В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-39/10

28.01.2009 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Євстаф»євої Т.А., при секретарі Білоус Т.М., з участю прокурора Кулик О.В., потерпілого ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Бердичеві справу по обвинуваченню ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Ворошилов Приморського краю, Росія,

проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

кв. 51, росіянин, громадянин України, освіта вища

одружений, працює в ТОВ «Лада-сервіс»,

не судимий,

за ч.1 ст. 140 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу головного лікаря обласного госпіталю для ветеранів війни Житомирської обласної Ради, підсудний ОСОБА_2 з 03.12.2001 року по 21.04.2008 року був призначений та працював на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення.

Згідно посадової інструкції лікаря-хірурга відділення стаціонару, затвердженої 02.02.2007 року головним лікарем госпіталю на ОСОБА_2 були покладені наступні обов»язки:

· забезпечення належного рівня обстеження і лікування хворих;

· щоденно проводити огляд хворих, відмічаючи основні зміни в їх стані за минулу добу в щоденниках і в залежності від цього коректувати необхідні заходи по лікуванню та догляду за хворими;

· при необхідності консультувати хворих свого профілю в інших відділеннях;

· якщо немає можливості дослідження або лікування, він повинен залучити другого лікаря, який має такі можливості.

Згідно ст..ст. 34, 78 Закону України «Основи законодавства України

про охорону здоров»я» № 2801-ХП від 19.11.1992 року, ОСОБА_2 був зобов»язаний своєчасно і кваліфіковано провести обстеження та лікування пацієнта.

Проте ОСОБА_2, працюючи на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення госпіталя, неналежно виконуючи свої професійні обов»язки, внаслідок недбалого до них ставлення, допустив настання тяжких наслідків для хворого за наступних обставин. З 19.11.2007 року по 03.12.2007 року на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні госпіталю знаходилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3. Її лікуючим лікарем був призначений підсудний..

При поступленні на лікування в госпіталь із захворюванням нижніх кінцівок в ОСОБА_3 були явно виражені ознаки захворювання серця, а саме: скарги ОСОБА_3 на болі в серці, вік хворої, високий артеріальний тиск, характер захворювання нижніх кінцівок у вигляді облітеруючого атеросклерозу судин нижніх кінцівок з оклюзією стегнево-підколінних сегментів дані електрокардіограми - зміни на ЕКГ від 20.11.2007 року.

Незважаючи на це, ОСОБА_2, внаслідок недбалого відношення до своїх професійних обов»язків, при призначенні обстеження та лікування ОСОБА_3 акцентував увагу лише на локальний статус захворювання ОСОБА_3, тобто на захворювання нижніх кінцівок та взагалі не приділив увагу соматичному стану здоров»я ОСОБА_3, а саме захворюванню внутрішніх органів серця. При цьому ОСОБА_2 не була призначена та проведена консультація ОСОБА_3 у лікаря-терапевта або лікаря-кардіолога, що призвело до неадекватного лікування хворої при даному захворюванні.

Поряд з цим, внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_2 до своїх професійних обов»язків, в порушення наказу Міністерства охорони здоров»я № 258 від 03.07.2001 року про затвердження інструкцій щодо замовлення форм первинної медичної документації лікувально-профілактичних закладів, лікар проводить щоденні записи в формі № 003/0 про стан здоров»я та лікування хворого, протягом всього часу знаходження ОСОБА_3 на лікуванні в хірургічному відділенні госпіталя ОСОБА_2 не оглядав її щодня та не проводив щоденні записи в формі № 003/0, а саме медичній карті № 4104 стаціонарного хворого ОСОБА_3, про стан її здоров»я та лікування.

Таким чином, внаслідок недбалого ставлення лікаря-хірурга ОСОБА_2 до своїх професійних обов»язків, що виразились в поверхневому обстеженні ОСОБА_3, ігноруванні явних ознак захворювання серця хворої, не призначені консультації у лікаря-терапевта чи лікаря-кардіолога, не проведення коректування лікування та відповідно проведення неадекватного лікування ОСОБА_3 відповідно до її захворювання серця, 03.12.2007 року о 23 год. 15 хв. в палаті № 502 хірургічного відділення госпіталю ОСОБА_3 померла.

Згідно протоколу патологоанатомічного дослідження № 218 трупа ОСОБА_3 від 04.12.2007 року причиною смерті ОСОБА_3 явився перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився гострою серцево-судинною недостатністю.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 11 від 21.01.2009 року, причиною смерті ОСОБА_3 явився перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився гострою серцево-судинною недостатністю. Дане захворювання не було діагностовано в хірургічному відділенні госпіталю. Проведення ОСОБА_3 обстеження не було повним, так як вона не була оглянута лікарем-кардіологом. Зміни, які спостерігались у хворої, можна віднести до перенесеного в минулому інфаркту міокарда з внутрішньо-муральним розташуванням його в міокарді. Враховуючи скарги ОСОБА_3 на болі в серці, характер захворювання її нижніх кінцівок, дані електрокардіограми, лікарю необхідно було призначити препарати для зняття больового синдрому і призначити консультацію кардіолога або терапевта, що не було зроблено. При призначенні необхідного адекватного лікування ОСОБА_3, ускладення перенесеного в минулому інфаркту міокарда і смерть її могла не наступити, вірогідність того, що життя ОСОБА_3 було б врятовано, була значною.

Під час судового слідства підсудний свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав і дав наступні показання. Хвора ОСОБА_3 дійсно поступила в хірургічне відділення 19.11.2007 року, лікуючим лікарем був призначений він, скаржилась на сильні болі в правій стопі, говорила про біль в серці. Ним було призначене відповідне лікування. В подальшому хвора на біль в серці не скаржилась, їй робилась електрокардіограма, патології серйозної не було, інакше б кардіолог його повідомив про це.

Також підсудний поясним, що один раз в неділю проводився обхід і хвора на обході лікарів не скаржилась, ніяких претензій у неї не було.

03.12.2007 року ОСОБА_3 поскаржилась на віддишу, тоді він назначив консультацію їй у кардіолога. Але 03.12.2007 року о 23 год. у хворої ОСОБА_3 стався гіпертонічний криз, піднявся артеріальний тиск, медсестра ввела їй ліки.

В цей час, черговим лікарем була лікар-дієтолог, яка після наданої медичної допомоги медсестрою, ввела хворій ОСОБА_3 дібазол і це була рокова помилка лікаря, після нього почав сильно падати тиск в ОСОБА_3, в результаті у хворої виникла серцева недостатність і наступила смерть.

Проте цей факт не зафіксовано у матеріалах перевірки.

Підсудний зазначив, що його вина лише в тому, що він відклав консультацію лікаря-кардіолога, а допомога хворій ОСОБА_3 не була надана в повному обсязі, саме черговим лікарем.

Незважаючи на те, що підсудний вину не визнає, його вина в інкримінованому йому злочині стверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_1, який суду показав, що хвора ОСОБА_3 це його мати. Коли вона поступила в госпіталь, то спочатку була задоволена лікуванням, відношенням та умовами. ЇЇ лікуючий лікар був хірург ОСОБА_2 Потім здоров»я в матері погіршало, з»явилась задуха при ходьбі, вона просила, щоб покликали її лікуючого лікаря, проте ОСОБА_2 останні дні взагалі не з»являвся в палату до неї та інших хворих. Мати задихалась і померла 03.12.2007 року, хоча її могли врятувати. При патологоанатомічному дослідженні в легенях його матері була виявлена велика кількість рідини.

Свідченням ОСОБА_4, який суду показав що він працює на посаді судово-медичного експерта, проводив комісійну судово-медичну експертизу по медичних документах за фактом смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засідання підтвердив висновок комісійної судово-медичної експертизи № 11 від 21.01.2009 року і пояснив, що причиною смерті ОСОБА_3 явився перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився гострою серцево-судинною недостатністю. ОСОБА_3 була кардіологічною хворою. Дане захворювання не було діагностовано в хірургічному відділенні госпіталю, і не було лікуючим лікарем призначено адекватне лікування, а саме при лікуванні захворювання серця, можна було запобігти настання смерті хворої ОСОБА_3

ОСОБА_3 відразу при поступленні в госпіталь, пред»явила ОСОБА_2 скарги на болі в серці, у неї був високий артеріальний тиск, характер захворювання нижніх кінцівок також вказував на захворювання серця. Всі ці зміни у сукупності із скаргами ОСОБА_3 на болі в серці, а також з урахуванням розшифровки електрокардіограми ОСОБА_3, що була проведена 20.11.2007 року, зобов»язували лікаря ОСОБА_2 прийняти міри для встановлення їх причин, а саме призначити консультанта ОСОБА_3 у лікаря-кардіолога, чого підсудний не зробив.

Свідченням ОСОБА_5, який суду показав, що він займає посаду заступника начальника відділу державної служби і кадрової роботи управління охорони здоров»я. Він проводив перевірку за фактом смерті ОСОБА_3, в ході якої головним терапевтом управління охорони здоров»я було виявлено, що лікуючий лікар ОСОБА_2 проводив локальне обстеження та лікування судинної патології нижніх кінцівок без огляду та консультації лікарів терапевта та кардіолога хворої ОСОБА_3, яка мала складну супутню соматичну патологію. Лікуючий лікар ОСОБА_2 зобов»язаний був запросити на консультацію лікаря терапевта чи кардіолога, проте підсудний цього не зробив, що в результаті призвело до смерті ОСОБА_3 03.12.2007 року. Відповідно, при належному лікуванні хворої, вона могла б ще прожити.

Свідченням ОСОБА_6, який суду показав, що він працює кардіологом в госпіталі. На той час, коли померла хвора ОСОБА_3 він займав посаду заступника головного лікаря госпіталя, проводилось розслідування причини смерті останньої. Було встановлено, що лікуючий лікар ОСОБА_2 не дивився хворої та не призначив відповідне лікування, хоча зобов»язаний був щодня її відвідувати, оглядати, призначати та корегувати її лікування.

Свідченням ОСОБА_7, яка суду показала, що вона працює в госпіталі на посаді медичної сестри. 03.12.2007 року, під час її чергування в 23 год., до неї звернулась хвора ОСОБА_3, скаржилась на болі в серці. Змірявши їй артеріальний тиск, вона викликала чергового лікаря, а також вколола хворій магнезію та дала пігулку для пониження тиску. Черговий лікар ОСОБА_8 відразу прийшла в палату, ще для пониження тиску поставила крапельницю. Проте ОСОБА_3 ставало все гірше, тиск продовжував знижуватись, перестав прощупуватись пульс. О 23 год. 15 хв. хвора ОСОБА_3 померла.

Свідченням ОСОБА_8, яка суду показала, що 03.12.2007 року вона була черговим лікарем в госпіталі, в нічну зміну. О 23 год. до неї звернулась медсестра ОСОБА_9 та повідомила, що хворій ОСОБА_3 погіршало, піднявся артеріальний тиск, наступив гіпертонічний криз. Медсестра ввела магнезію хворій та дала таблетку для пониження тиску. Тоді вона, ОСОБА_8, поставила хворій ОСОБА_3 крапельницю з дібазолом, але хворій ставало гірше, реанімаційні заходи не допомогли і ОСОБА_3 о 23 год. 15 хв. померла.

Свідченням ОСОБА_10, яка суду показала, що працює в госпіталі на посаді завідуючої поліклінічним відділенням. 19.11.2007 року вона оглядала хвору ОСОБА_3, встановила попередній діагноз захворювання нижніх кінцівок та поклала в хірургічне відділення. На протязі 3-х днів хвора повинна бути обстежена лікуючим лікарем, який і повинен був поставити клінічний діагноз, викликати необхідних лікарів-спеціалістів.

Свідченням ОСОБА_11, яка суду показала, що вона є головним терапевтом Управління охорони здоров»я в Житомирській області, наряду з іншими спеціалістами-лікарями проводила комісійну експертизу за матеріалами справи, по факту смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Висновок даної експертизи підтверджується і в судовому засідання. Основною причиною смерті хворої ОСОБА_3 явився перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився серцево-судинною недостатністю. Дане захворювання не було діагностовано в відділенні. ОСОБА_3 перш за все була кардіологічною хворою. І при призначенні необхідного адекватного лікування хворої, смерть її могла і не наступити, вірогідність того, що життя її було б врятовано, була значною.

Також вина підсудного стверджується і матеріалами справи.

Заявою ОСОБА_1 до прокуратури м. Бердичева з приводу невиконання своїх професійних обов»язків лікуючим лікарем ОСОБА_2, що призвело до смерті ОСОБА_3 03.12.2007р.

(а.с. 4-5)

Лікарським свідоцтвом про смерть від 04.12.2007 року, згідно якого, причиною смерті ОСОБА_3, яка померла 03.12.2007 року є перенесений в минулому інфаркт міокарда.

(а.с. 6)

Індивідуальною картою амбулаторного хворого ОСОБА_12В. та медичною картою № 4104 стаціонарного хворого ОСОБА_3

(а.с. 51)

Протоколом патологоанатомічного дослідження № 218 від 04.12.2007 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_3 під час розтину виявлено ішемічну хворобу серця. Причина смерті ОСОБА_3 і перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився гострою серцево-судинною недостатністю.

(а.с. 51)

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 11 від 21.01.2009 року, який підтверджує, що причиною смерті ОСОБА_3 явився перенесений в минулому інфаркт міокарду, який ускладнився гострою серцево-судинною недостатністю. При призначенні необхідного адекватного лікування, смерть ОСОБА_3 могла не наступити.

(а.с. 32-35)

Повідомленням Житомирської обласної державної адміністрації Управління охорони здоров»я № 1522/03-11 від 19.03.2008 року про результати проведеної ними перевірки за фактом смерті ОСОБА_3 З даного повідомлення вбачається, що при аналізі медичної документації встановлено, що лікуючий лікар-хірург ОСОБА_2 під час лікування акцентує увагу виключно на локальному статусі захворювання, а об»єктивному соматичному статусу не приділяє належної уваги і в результаті не проводиться відповідне лікування наявної у хворої ОСОБА_3 супутньої патології.

(а.с. 8-9)

Довідкою комісії Житомирської обласної державної адміністрації Управління охорони здоров»я, про результати розгляду скарги ОСОБА_1, з якої видно, що виявлені недоліки: хвора ОСОБА_3 в госпіталі не оглядається ні терапевтом, ні кардіологом. Лікуючий лікар акцентував увагу виключно на локальному статусі, соматичний статус описувався формально. Хвора ОСОБА_3 підсудним, як лікуючим лікарем не оглядалась щодня.

(а.с. 126-127)

Витягами з наказів №№ 124, 2, 50-к відповідно 29.11.2001р., 04.01.2002року, 16.04.2008 про призначення ОСОБА_2 на посаду лікаря-хірурга та про його звільнення з даної посади.

(а.с. 40-42)

Копією трудової книжки ОСОБА_2

(а.с. 142-143)

Посадовою інструкцією лікаря-хірурга відділення стаціонару, що затверджена головним лікарем госпіталю від 02.02.2007 року.

(а.с. 43-45)

Графіками чергувань лікарів по обласному госпіталю для ветеранів війни на листопад та грудень 2007 року.

(а.с. 48-49)

Наказами Житомирської обласної державної адміністрації Управління охорони здоров»я № 145 від 18.03.2008 року та головного лікаря обласного госпіталю для ветеранів війни Житомирської обласної Ради № 25-ОД від 31.03.2008 року, якими лікаря ОСОБА_2 за неналежне виконання службових обов»язків, пов»язаних із лікуванням хворої ОСОБА_3, було направлено на засідання атестаційної комісії управління охорони здоров»я облдержадміністрації.

(а.с. 122-125)

Наказом Міністерства охорони здоров»я № 258 від 03.07.2001 року про застосування типових інструкцій щодо заповнення форм первинної медичної документації лікувально-профілактичних закладів. Згідно даного наказу лікар ОСОБА_2 зобов»язаний був щоденно проводити огляд хворого та проводити щоденні записи в формах № 003/0 про стан здоров»я та лікування хворого.

(а.с. 235-236)

До показів свідків ОСОБА_13 головного лікаря госпіталя та ОСОБА_14 завідуючого хірургічним відділенням госпіталя, які суду показали, що немає підстав обвинувачувати ОСОБА_2 в службовому недбальстві при лікуванні хворої ОСОБА_3, характеризують його позитивно, суд відноситься критично, бо в матеріалах кримінальної справи є характеристика на підсудного з місця роботи, де зазначено, що він до функціональних обов»язків відносився не завжди серйозно, має низький професійний рівень хірурга, наказом головного лікаря госпіталя підсудного було направлено на засідання атестаційної комісії управління охорони здоров»я облдержадміністрації.

Оцінюючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії підсудного, що виразились в неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов»язків, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, за ч. 1 ст. 140 КК України.

Визначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом»якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв злочин невеликої тяжкості, вину не визнає, характеризується за місцем роботи посередньо, за місцем проживання позитивно.

Обставин, що обтяжують чи пом»якшують покарання судом не встановлено.

З врахуванням всіх зазначених обставин, даних про особу підсудного, суд вважає за необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення права займатися лікарською діяльністю.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 1 ст. 140 КК України і позбавити його права займатися лікарською діяльністю строком на 4 роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі: індивідуальна карта амбулаторного хворого ОСОБА_3 на 98 аркушах, медична карта № 4104 стаціонарного хворого ОСОБА_3 на 33 аркушах, протокол патологоанатомічного дослідження № 218 від 04.12.2007 року на 4 аркушах, повернути обласному госпіталю для ветеранів війни Житомирської обласної Ради.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: підпис

Згідно: суддя