Справа № 1-61/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
квітня 2008 року м.
Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області, в складі:

головуючого судді
Таратіна В.О.,

при секретарі Москаленко В.М.,

з
участю прокурора Олійник І.А..,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Рудка Владимирського району
Рівненської області, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
середня-спеціальна, розлученого, непрацюючого,
раніше не судимого,

у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, згідно рішення
Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, на підставі якого
видано виконавчий лист № 2-695/2005 від 15.04.2005 р., зобов'язаний сплачувати
на користь ОСОБА_2, аліменти на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 28.03.2005 р. і до досягнення
дочкою повноліття. Однак ОСОБА_1 з
01.04.2007 року злісно ухиляється від сплати аліментів, на неодноразові
попередження державного виконавця про притягнення до кримінальної
відповідальності не реагує, ніде не працює, в територіальному центрі
зайнятості, як безробітний, не зареєстрований.
Матеріальної допомоги дитині не надає.
Станом на 01.03.2008 року ОСОБА_1
має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2272,00 грн., яку добровільно
не сплатив.

В судовому засіданні свою вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.
1 ст. 164 КК України визнав повністю та пояснив, що на даний час проживає за
вказаною адресою. Перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 в шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_2
народилася донька ОСОБА_3. В 2006 р., в зв'язку з сімейними проблемами та
сварками, вони розлучилися. Згідно
рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області він був зобов'язаний сплачувати на користь своєї
колишньої дружини ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи
з 28.03.2005 р. і до досягнення дочкою повноліття. Проте він не міг працевлаштуватися та знайти
роботу, в той же час він і не став на чергу в Центр зайнятості. Деякий час він
періодично платив аліменти. А з квітня 2007 року перестав надавати допомогу і
колишній дружині, і дитині, бо в нього не було коштів. Він інколи зловживає
спиртними напоями. Йому відомо, що згідно рішення суду він щомісяця мав сплачувати
аліменти в розмірі 224,00 грн. і що заборгованість по сплаті аліментів у нього
становить 2702,80 грн. На неодноразові
попередження державного виконавця про можливість притягнення його до
кримінальної відповідальності в разі ухилення від сплати аліментів не реагував.
Ніякої допомоги дитині не надає. Свою вину в тому, що ухиляється від сплати
аліментів та не допомагав своїй дочці та колишній дружині визнає повністю і розкаюється, зобов'язується
в подальшому виплатити заборгованість по
аліментах та виправитися.

Суд
визнає недоцільним дослідження доказів обставин справи, оскільки дані обставини
ніким не оспорюється, положення ст. 299 КПК України учасникам розгляду справи
роз'яснені та зрозумілі.

Підсудний ОСОБА_1 не заперечує проти цього,
вимоги ст. 299 КПК України йому
зрозумілі.

Прокурор
не заперечує проти розгляду справи в порядку ст. 299 КПК України.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена, його дії органом досудового
слідства кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 164 КК України - як злісне
ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей
(аліментів).

Обставинами,
що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, відповідно
до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України, суд
не встановив.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу підсудного, який за
місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, а також
враховуючи сукупність вказаних обставин та пом'якшуючих обставин, суд вважає за
можливим застосувати до нього міру покарання, у
вигляді обмеженням волі та положення
ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327,
330-335 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у вигляді 2
(двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк 2
(два) роки.

На підставі п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України зобов'язати засудженого
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через
Золотоніський міськрайонний суд на
протязі 15 діб.

Суддя В.О. Таратін