Справа №: 1-142/2011
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Пулика В.В.,

з участю:секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Площанської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

06 травня 2011 року близько 11 години ОСОБА_2 з метою заволодіння чужим майном шляхом відкривання замка вхідних дверей проник в будинок ОСОБА_3, який розташований в селі Кропивник по вул.Потоки,21 Долинського району Івано-Франківської області, звідки таємно викрав вісім чавунних вогнетривких кухонних блях вартістю 50 гривень кожна, заподіявши потерпілому ОСОБА_3 майнових збитків на загальну суму 400 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що по сусідству з ним знаходиться одноповерховий дерев'яний будинок, в якому на протязі 2011 року ніхто не проживає, оскільки його власники: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на повному державному утриманні і постійно проживають в будинку для перестарілих в селі Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області. За вищевказаним будинком доглядає родичка останніх - ОСОБА_5.

Знаючи, що у вказаному будинку ніхто не проживає, він вирішив проникнути в приміщення будинку і викрасти звідти побутовий металобрухт, здати останній на пункт металобрухту і отримати гроші.

З цією метою 06.05.2011 року близько 11 години він пішов на подвір'я будинку ОСОБА_3, підійшов до дерев'яних вхідних дверей, які були не зачинені на дверний замок, зняв металеву завісу і зайшов в приміщення будинку, де побачив на двох кімнатних печах чавунні вогнетривкі металеві бляхи, які зняв і в синтетичному мішку виніс на вулицю.

Викрадене здав на пункт металобрухту, отримав за це 70 гривень, які потратив на власні потреби.

Відшкодував завдані злочином збитки, кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнає свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілого та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у вчиненні злочину, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, добровільно відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, останній просить суворо не карати підсудного.

Щире каяття підсудного, активне сприяння ним розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які помякшують покарання підсудного; обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, обставин, які помякшують покарання підсудного та його особи: він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним, позитивно характеризуються за місцем проживання, потерпілий просить суворо не карати підсудного, суд вважає за необхідним призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч.3 ст.185 КК України та з застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.323,324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України, та покарати позбавленням волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2 підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: