АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/312/2012 Номер провадження 10/1690/312/2012Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Герасименко В.М.

Суддів Мілаша С.П., Голубенко Н.В.

за участю прокурора Яроцького Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2012 року.

Цією постановою скаргу ОСОБА_2 про визнання незаконними дій в.о. начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3, зобовязання прокурора провести перевірку заяви в порядку ст.97 КПК України та прийняття процесуального рішення залишено без задоволення.

Підставами для прийняття такого рішення став висновок суду про те, що скарга ОСОБА_2 не може розглядатися судом, як скарга на дії прокурора в звязку з розслідуванням кримінальної справи, яка підлягає оскарженню в порядку ст..236 КПК України та зазначена скарга не може бути розглянута в порядку ст.95 КПК України, як повідомлення про окремий злочин. Відповідно, заява ОСОБА_2 від 19 липня 2011 року розглянута в.о. начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» в установлений законом термін.

В апеляції ОСОБА_2 прохає постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 16.03.2012 року скасувати та повернути матеріали за його скаргою на новий судовий розгляд з огляду на те, що суд безпідставно, всупереч прийнятого Конституційним судом України рішення від 14.12.2011 року, відмовив в задоволенні його скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора про залишення апеляції без задоволення, а постанови суду без зміни, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно з вимогами частин першої та другої статті 3 Кримінально-процесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Завданнями кримінального-судочинства відповідно до ст.2 КПК України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Отже, кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального-процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України Положення статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України в аспекті конституційного звернення і конституційного подання та в системному звязку з положеннями частини другої _статті 55 Конституції України, частини третьої статті 110, _частини пятої статті 234, частини другої статті 236 _Кримінально-процесуального кодексу України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти так, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності субєктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 19.07.2011 року звернувся до прокуратури Полтавської області із заявою про порушення кримінальної справи стосовно прокурора Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_6, помічника прокурора Кобеляцького району Климанова А.О. за ст.ст.358,364, 365, 366 КК України; відносно слідчого прокуратури Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_7 за ст.ст.364, 365, 366, 382 КК України; відносно працівників Кобеляцького РО ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст.ст.358,364, 365, 366 КК України.

Норми КПК України, а саме ст. 97 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані приймати заяви, повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню.

По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень:

1)порушити кримінальну справу;

2)відмовити в порушені кримінальної справ;

3)направити заяву або повідомлення за належністю.

В.о. начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 від 26.08.2011 року було не виконано вказані вимоги Закону.

У відповідь на заяву про порушення кримінальної справи ОСОБА_5 було направлено повідомлення про те, що підстави для вжиття заходів реагування до працівників прокуратури відсутні.

Проте, у чинному кримінально-процесуальному кодексі України не передбачено прийняття прокурором такого процесуального рішення за заявою про вчинений злочин.

З огляду на наведене вбачається, що по заяві ОСОБА_5 про порушення кримінальної справи стосовно прокурора, помічника прокурора, слідчого прокуратури Кобеляцького району та працівників Кобеляцького РО ГУМВС України в Полтавській області не прийнято рішення, передбаченого вимогами ст.97 КПК України.

Отже, колегія судів погоджується з доводами ОСОБА_5 про те, що органами прокуратури Полтавської області було порушено його конституційне право про звернення до органів державної влади та посадових і службових осіб цих органів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції при розгляді скарги ОСОБА_5 про визнання незаконними дій в.о. начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_3, зобовязання прокурора провести перевірку заяви в порядку ст.97 КПК України та прийняття процесуального рішення, помилково прийшов до висновку щодо правильності розгляду заяви ОСОБА_5 від 19.07.2011 року в.о. начальника відділу прокуратури Полтавської області у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян», а тому постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 16.03.2012 року підлягає до скасування з направленням матеріалів за скаргою ОСОБА_5 на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2012 року по скарзі ОСОБА_2 скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: