Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 11
а-8 2008 р. Головуючий 1
інстанції Пляка С.Л.
121 ч. 1 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008
року Судова палата у кримінальних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді Медведенка Ю.С.

Судців : Поступайло Н.І.

Петрової І.М.

за участю
прокурора Байдак А.В., потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2,
засудженої ОСОБА_3 та її захисника-адвоката ОСОБА_4. розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді апеляції прокурора І.Різника та засудженої
ОСОБА_3 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області

від 21 грудня 2006 р., котрим

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Ясинуватка
Олександрійського району
Кіровоградської області, українка, громадянка України, з
середньою освітою, пенсіонерка, що проживає в АДРЕСА_1, раніше не судима;

засуджена за
ст.121 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5
років.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_3 від покарання звільнено. Згідно зі ст.76 КК України покладено
зобов'язання періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Стягнено із
ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1. 383 грн. матеріальної та 5000грн.
моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_3 визнана винною та засуджена за те, що 1 лютого 2004
року близько 16 год. Зустрівши на вул. Тясминська проти будинку № 85 в сел.
Олександрівка Кіровоградської області потерпілу ОСОБА_1, вчинила сварку
на ґрунті особистих неприязних
стосунків, в ході якої нанесла
потерпілій удар кулаком
в обличчя, від якого остання упала на землю на спину. Після цього
засуджена продовжила наносити
удари кулаками в область голови потерпілої, в результаті чого заподіяла
останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми : синця
в ділянці носа, закритого перелому кісток носу без зміщення, забою м'яких
тканин в правій висково-скуловій частині
голови, синця і забій м'яких тканин
в правій надбрівній ділянці; лінійного перелому потиличної кістки , крововиливу
під тверду оболонку в лівій потиличній області, які згідно висновку
судово-медичного експерта №13 від 28.03.2005 року відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляції:

- прокурор просить
перекваліфікувати дії ОСОБА_3 на ст. 125 ч.2

ст.128 КК України , оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №

13 від 6.04.2005р. тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому черепа

утворилися від падіння потерпілої із висоти власного росту. За даною

кваліфікацією дій винної просить призначити покарання із застосуванням

ст.69 КК України у вигляді штрафу, та застосувати Закон України „Про

амністію", оскільки засуджена є пенсіонеркою;

- засуджена ОСОБА_3 просить скасувати
вирок суду і застосувати до неї

Закон України „ Про амністію" .

Заслухавши доповідача, прокурора та засуджену, що підтримали свої апеляції,
захисника засудженої про застосування амністії до засудженої, потерпілу та
її представника про залишення вироку суду без зміни, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів знаходить, що
вони підлягають частковому задоволенню.

Висновок суду про винність ОСОБА_3 у заподіянні потерпілій ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на
зібраних по справі, перевірених у
судовому засіданні доказах і є правильними.

Так, засуджена ОСОБА_3 вини не визнала, суду показала що на ґрунті
неприязних стосунків у неї і потерпілої в той день виникла сварка, яка
переросла у бійку, в ході якої вона, захищаючись від потерпілої, нанесла тій
декілька ударів. Однак від її дій такі тяжкі наслідки настати не могли. Окрім
того, потерпіла в подальшому вела
себе як завжди, поралася
по господарству,
в лікарні не лежала, тому вважає
себе невинною у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_1 показала, що 1 лютого 2004 року близько
16 год. на вул. Тясминській до неї підбігла
ОСОБА_3 і почала наносити удари руками
в область голови та обличчя. Від одного з ударів вона упала спиною на землю.

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6. та ОСОБА_7. підтвердили дані обставини, про що
дізналися із слів потерпілої відразу після події, а ОСОБА_5. був очевидцем
.

Вина засудженої підтверджується також протоколами відтворення
обстановки та обставин
події за участю потерпілої та засудженої, висновками
судово-медичних експертиз.

Оцінивши зібрані по справі, перевірені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій. В той
же час, правильно
встановивши фактичні обставини
справи, суд дав невірну юридичну оцінку діям
засудженої.

Так, із висновку судово-медичної експертизи № 13 від 6
квітня 2005 року витікає, що тілесні ушкодження у
вигляді синця в ділянці носа, закритого перелому кісток
носа, синця і забою м'яких тканин в правій
надбрівній ділянці, забою м'яких
тканин в правій
висково-скуловій ділянці, відносяться
до категорії легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я, і могли утворитися від локальної травматичної дії тупих предметів,
а саме
при ударі кулаками. Тілесні ж ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: лінійного
перелому потиличної кістки і крововиливу
під тверду мозкову оболонку в лівій потиличній ділянці, які відносяться
до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, могли виникнути
при падінні з висоти власного
росту на плоскість із приданим прискоренням.

Із показань як потерпілої так і засудженої вбачається, що
від удару ОСОБА_3 потерпіла упала на спину, а
отже отримання нею тяжкої травми від падіння
головою на землю підтверджується як
поясненнями сторін так і висновками вказаної експертизи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає за необхідне дії засудженої
перекваліфікувати з ч.1 ст.121 КК України на ч.2 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я та на ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень.

Доводи апеляції засудженої про те, що її вина не доведена, є
безпідставними, оскільки повністю спростовуються вищевказаними доказами і не
можуть заслуговувати на увагу.

При призначенні покарання судова палата враховує суспільну небезпеку
вчиненого, особу винної, обставини справи, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Вчинені злочини відносяться до нетяжких, ОСОБА_3 є особою пенсійного віку. Санкції
статей, по яких вона притягується до відповідальності , передбачають покарання,
які не можуть бути призначені особам пенсійного віку. За законом такі особи
підлягають звільненню від покарання. В той же час, до ОСОБА_3
слід застосувати ст.1
п."г" Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року,
тому вона підлягає звільненню від покарання, оскільки є особою пенсійного віку,
вчинила злочини, за які законом передбачено покарання не пов'язане із
позбавленням волі, і дала згоду на застосування до неї амністії.

Керуючись ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 залишити без задоволення, апеляцію прокурора
частково задовольнити.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21
грудня 2006 р. відносно ОСОБА_3 змінити, перекваліфікувавши її дії з ч. 1
ст.121 КК України на ч. 2 ст.125 КК України та ст. 128 КК України та призначити
покарання за ст. 125 ч. 2 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік;
за ст. 128 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначити 2 роки обмеження волі.

В силу ст. 1 п. „г" Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007
р. Рябошапку Валентину Григорівну від покарання звільнити.

СУДДІ: