Справа № 495/1257/15-к

ВИРОК
26.02.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, болгарина, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2005 року народження, працює за наймом, раніше судимого:
· 22.04.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у сумі 850 грн.,
зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.1 КК України,-
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2014 року, який набрав законної сили 23.05.2014 року, обвинуваченого ОСОБА_3 було засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. на користь держави. Також, обвинуваченому ОСОБА_3 після оголошення вказаного вироку роз`яснено, що у разі несплати штрафу його буде притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.389 КК України.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 в період з 22.04.2014 року по теперішній час, умисно, маючи реальну можливість до виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме, сплати штрафу у сумі 850 грн. ухиляється від виконання покарання призначеного вироком суду від 22.04.2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 22.04.2014 року він був засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. на користь держави. Після оголошення вказаного вироку судом йому було роз`яснено, що у разі несплати штрафу він буде притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст.389 КК України. Однак, через тяжке матеріальне становище не сплатив штраф у сумі 850 грн. У скоєному щиро розкаявся просив суворо не карати, оскільки у нього на утриманні батько, який не працює, а також малолітня дитина 2005 року народження, дружина не працює.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 389 ч.1 КК України - тобто ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2005 року народження та батька у віці 57 років, працює за наймом, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не відбув покарання за попереднім вироком (не сплатив штраф у сумі 850 грн. на користь держави) та маючи не зняту і непогашену у встановлений законом строк судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення (а.с. 30, 31, 33, 40, 41, 43, 45, 47).

Враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, те, що за місцем мешкання характеризується посередньо, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2005 року народження та батька у віці 57 років, працює за наймом, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді обмеження волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2014 року, яким призначено покарання ОСОБА_3 у виді штрафу у сумі 850 грн. виконувати самостійно.

Цивільний позов, речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2014 року виконувати самостійно.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обиралась.

Цивільний позов, речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ