорти старшого лейтенанта ОСОБА_8 від 14 серпня 2014 року за вхідним №3918 та №3918/1 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Зобов`язати заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону ОСОБА_5 здати військовий квиток ОСОБА_3 до Тернопільського обласного військкомісаріату.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1