Справа № 591/3168/14-к Провадження № 1-кс/591/484/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання прокурора скасувати постанову оперуповноваженого Ковпаківського МВ СМУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи,
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та зобов`язання скасувати постанову оперуповноваженого Ковпаківського МВ СМУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року, про відмову в порушенні кримінальної справи, яку підтримав та мотивував тим, що 08 квітня 2014 року з заявою про вчинений злочин і вимогою про скасування наведеної постанови він звернувся до органів прокуратури. Оскільки відомості по його заяві до ЄРДР внесені не були, а оскаржувану постанову не скасовано, просив суд зобов`язати прокурора внести відомості до ЄРДР по його заяві про вчинені на його думку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочини, передбачені ч. 2 ст. 400, ч. 1 ст. 442 КК України та зобов`язати прокурора скасувати наведену постанову про закриття провадження.
Прокурор вимоги скаржника не визнав, мотивуючи це їх необґрунтованістю, надав суду матеріали за заявою ОСОБА_3 та звернув увагу суду на те, що заява ОСОБА_3 є необґрунтованою і не містить посилання на достатні обставини про вчинення злочину, а отже не містить достатніх даних для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що 29 квітня 2014 року з Генеральної прокуратури України направлено до прокуратури Сумської області за належністю звернення заявника, в якому останній просив внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_6 за ознаками ч. 2 ст. 400 та ч. 1 ст. 442 КК України, а також просив прокурора скасувати (дослівно) незаконну постанову слідчого ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року.
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокурора відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята в прокуратурі Сумської області та зареєстрована в цій установі.
Також сторони не заперечували тих обставин, що відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, як і не було скасовано прокурором наведеної постанови, стосовно чого скаржнику було направлено повідомлення від 21 травня 2014 року № 04/2/5-411-07.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Ця вимога передбачена і п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до ЄРДР.
Аналізуючи наведені норми, суд приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
З дослідженої судом заяви ОСОБА_3 вбачається те, що в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінального правопорушення як такого, тим більше, в контексті норм ст. 400 та ст. 442 КК України, на які посилається заявник.
Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за ст.ст. 400, 442 КК України, і є фактичною незгодою ОСОБА_3 з кваліфікацією дій ОСОБА_6 , розгляд кримінальної справи відносно якої триває.
Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду, прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР, а тому його скарга в цій частині не підлягає задоволенню.
Що стосується оскарження дій прокурора, пов`язаних з нескасуванням постанови ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року, то в цій частині скарга також не може бути задоволена з огляду на наступне.
Ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, що можуть бути оскаржені до слідчого судді. Нескасування прокурором постанов органу досудового розслідування (як і відмова прокурора у вчиненні таких дій) та зобов`язання прокурора їх скасувати, в контексті ст. 303 КПК України, не може бути предметом оскарження до слідчого судді, тому в цій частині скарга також задоволенню не підлягає.
Відмовляючи в задоволенні скарги в цій частині, суд виходить і з того, що скаржник своєю заявою фактично намагається скасувати процесуальне рішення винесене в порядку КПК України 1960 року про відмову в порушенні кримінальної справи від 26 жовтня 2010 року, яка вже ним оскаржувалась до суду і законність винесеної постанови перевірена Ковпаківським районним судом м. Суми та Апеляційним судом Сумської області (ухвала апеляційної інстанції від 01 лютого 2011 року).
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення заявника та наданих сторонами матеріалів, а інші вимоги заявника в контексті ст. 303 КПК України знаходяться поза межами компетенції слідчого судді.
Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР та наявності передбачених законом підстав для зобов`язання прокурора скасувати постанову, а тому скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не скасуванні постанови ОСОБА_5 від 26 жовтня 2010 року, по заяві скаржника від 18 квітня 2014 року (відповідь прокурора № 04/2/5-411-07 від 21 травня 2014 року), відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1