Справа № 149/4252/13-к
Провадження №11-кп/772/53/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000547 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні зі змінами ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2014 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Хмільник,

Вінницької області,

українки, громадянки України,

зареєстрованої та проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

непрацюючої, розлученої, раніше несудимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 ;

ОСОБА_10

обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Прокурор який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 до початку апеляційного розгляду подав зміни до апеляційної скарги, просив вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2014 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КПК України через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до Хмільницького міськрайонного суду в іншому складі суду.

Обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2014 року та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2014 року ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення наступного.

В січні місяці 2012 року в м. Хмільнику, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , що виразилось у обіцянці вкладення її коштів у фінансову структуру та отримання відповідних дивідендів, заволоділа коштами останньої у сумі 5000 грн. та на даний час грошові кошти не повернула.
Повторно в березні 2012 року в м. Хмільник, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_12 , що виразилось у обіцянці вкладення його коштів у фінансову структуру та отримання дивідендів від вкладів, заволоділа коштами останнього в сумі 50000 грн. та на даний час грошові кошти не повернула.
Крім того, в березні 2012 року, в м. Хмільник ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_13 , що виразилось у обіцянці вкладення її коштів у відповідну фінансову структуру та отримання дивідендів, заволоділа коштами останньої у сумі 30000 грн. та на даний час грошові кошти не повернула.
Повторно, в березні 2012 року в м. Хмільник ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_14 , що виразилось у обіцянці вкладення коштів у фінансову структуру та отримання дивідендів, заволоділа коштами останньої у сумі 10000 грн. та на даний час їх не повернула.
А також, в березні 2012 року в м. Хмільник, Квік.О.А., зловживаючи довірою ОСОБА_15 , що виразилось у обіцянці вкладення коштів та отримання дивідендів від вкладених грошей, заволоділа коштами останньої у сумі 15000 грн. та на даний час їх не повернула.
Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 вимоги, викладені у змінах до апеляційної скарги мотивував тим, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_7 є неконкретизованим, оскільки в судовому засіданні не встановлено про направленість умислу дій та можливість розпорядитися коштами, які отримала ОСОБА_7 та в частині незаконної вказівки на повторність і затвердження епізоду обвинувачення, а також істотно порушено вимоги КПК України, не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки обвинуваченої, перед початком судового слідства не роз`яснено права та обов`язки учасникам процесу.

Обвинувачена ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги мотивувала тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом взято до уваги вибірково пояснення потерпілих, свідків, безпідставно прийнято як доказ ксерокопію квитанції № 21 від 20.03.2012 року, не враховано правові наслідки участі у фінансовій піраміді, зокрема те, що в рамках українського законодавства наслідки участі у фінансовій піраміді вирішуються виключно в порядку цивільного судочинства у відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, не прийнято та не враховано судом те, що ОСОБА_7 також є потерпілою від діяльності фінансової піраміди.

Обвинувачена ОСОБА_7 вважає, що недоведено, що вона вчинила обман чи зловживання довірою стосовно потерпілих, чи отримала від них грошові кошти, вона як і потерпілі є учасником фінансової піраміди «МММ-2011», тому, в її діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу зі змінами прокурора, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які просили закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення згідно ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.
Стаття 345 КПК України визначає обов`язок судового розпорядника роздати особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені КПК України.

Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їхні права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

В порушення зазначених вимог пам`ятки про права та обов`язки учасникам судового розгляду належним чином вручено не було, про що свідчать пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які містяться у матеріалах, незважаючи на те, що мають бути роздані та в подальшому зберігатися у вказаних осіб, оскільки в них визначені КПК України права та обов`язки, які вони мають у кримінальному провадженні в суді першої інстанції (т.1 а.с.24-29, 40-46, 182-189, 229-229а).
Крім того, згідно журналу судового засідання перед початком судового розгляду не з`ясовано чи зрозумілі права та обов`язки обвинуваченій, іншим особам, не роз`яснено їх.
Таким чином, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 20 КПК України фактично позбавлено обвинувачену реалізовувати особисто весь обсяг прав, наданих їй законом, оскільки захисники, які беруть участь у кримінальному провадженні, надаючи правову допомогу і сприяючи у здійсненні її прав, не замінюють її.
Відсутні дані в матеріалах провадження про те, що пам`ятку про права та обов`язки було надано захисникам.
За таких обставин, суд вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 22 КПК України та позбавлено учасників кримінального провадження можливості реалізувати їхні процесуальні права з метою ефективного виконання на засадах змагальності функцій обвинувачення та захисту.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є згідно ст. 412 КПК України істотними, оскільки перешкодили суду першої інстанції повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, зокрема встановити направленість умислу дій ОСОБА_7 , можливість розпорядитися коштами, які вона отримала, законність вказівки щодо повторності, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам встановленим КПК України.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому вимоги обвинуваченої щодо недоведеності обвинувачення задоволенню не підлягають.
При новому розгляді суду першої інстанції слід усунути виявлені порушення кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задоволити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2014 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області в іншому складі суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом :