Порядковий № 1-кп/756/47/15
В И Р О К
іменем України

02 березня 2015 року колегія суддів Оболонського районного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Находка (Російська Федерація), росіянина, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
06.06.2014 року, близько 13 години, ОСОБА_11 разом із колишньою дружиною ОСОБА_12 перебували за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_3 . До ОСОБА_12 мав приїхати її син ОСОБА_9 , для того, щоб разом прибути у судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 122 КК України, розгляд якого мав відбутися в Оболонському районному суді м. Києва того ж дня о 14 годині 15 хвилин.

ОСОБА_11 , будучи обізнаним про приїзд до будинку ОСОБА_9 , маючи неприязні стосунки із ОСОБА_12 , із приводу розподілу спільного майна та бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне вбивство колишньої дружини та її сина ОСОБА_9 , підійшов до ОСОБА_12 , яка у той час спускалася по сходах на перший поверх та наніс їй один удар кулаком в обличчя в область підборіддя, від якого вона впала. Після чого, ОСОБА_11 затягнув ОСОБА_12 до ванної кімнати, де зв`язав їй зап`ястя рук та гомілки мотузком та стрічкою «скотч», та почав чекати на приїзд ОСОБА_9 .

Того ж дня, близько 13 години 20 хвилин, до коридору будинку АДРЕСА_3 , увійшов ОСОБА_9 , побачивши якого, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, усвідомлюючи значення своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи та бажаючи настання їх наслідків у виді смерті, знаходячись у ванній кімнаті на першому поверсі будинку, взяв зі столу заздалегідь підготовлений кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_9 , який стояв до нього обличчям, та наніс останньому два проникаючих сліпих колото-різаних поранення грудної клітини, три проникаючих сліпих колото-різаних поранення живота. Вказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 , від яких останній помер.

Після чого, ОСОБА_11 затягнув тіло ОСОБА_9 до ванної кімнати, де на підлозі зі зв`язаними зап`ястями та гомілками знаходилась ОСОБА_12 .

У подальшому ОСОБА_11 перетягнув ОСОБА_12 на кухню, де між ними виникла штовханина, у процесі якої, остання закинула під диван ніж, яким обвинувачений наніс удари ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_11 повернув ОСОБА_12 до ванної кімнати, де знаходилося тіло ОСОБА_9 , у той же час у будинок зайшов другий син ОСОБА_12 ОСОБА_13 . Почувши це, ОСОБА_12 почала кричати синові, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_14 .

Обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, усвідомлюючи їх суспільно небезпечних характер, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у виді смерті, наніс ОСОБА_12 ножем, який взяв до цього на кухні, один удар в область шиї, чим спричинив колото-різане сліпе непроникаюче поранення шиї, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (по критерію небезпеки для життя) та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 .

Після чого, з метою наздогнати ОСОБА_15 , ОСОБА_11 вибіг на вулицю, проте не досягши цієї мети, повернувся та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою вбивства ОСОБА_12 наніс ножем, що був у його правій руці, удари в область її обличчя, грудей та грудної клітини. Внаслідок чого спричинив останній колото-різане поранення обличчя, колото-різане сліпе непроникаюче поранення грудей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та два проникаючих сліпих колото-різаних поранення грудної клітки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_12 , від яких вона померла.

Після чого ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у вбивстві ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , проте стверджував, що не бажав настання таких наслідків. Повідомив суду про те, що протягом тривалого часу перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_16 та всиновив її малолітніх синів, ОСОБА_17 і ОСОБА_17 . Під час подружнього життя ними був побудований будинок АДРЕСА_4 . У 2011 році, за його ініціативою, шлюб між ними був розірваний. Проте, вони з ОСОБА_18 продовжували проживати в одному будинку. Питання щодо розподілу будинку вони вирішити не могли, оскільки він не був введений в експлуатацію. Після розірвання шлюбу відносини між ним та колишньою дружиною погіршилися. Час від часу він відчував недомагання, у зв`язку із чим у нього виникла підозра, що ОСОБА_19 намагається його отруїти. На цьому ґрунті між ними виник конфлікт, після якого ОСОБА_19 потрапила до лікарні із тілесними ушкодженнями. По даному факту було порушено кримінальне провадження, розгляд якого відбувався в Оболонському районному суді м. Києва.

06 червня 2014 року на 14 годину 15 хвилин було призначено чергове судове засідання по справі. Розуміючи, що розгляд справи добігає кінця, ОСОБА_11 прийняв рішення не йти на судове засідання, доки не отримує зізнання ОСОБА_12 в його отруєнні. Він вирішив зв`язати її та сина ОСОБА_17 , який мав приїхати за нею, щоб відвезти до суду, та погрожуючи останньому, змусити ОСОБА_20 визнати у присутності сина свою вину. За словами ОСОБА_11 , лише реальний страх втратити сина, міг примусити ОСОБА_20 сказати правду. Її визнання обвинувачений планував використати у процесі розгляду кримінальної справи відносно нього, бажаючи укласти з нею угоду про примирення.

Реалізуючи свій план, він підійшов впритул до ОСОБА_21 , яка спускалася по сходах з другого поверху будинку, та вдарив її в обличчя. Коли вона впала, затягнув її до ванної кімнати, що розташована на першому поверсі, зв`язав їй руки та ноги. Після чого ОСОБА_12 повідомила, що документи про передачу йому будинку нею вже підготовлені та зберігаються на другому поверсі у її кімнаті. Не маючи підстав їй вірити, ОСОБА_11 все ж таки почав розпитувати про ці документи, у той час вхідні двері відкрились і до коридору зайшов ОСОБА_17 . Побачивши на підлозі у ванній кімнаті ноги зв`язаної ОСОБА_22 , ОСОБА_17 із криком кинувся у бік ванної кімнати. ОСОБА_11 , тримаючи у правій руці кухонний ніж, кинувся йому назустріч. Між ними зав`язалася бійка, у процесі якої ОСОБА_11 наніс ОСОБА_23 один удар ножем у живіт. Після чого вони вдвох впали на підлогу, де продовжували боротися. ОСОБА_17 намагався вирвати ніж з його рук та наніс йому удар ножем в ногу. Після чого ОСОБА_11 звільнив руку з ножем та наніс ОСОБА_17 декілька ударів ножем, при цьому він усвідомлював, що якщо він не уб`є ОСОБА_17 , то він вб`є його ( ОСОБА_24 ). Майже одразу ОСОБА_25 помер, після чого ОСОБА_11 скинув його з себе, та затягнув за ноги до ванної кімнати, де залишив тіло на підлозі біля зв`язаної ОСОБА_20 . ОСОБА_11 стверджує, що на той момент він не усвідомлював свої дії у повній мірі. Потім запропонував ОСОБА_20 піднятись на другий поверх будинку, щоб вона йому показала документи на будинок. Вони піднялися до її кімнати, як він і очікував, жодних документів про передачу йому прав на будинок не було. Після чого вони спустилися на перший поверх, він повів ОСОБА_12 на кухню, щоб вона попила. Повернувшись до неї спиною, він набирав воду, у той час вона намагалася вдарити його по голові залізною болванкою, яку тримала у зв`язаних руках. ОСОБА_11 відвів її удар, між ними зав`язалась штовханина, під час якої у руках ОСОБА_21 опинився кухонний ніж, яким він вбив ОСОБА_17 , і вона закинула ніж під диван. Після чого ОСОБА_19 почала просити відпустити її до ОСОБА_17 , що він і зробив, відвівши її до ванної кімнати, посадив на підлогу та сказав про те, що зараз приїде ОСОБА_17 , старший сина ОСОБА_21 , якого він зв`яже, одягне йому на голову мішок, та примусить її розповісти старшому сину про отруєння. У цей момент вони почули звуки відкриття вхідних дверей, розуміючи, що це прийшов ОСОБА_17 , ОСОБА_12 почала кричати йому, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_17 , і у нього в руках ніж. Одразу ж після цього обвинувачений вдарив ножем ОСОБА_20 в горло та продовжуючи тримати у руці ніж, побіг до вхідних дверей, відкрити які одразу він не зміг, оскільки ОСОБА_17 тримав їх ззовні. Спробувавши ще раз, ОСОБА_11 відкрив двері, вибіг на вулицю, де побачив, що ОСОБА_17 біжіть до хвіртки та кличе на допомогу. Почувши крик ОСОБА_17 , ОСОБА_11 начебто прокинувся, закрив ворота, повернувся до будинку, підійшов до ОСОБА_20 , яка хрипіла, та з метою полегшити її страждання наніс їй удар в грудь. Після чого піднявся на другий поверх, переодягнувся, взяв гроші, паспорт і ноутбук та залишив будинок, через паркан сусідів. Трохи згодом помітив кров на штанах, та розуміючи, що отримав поранення ноги, пішов на берег озера, де виправ штани. Перебуваючи на озері, він побачив у своїй сумці кухонний ніж, яким вбив ОСОБА_20 , проте як цей ніж потрапив до сумки, обвинувачений не пам`ятає. Ніж викинув у кущі, поїхав до знайомого, де наступного дня був затриманий.

Визнавши факт вчинення ним вбивства ОСОБА_26 і ОСОБА_17 , ОСОБА_11 стверджує про те, що не бажав їм смерті, яка сталася внаслідок збігу обставин. Смерть ОСОБА_14 стала для нього трагічною подією, оскільки він виховував його з дитинства як свого сина, між ними не було неприязних стосунків.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомив суду, що 06 червня 2014 року мало відбутися останнє судове засідання по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_11 у побитті його матері, ОСОБА_12 . У судове засідання її завжди відвозив брат, ОСОБА_17 . Близько 12 години 55 хвилин потерпілому зателефонував брат і повідомив про те, що йому телефонувала мама, яка важко дихала, при цьому були відчутні крики ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_13 одразу виїхав з роботи до будинку мами. В будинок приїхав о 13 годині 35 хвилин. Відкрив ворота, заїхав машиною, переконавшись у тому, що вхідні двері зачинені, він намагався відкрити їх своїм ключем, одночасно почув крик мами про те, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_17 , і у нього ніж. У той же час ОСОБА_11 почав відкривати двері, та побіг за ОСОБА_17 із ножем в руках. Коли ОСОБА_9 вибіг на вулицю, ОСОБА_11 припинив його переслідувати та повернувся до будинку. Через незначний проміжок часу ОСОБА_9 разом із співробітниками міліції потрапив до будинку, де на першому поверсі у ванній кімнаті виявили трупи матері та брата.

ОСОБА_9 , характеризуючи ОСОБА_11 , повідомив про те, що останній був завжди закритою, жадібною людиною. Незважаючи на те, що обвинувачений всиновив їх з братом та прожив з ними тривалий час, близьких стосунків між ними не було. З мамою у ОСОБА_11 були нормальні подружні відносини.

Вісім років тому, його мати з чоловіком поїхали на заробітки за кордон, по поверненню придбали земельну ділянку, на якій побудували будинок. У подальшому їх подружнє життя не склалося і в 2011 році шлюб був розірваний. Документальним оформленням будинку займався ОСОБА_13 , і йому було відомо про те, що ОСОБА_11 відмовлявся обговорювати будь-які варіанти розподілу будинку, не повідомляючи причин. Потерпілому відомо, що обвинувачений вважав будинок своїм, про що неодноразово заявляв ОСОБА_12 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_11 почав виносити з будинку спільні речі, між ним та ОСОБА_12 відбувалися конфлікти, під час одного з них ОСОБА_11 побив колишню дружину. З даного приводу вони звернулися до міліції, проте потім заяву забрали, намагаючись вирішити все у колі сім`ї. Через рік після цього, ОСОБА_11 знову побив ОСОБА_12 , від чого вона тривалий час лікувалася у лікарні. По даному факту була порушена кримінальна справа.

У зв`язку із тим, що останнім часом мати боялася проживати в одному будинку із ОСОБА_11 було прийнято спільне рішення про переїзд до неї ОСОБА_17 , присутність якогостримувала обвинуваченого, оскільки він при ньому боявся зашкодити ОСОБА_12 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показала суду, що з травня 2013 року проживала разом з ОСОБА_28 . В осені 2013 року вони переїхали до будинку, в якому проживала ОСОБА_29 і ОСОБА_11 . На той час між ОСОБА_30 та ОСОБА_11 тривав конфлікт з приводу розподілу будинку. Свідок знала про те, що у 2013 році ОСОБА_11 побив ОСОБА_31 , після чого вона перебувала у лікарні. ОСОБА_27 , проживаючи в одному будинку, була свідком того, як колишнє подружжя розділило побут, харчувалися окремо один від одного. Характеризуючи ОСОБА_12 свідок зазначає про те, що остання була доброзичливою, радісною людиною, яка мала велику кількість друзів. ОСОБА_11 , за словами ОСОБА_27 , є жадібною, скритною людиною, він постійно намагався зашкодити своїй колишній дружині, створити їй нестерпні умови життя. ОСОБА_19 повідомляла свідкові про те, що ОСОБА_11 під час чергового конфлікту погрожував вбити її синів на її очах.

Свідок ОСОБА_32 , подруга ОСОБА_12 , показала суду, що почала спілкуватися з нею після розірвання шлюбу із ОСОБА_11 . У зв`язку із поділом будинку між колишнім подружжям відбувалися конфлікти, під час одного з них ОСОБА_11 побив ОСОБА_12 , після чого вона тривалий час проходила лікування в лікарні. Після виписки останньої з лікарні ОСОБА_32 протягом 1,5 місяців проживала у будинку разом із ОСОБА_33 . Свідок стверджує, що остання дуже боялася ОСОБА_11 , по будинку ходила напружена, постійно озиралася, оскільки очікувала від нього проявів насильства. Після того як свідок з`їхала з будинку ОСОБА_12 , до неї майже одразу переїхав її син ОСОБА_17 , оскільки вона боялася залишатися наодинці із ОСОБА_11 .

Зі слів ОСОБА_12 , ОСОБА_34 було відомо, що обвинувачений вважав увесь будинок своїм та відмовлявся обговорювати варіанти його поділу, він наполягав на тому, щоб колишня дружина залишила йому свою частку та з`їхала.

Свідок повідомила суду, що вона разом із ще одною подругою ОСОБА_12 ОСОБА_35 особисто чули, як під час чергового конфлікту ОСОБА_11 погрожував вбити синів ОСОБА_21 на її очах, після чого вбити її.

ОСОБА_32 зазначає, що останнім часом, перед вбивством ОСОБА_21 , вона (свідок) майже кожен день бувала в неї. Загинувшу може охарактеризувати виключно з позитивної сторони, як життєрадісну, добру людину.

Свідок ОСОБА_36 , яка протягом останніх 7 років була подругою ОСОБА_21 , дала аналогічні показання із показаннями ОСОБА_37 .

Свідок ОСОБА_38 показала суду, що являється сусідкою ОСОБА_11 і ОСОБА_12 по дачному кооперативу. Стосунки підтримувала з колишнім подружжям близько 10 років.

Після розірвання шлюбу між ними почалися конфлікти, які іноді переростали у бійки, під час яких ОСОБА_11 наносив ОСОБА_39 тілесні ушкодження. Дуже сильно побив її у 2013 році, після чого вона тривалий час лікувалася у лікарні.

Описуючи ОСОБА_11 , свідок вказує на його жадібність, скритність, корисливість. Останнім часом ОСОБА_38 не приходила до них в гості, у зв`язку із дивною поведінкою ОСОБА_11 , проте ОСОБА_19 постійно приходила до неї. Під час розмов з останньою, свідок зрозуміла, що ОСОБА_19 дуже боїться колишнього чоловіка.

Свідок ОСОБА_40 показала суду, що знала ОСОБА_12 з молодості, приблизно 10 років тому познайомилася із ОСОБА_11 , який на той час перебував у шлюбі із ОСОБА_12 . За порадою ОСОБА_41 подружжя купило ділянку в їх кооперативі.

Після чого вони почали спілкуватися частіше, проте останні п`ять років ОСОБА_29 припинила підтримувати із ОСОБА_42 будь-які стосунки, при цьому остання продовжувала спілкуватися із ОСОБА_11 .

Свідок характеризує ОСОБА_12 як емоційну, конфліктну людину, здатну із-за дрібниць припинити стосунки, розірвати шлюб. Зі слів ОСОБА_11 , ОСОБА_43 відомо, що ОСОБА_12 виганяла його з будинку, псувала його речі, у зв`язку із чим він був вимушений зберігати особисте майно у неї.

Крім того, на її думку, ОСОБА_12 труїла свого колишнього чоловіка. Про свою підозру ОСОБА_40 повідомила ОСОБА_11 , після чого останній почав слідкувати за дружиною та за допомогою відеорегістратору записав як ОСОБА_12 підсипає невідому речовину у його каструлю із їжею.

Свідок стверджує, що ініціатором всіх конфліктів була ОСОБА_19 , у той час як ОСОБА_11 намагався їх уникати. За складом характеру ОСОБА_11 є людиною спокійною, неконфліктною, працьовитою, сам побудував будинок.

ОСОБА_12 спочатку визнавала, що будинок належить ОСОБА_11 , а квартира їй, потім змінила свою позицію, відмовилася віддавати йому будинок. Свідок зазначає, що на її думку, будинок належить ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_12 ніколи не працювала, відповідно не вкладала гроші у його будівництво, такої ж думки був і обвинувачений.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_44 повідомив суду, що знає ОСОБА_11 з 1990 року, підтримує з ним дружні стосунки. До 2007 року постійно бував в домі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , проте, з невідомої йому причини з цього часу вона припинила з ним спілкування, а тому він про перебіг подій у сім`ї знає лише зі слів обвинуваченого. Свідок зазначає про те, що гроші заробляв лише ОСОБА_11 , ОСОБА_12 була домогосподаркою, тому дім був побудований за його рахунок. Обвинувачений розповідав йому, що після розірвання шлюбу дружина хоче його вигнати, а будинок залишити собі.

Охарактеризувати ОСОБА_12 може як емоційну, екстравагантну жінку, яка розподіляла всіх людей на «друзів» та «не друзів», до останніх відносилася дуже негативно, у тому числі і до нього. При цьому стверджує, що покійна була позитивною людиною.

ОСОБА_11 , за словами ОСОБА_45 , емоційно врівноважена, розсудлива людина. Він розповідав свідкові про постійні конфлікти, що відбувалися між колишнім подружжям, ініціатором яких завжди була ОСОБА_29 . Свідку не відомо про будь-які погрози ОСОБА_46 з боку ОСОБА_11 , так само він не знає причину розірвання шлюбу.

Крім того, у судовому засіданні безпосередньо дослідженні й інші докази.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події, складеного 06.06.2014 року слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві (том 2 а.с. 64 - 71), у присутності понятих та за участю потерпілого ОСОБА_9 було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_3 . При вході у даний будинок на підлозі виявлені плями крові та розбите скло від пляшки. Ліворуч від коридору знаходяться двері до другого коридору, на підлозі якого знаходяться розмазані плями крові. Ліворуч, в коридорі розташовані двері до ванної кімнаті, де на підлозі знаходяться два трупи, першій жінки, другий чоловіка. Руки та ноги жінки перемотані липкою стрічкою «скотч». Труп жінки у положенні на боку, ноги зігнуті. Труп чоловіка у положенні на спині. На підлозі ванної кімнати велика пляма крові. На тумбочці знаходиться скотч, на якому виявлені та вилучені сліди папілярних узорів. Праворуч від ванної кімнати розташована кухня, у якій знаходиться диван, на якому виявлені плями крові. На підлозі виявлене волосся, фрагменти мотузки зі слідами крові, шматок скотчу із волоссям темного кольору. Навпроти дверей до ванної кімнати розташовані сходи на другий поверх. У кімнаті № 2 на другому поверсі знаходиться шафа, у якій висить сорочка білого кольору, на правій стороні якої є пляма бурого кольору. На підлозі біля шафи знаходяться штани світлого кольору із плямами бурого кольору. При більш детальному огляді на кухні під диваном виявлений кухонний ніж з волоссям, лезо довжиною 14 см, ручка 13 см. Під час даної слідчої дії, крім іншого, було вилучено : фрагмент мотузки із плямами бурого кольору із волоссям, стрічку «скотч» з волоссям, дві стрічки «скотч» з ванної кімнати та з кухні з волоссям, чотири сліди папілярних узорів з поверхні скотчу з ванної кімнати, сорочка та штани із плямами бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з підлоги коридору, ніж кухонний. При проведенні огляду місця події застосувалася фотозйомка, до протоколу додана фототаблиця (том 2 а.с. 78 - 100).

За наслідками проведеного дослідження встановлена групова належність крові потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_11 , висновок експерта № 167/ц від 28.07.2014 року (том 1 а.с. 140 144). Зразки яких були передані для проведення судово-медичної експертизи вилученого під час огляду будинку кухонного ножа.

Згідно із висновком № 166/ц від 30.07.2014 року, у наданому на дослідження ножі знайдена кров осіб чоловічої та жіночої статі та на рукоятці додатково мікрофрагмент шкіри людини. При визначенні групової належності крові встановлено, що її походження не виключає походження від ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , та виключає від ОСОБА_11 . Походження мікрофрагменту шкіри можливе від ОСОБА_12 і виключається від ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (том 1 а.с. а.с. 133 137).

При проведенні дослідження фрагмента мотузки (плетеного шнурка), вилученого 06.06.2014 року під час огляду будинку АДРЕСА_3 , встановлено, що на ньому виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_12 , також не можна виключити домішки у слідах крові потерплого ОСОБА_9 (том 1 а.с. 154 158).

Відповідно до висновку експерта № 241 від 07.08.2014 року на вилучених під час огляду будинку АДРЕСА_3 штанах та сорочці виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (том 1 а.с. 160 166).

Згідно із висновком експерта № 1748 від 08.08.2014 року, при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 виявлені наступні ушкодження:

А. два проникаючих сліпих колото-різаних поранення грудної клітки:

- перше поранення : колото-різана рана на спині в міжлопатковій ділянці з рановим каналом, що відходить від неї, та йде ззаду до переду, зліва направо та зверху донизу, по ходу якого ушкоджені м`які тканини грудей, пристінкова плевра, аорта; глибина ранового каналу становить біля 13 см;

- друге поранення : колото-різана рана на спині в лівій підлопатковій ділянці з рановим каналом, що відходить від неї, йде ззаду до переду, зліва направо та зверху донизу, глибина ранового каналу становить 12 см;

Б. три проникаючих сліпих колото-різаних поранення живота :

- перше поранення : колото-різана рана на передній стінці живота в епігастральній ділянці з рановим каналом, що відходить від неї та йде спереду назад, справа на ліво та знизу доверху, глибина якого становить 13,5 см;

- друге поранення : колото-різана рана на передій стінці живота зліва по нижньому краю реберної дуги з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, справа наліво та дещо зверху донизу, глибина ранового каналу становить 15 см;

- третє поранення : колото-різана рана на лівій бічній стінці живота у верхній третині з рановим каналом, що відходить від неї, та йде ззаду до переду, зліва направо та зверху донизу, глибина ранового каналу становить 8 см;

В. непроникаюче сліпе колото-різане поранення живота : колото-різана рана на лівій стінці живота із рановим каналом глибиною 1 см;

Г. садна на обличчі та обох руках.

Ушкодження описані в п.п. А, Б, В виникли від дії гострого предмету, маючого колючо-ріжучі властивості по типу (клинку ножа), який у своєму складі мав обушок та лезо. Ушкодження, описані у п. Г виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів).

Ушкодження описані в п.п. А, Б мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. В) та легких тілесних ушкоджень (п. Г) та не знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів, крововтрати та шоку (том 1 а.с. 167 172).

Відповідно до висновку експерта № 1747 від 08.08.2014 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 (том 1 а.с. 182 187) виявлені наступні ушкодження :

А. колото-різане сліпе непроникаюче поранення шиї : колото-різана рана на передній та правій бічній поверхнях шиї з переходом в ліву підключичну ділянку, з рановим каналом, що відходить від неї, йде спереду назад, справо наліво, зверху донизу, глибина ранового каналу становить 11 см;

Б. два проникаючих сліпих колото-різаних поранення грудної клітки :

- перше поранення : колото-різана рана на передній стінці грудної клітки у правій підключичній ділянці, з рановим каналом, що відходить від неї, та йде спереду назад, дещо справа наліво, зверху донизу, глибина ранового каналу 9 см;

- друге поранення : колото-різана рана на передній поверхні грудей справа по середньо-ключичній лінії в проекції 5 міжребірья, з рановим каналом, що відходить від неї, та йде дещо спереду назад, справа наліво та зверху донизу, глибина ранового каналу становить 12 см;

В. колото-різане сліпе непроникаюче поранення обличчя : колото-різана рана в області щоки, з рановим каналом, що відходить від неї, йде спереду назад, справа на ліво,зверху донизу, глибина якого становить 5 см;

Г. колото-різане сліпе непроникаюче поранення грудей : колото-різана рана на правій бічній поверхні грудей в правій пахвовій западині, з рановим каналом, що відходить від неї та йде спереду назад, справа наліво, зверху донизу, глибина ранового каналу становить 2 см;

Д. чисельні садна та синці на тулубі, обох рук та на колінах.

Ушкодження, описані в п.п. 1 А, Б, В, Г, виникли від дії гострого предмету, маючого колючо-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), що мав у своєму складі обушок та лезо. Ушкодження, описані у п.п. 1 Д, виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів). Всі ушкодження є прижиттєвими, виникли у проміжок часу, що становить 40 60 хвилин до настання смерті.

Ушкодження, описані у п.п. 1 А, Б мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя) та знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних та легких тілесних, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та не знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітки та коло-різаного непроникаючого поранення шиї з ушкодженням внутрішніх органів, крововтрати та шоку.

07 червня 2014 року близько 8 години 30 хвилин ОСОБА_11 був затриманий співробітниками міліції неподалік станції метро «Осокорки» в м. Києві (том 2 а.с. 21, 22 24). Того ж дня за участю підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника, у присутності понятих був проведений огляд місця події, а саме берегу річки Дніпро на вулиці Набережній в м. Вишгород. За результатами даної слідчої дії складено протокол (том 2 а.с. 32 34), відповідно до якого ОСОБА_11 показав кущі, у які він напередодні викинув ніж, яким наніс ножові поранення ОСОБА_12 . У вказаному місці був виявлений кухонний ніж, з рукояткою коричневого кольору довжиною 13 см, довжина леза 17 см. Даний ніж був вилучений. Під час слідчої дії проводилося фотографування, до протоколу додається фототаблиця, у якій знайшли своє відображення дії, що відбувалися при огляді ділянки берега річки (том 2 а.с. 35 38).

При судово-цитологічному дослідженні ножа, знайденого на березі Дніпра 07 червня 2014 року, на його рукоятці виявлені піт та кров людини, походження яких не виключається від ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , при цьому виключається походження від ОСОБА_9 (том 1 а.с. 140 144).

Відповідно до висновків криміналістичної експертизи № 564 від 03.07.2014 року (том 1 а.с. 123 129), сліди папілярних узорів пальців рук, що були вилучені під час огляду місця події від 06.06.2014 року зі стрічки «скотч», що знаходилася на столі у ванній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , залишені відповідно вказівним, середнім, безіменним пальцями лівої руки ОСОБА_11 .

Після затримання ОСОБА_11 07 червня 2014 року у нього були вилученні сорочка, штани та фрагмент тканини, на яких, як свідчить висновок експерта № 242 від 05.08.2014 року, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (том 1 а.с. 146 152).

У судовому засіданні досліджений ДВДР-диск із відеозаписом слідчого експерименту, проведеного 07.06.2014 року, під час якого підозрюваний ОСОБА_11 у присутності захисника та двох понятих в будинку АДРЕСА_4 відтворив обставини, за яких він вбив ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_11 повідомив, що того дня мало відбутися судове засідання по справі по обвинуваченню його у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Оскільки розгляд справи знаходився на завершальній стадії, він не збирався їхати до суду, не отримавши визнання ОСОБА_12 у тому, що вона його систематично труїла. Для чого він розробив план, згідно із яким, він мав зв`язати ОСОБА_47 та ОСОБА_17 , після чого під погрозою застосування насильства до сина ОСОБА_20 мала визнати у присутності ОСОБА_17 факт отруєння ОСОБА_11 . Реалізуючи даний план, ОСОБА_11 дочекався, коли ОСОБА_12 буде сходити по сходах з другого поверху, наніс їй удар в обличчя, від якого вона впала. Потім він потягнув її до ванної кімнати, по дорозі ще декілька разів вдарив в область груди, притиснув горло, поки вона не почала задихатися, після чого зв`язав їй руки за спиною, посадив на підлогу у ванній кімнаті, де зв`язав ноги скотчем. Коли він витягнув з її рота кляп, ОСОБА_20 повідомила йому, що документи про передачу йому будинку підготовлені та зберігаються на другому поверсі. Хоча ОСОБА_11 не повірив їй, він розв`язав її ноги, після чого вони разом піднялися на другий поверх, де документи надані йому не були. Вони повернулися до ванної кімнати, що розташована на першому поверсі, де обвинувачений знову зв`язав ОСОБА_12 ноги, проте кляп у рота не вставив. У цей момент у вхідні двері зайшов ОСОБА_48 , який побачив ноги своєї матері на підлозі і почав із криком бігти до ОСОБА_11 , останній схопив кухонний ніж та наніс один удар ножем ОСОБА_17 в область грудей. ОСОБА_9 потягнув його за руки, від чого вони разом впали, при цьому ОСОБА_11 опинився спиною на підлозі, а ОСОБА_17 на ньому зверху. Між ними зав`язалася боротьба, під час якої ОСОБА_11 , тримаючи ніж у праві руці, наніс декілька ударів у грудь ОСОБА_17 з лівого боку, від чого останній начебто втратив сили, після чого обвинувачений його скинув з себе та за ноги перемістив до ванної кімнати, де сиділа зв`язана ОСОБА_20 , яка побачивши сина почала кричати. ОСОБА_11 вставив їй в рота кляп, потім вийняв та спитав її чи зрозуміла вона наслідки своїх дій. ОСОБА_12 поскаржилася на біль в руках та попросила води, ОСОБА_11 розв`язав їй руки та зв`язав їх спереду, після чого розв`язав ноги та привів до кухні, де, повернувшись до неї спиною, набрав води, у той момент вона схопила руками залізну болванку та намагалася вдарити його по голові, але їй це не вдалося. ОСОБА_11 вийшов з кухні за мотузкою, щоб знову зв`язати їй руки, оскільки вона їх розв`язала, коли повернувся, ОСОБА_20 намагалася вдарити його ножем, яким він вбив ОСОБА_17 , він перехватив її руки з ножем, вони разом впали. Коли він намагався вирвати з її рук ніж, вона його закинула під диван. Після чого ОСОБА_11 зв`язав її ноги у двох місцях та посадив до ванної кімнати, де знаходився ОСОБА_17 , який на той час, за словами обвинуваченого, вже був мертвий. Коли він витягнув кляп з її рота, ОСОБА_20 визнала, що труїла його, а щоб не залишилося відбитків її пальців на кришці каструлі, користувалася ганчіркою. У цей час вони почули як відкриваються вхідні двері, розуміючи, що це прийшов ОСОБА_17 , ОСОБА_49 почала кричати йому кричати, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_17 . Обвинувачений вдарив її ножем в горло, та вибіг з будинку, на дворі побачив ОСОБА_17 , який біг до хвіртки. Розуміючи, що він не дожене ОСОБА_17 , ОСОБА_11 повернувся до будинку, ОСОБА_20 ще була жива, хрипіла, він декілька разів вдарив її ножем в живіт, щоб полегшити її страждання. Після чого піднявся до своєї кімнати на другому поверсі, де переодягнувся, взяв сумку, в яку поклав свій паспорт, гроші, та залишив будинок через паркан.

На березі Дніпра він відкрив сумку, де побачив ніж, яким він вбив ОСОБА_20 . Момент, коли він поклав ніж до сумки, ОСОБА_11 не пам`ятає.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 181 від 28.08.2014 року, у період правопорушення в скоєні якого підозрюється ОСОБА_11 , під час проведення слідчих дій, на час проведення експертизи, останній не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, не знаходився у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, а виявляв ознаки Акцентуації особистісних рис характеру, і за своїм психічним станом у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період діяння 06.06.2014 року, у якому він підозрюється, ОСОБА_11 не знаходився у стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. До психологічних особливостей ОСОБА_11 відносяться: достатній темп психічних процесів, збереженість пізнавальної діяльності, відповідний нормі рівень інтелектуального розвитку; у сфері особистості: сценічність, активність поведінки, інтравертованість, малотовариськість, недовірливе ставлення до оточуючих, відсутність життєрадісності, песимістичність, психічна ригідність, настійливість, схильність до застрягання на значущих переживаннях та нездатність до їх раціоналізації та витиснення; в емоційній сфері зовнішня стриманість поряд з чутливістю до образ, стійкістю афекту, підвищеною збудливістю з проявами фізичної агресії у конфліктних ситуаціях. Мотиваційна сфера ОСОБА_11 характеризується переважно інтересами прагматичного, матеріального плану. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_11 не вплинули суттєво на його поведінку у ситуації діяння, в якому він підозрюється. ОСОБА_11 , з урахуванням наявних індивідуально-психологічних особливостей, здатний вірно сприймати, осмислювати свої дії та керувати ними (том 2 а.с. 10 18).

Проаналізувавши у сукупності всі докази, що були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_11 саме в умисному протиправному заподіянню смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченого про його небажання вбивати колишню дружину та її сина, спростовуються як матеріалами справи, так і безпосередньо його показами.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 , останньому були нанесені шість ножових поранень, п`ять із них із значною силою, про що свідчить глибина їх ранових каналів, яка майже дорівнює довжині леза ножа, яким ці поранення наносилися.

Версія ОСОБА_11 про те, що він наніс ці удари з метою самозахисту від дій ОСОБА_14 , який, за словами обвинуваченого, міг його вбити, спростовується тим фактом, що сам ОСОБА_11 отримав лише незначне поранення ноги. Крім того, у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що безпосередньо під час конфлікту ОСОБА_9 не мав у руках будь-який предмет, яким міг би загрожувати життю чи здоров`ю ОСОБА_11 . Про дану обставину у тому числі повідомив і сам обвинувачений.

Крім того, не узгоджується із матеріалами справи версія ОСОБА_11 щодо незапланованого вбивства ОСОБА_12 . Враховуючи те, що весь час протягом конфлікту 06.06.2014 року її кінцівки були зв`язані, вона не могла активно опиратися діям ОСОБА_11 .

Не може залишатися поза увагою суду поведінка обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_12 протягом декількох років після розірвання шлюбу, про агресивність його дій повідомляли свідки, які постійно відвідували будинок, у якому проживало колишнє подружжя. При цьому свідок ОСОБА_27 проживала в одному із ними будинку, ОСОБА_32 , ОСОБА_36 постійно відвідували ОСОБА_12 , ОСОБА_38 проживала у сусідньому будинку. Кожен із зазначених свідків повідомив про корисливість намірів обвинуваченого, його агресивну поведінку по відношенню до колишньої дружини, та, як наслідок, стан страху, у якому вона постійно перебувала, проживаючи із ним в одному будинку. Дану обставину додатково підтверджує і той факт, що в осені 2013 року до ОСОБА_12 переїхав її син ОСОБА_48 .

Покази свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_41 щодо подій у будинку колишнього подружжя, суд оцінює критично, оскільки про ситуацію, що склалася у будинку вони знали лише зі слів ОСОБА_11 , як вони повідомили суду, останні 7 та 5 років, відповідно, не бували у будинку.

При цьому обидва свідки ОСОБА_44 та ОСОБА_40 , що були допитані за клопотанням сторони захисту повідомили про те, що будинок побудований за кошти ОСОБА_11 , а тому він йому і належить. Про це їм повідомляв обвинувачений і вони розділяли його точку зору, оскільки, за їх словами, ОСОБА_12 ніколи не працювала, не заробляла, та відповідно і прав на будинок не мала. Дане твердження узгоджується із показами інших свідків, які зазначали, що конфлікт між колишнім подружжям виник саме у зв`язку із поділом будинку, який ОСОБА_11 вважав своїм, а тому не бажав обговорювати варіанти його розподілу.

Крім того, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_41 , оскільки остання повідомила про неприязні стосунки із ОСОБА_12 , також не залишається поза увагою суду, той факт, що саме ОСОБА_40 перша припустила, що ОСОБА_12 намагається отруїти ОСОБА_11 . Після чого обвинувачений, який до цього не допускав такої думки, почав вживати заходи до слідкування за колишньою дружиною, у зв`язку із чим виникали конфлікти, які ще більше загострили відносини між колишнім подружжям.

Спростовує версію обвинуваченого про випадковість вбивства їм ОСОБА_12 та ОСОБА_9 і висновок психологічного дослідження у рамках проведення судово-психіатричної стаціонарної експертизи ОСОБА_11 . Данні психодіагностичного обстеження та спрямованої бесіди із підекспертним дозволили судовому експерту визначити наступне : ситуація була заздалегідь спланованою ОСОБА_11 , йому належить ініціатива її створення та подальшого розвитку. Ситуація не була для нього психотравмуючою, такою, що загрожувала його життю та здоров`ю. Його агресивні дії були цілеспрямовані, активні, послідовні, подовжені у часі, спрямовані на декількох осіб, супроводжувалися адекватним мовним контактом із ними. Сам він не відмічав у себе у зазначений період будь-яких значно виражених, не властивих йому раніше емоційних переживань, пояснив, що це були не емоції, а заплановані дії.

Таким чином, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_11 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті двом особам, і кваліфікує його дії за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він до затримання офіційно працевлаштований не був, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, неодружений, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що можуть пом`якшити та обтяжити покарання.

Враховуючи, що щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність даної обставини, яка б могла пом`якшити покарання ОСОБА_11 .

Про відсутність необхідної складової щирого каяття у даному випадку свідчить, по-перше той факт, що безпосередньо після вбивства ОСОБА_11 , як він повідомив суду, намагався уникнути відповідальності за вчинене, залишивши місце злочину.

Крім того, позиція ОСОБА_11 , який вказує на відсутність умислу саме на вбивство, тобто бажання настання наслідків своїх дій у виді смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , свідчить про не визнання у повній мірі своєї провини.

Таким чином, поведінка обвинуваченого у процесі судового провадження переконливо довела суду, що у даному випадку має місце визнання ним вини під тиском зібраних доказів, які беззаперечно вказують на його винність у вбивстві двох людей.

Підсумовуючи викладене вище, суд не знаходить обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_11 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, судом також не встановлені.

Оскільки санкцією ч. 2 ст. 115 КК України не передбачені альтернативні види покарань, крім позбавлення волі, суд призначає саме такий вид покарання.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який у 2014 році був засуджений за заподіяння у 2013 році тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості ОСОБА_12 , перебуваючи під слідством за даний злочин, вчинив інший, в результаті якого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті двох осіб, що свідчить про значну суспільну небезпечність особи обвинуваченого, а тому, суд, хоча і враховуючи відсутність негативних характеристик ОСОБА_11 за місцем проживання та реєстрації, приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки вважає, що позбавлення волі на певний строк не спроможне запобігти вчиненню ним нових злочинів та досягненню інших цілей покарання.

Остаточне покарання має бути призначено за правилами ч. 1, 4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року.

Потерпілим ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 14 306 гривень 38 копійок та моральної шкоди у розмірі 1 644 300 гривень.

Проти задоволення позову обвинувачений не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням доведеності вини ОСОБА_11 у вбивстві ОСОБА_12 та ОСОБА_9 суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого документально підтверджені витрати, пов`язані із похованням його брата та матері. Отже суд приймає рішення про задоволення позову ОСОБА_9 у частині стягнення на його користь завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд виходить з наступного.
Діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_9 дійсно була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які потерпілий відчував та продовжує відчувати у зв`язку із втратою матері і брата, внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 .
При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд враховуючи ч. 3 ст. 23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинуваченого, ступень вини обвинуваченого, принципи розумності та справедливості, а також майновий стан винної особи. При цьому суд не може не взяти до уваги психотравмуючі наслідки ситуації для ОСОБА_9 , який безпосередньо виявив трупи найближчих йому людей, усвідомлення ним психологічного стану матері, на очах якої був вбитий син.
На підставі чого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_9 у відшкодуванні спричиненої йому моральної шкоди у повному обсязі.
Враховуючи обраний судом вид покарання, суд приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

При ухваленні вироку суд відповідно до вимог ст. 100, 124 КПК України, вирішує питання про речові докази та стягує з обвинуваченого судові витрати.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України покарання призначене вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року поглинути покаранням у виді довічного позбавлення волі, та призначити остаточно ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання 07.06.2014 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 14 306 гривень 38 копійок, у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 644 300 гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 196 гривень 56 копійок.

Речові докази: білу чоловічу футболку із плямами бурого кольору, чоловічі труси червоного кольору із плямами бурого кольору, чоловічі джинси, різнокольорові рейтузи із плямами бурого кольору, нічну сорочку із плямами бурого кольору, бюстгальтер, наколінник, шматки канцелярського скотчу, половину ноутбука, сорочку, штани, фрагмент тканини вилучені у ОСОБА_11 , сорочку, штани, вилучені під час огляду місця події 06.06.2014 року, фрагмент мотузки, горлечка від пляшки, 2 стрічки «скотч», стрічку «скотч» із волоссям, зуб, частину щелепи, змив з ручки шафи, волосся з підлоги кухні, змив речовини бурого кольору з дивану на кухні, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, мікронашарування з лівої та правої рук ОСОБА_12 , мікронашарування з рук ОСОБА_9 , зрізі нігтів з рук ОСОБА_12 , ручку від дверей, моток скотчу знищити;

ДВДР-диск із записом слідчого експерименту зберігати при матеріалах кримінального провадження;

кухонний ніж, вилучений під час огляду місця події 06.06.2014 року, кухонний ніж, вилучений під час огляду місця події 07.06.2014 року конфіскувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3