Справа № 533/209/15-к
Провадження №1-кп/533/28/15
В И Р О К
іменем України
29 квітня 2015 р. Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козельщині Полтавської області обвинувальний акт з угодою про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачуваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000010 від 18 січня 2015 року щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кургальджино, Целіноградської області, Казахстан, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , росіянин, громадянин України, освіта середня, не одружений, тимчасово не працюючий, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ясногородка, Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, тимчасово не працюючий, раніше судимий 15.08.2013 р. Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 277, ст.ст.71,72 КК України до штрафу в сумі 860 грн. судимість не знята та не погашена,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тім, що 17 січня 2015 року у період часу з 06 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв., за попередньою змовою , перебуваючи в районі 8-9 пікетів 221 кілометру перегону «станція Ганнівка станція Галещина» Південної залізниці, за адресою: с. Лутовинівка, Козельщинського району, Полтавська область, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, з чотирьох стовпів сигнальної лінії автоблокування, здійснили крадіжку обладнання сигнальної лінії автоблокування, а саме: «пластин траверс в кількості 8 шт., гаків типу КН-20 в кількості 3 шт., траверсні болти в зборі типу 16х300мм в кількості 6 шт., штирі з пластмасовими насадками для ізоляторів типу ШТ-2Д в кількості 32 шт.», які належать відокремленому підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця».

Відповідно до висновку експерта з оцінки майна від 11 лютого 2015 року вартість викраденого майна складає: пластин траверс повітряної лінії зв`язку в кількості 8 штук 123,20 грн., гаків КН-20 повітряної лінії зв`язку в кількості 3 штук 69,30 грн., траверсні болти в зборі 300 на 16 мм повітряної лінії зв`язку в кількості 6 штук 113,40 грн., штирі з пластмасовими насадками для ізоляторів типу ШТ 2Д повітряної лінії зв`язку в кількості 32 штук 403,20 грн.

Таким чином, своїми діяннями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили відокремленому підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця» матеріальні збитки на загальну суму 709,10 грн.

06 березня 2015 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про примирення, укладеною між представником потерпілого відокремленого підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця» ОСОБА_6 та обвинувачуваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000010 від 18 січня 2015 року щодо обвинувачення їх за ч.2 ст.185 КК України.

В угоді від 26.02.2015 р. зазначено, що сторони погоджуються з обставинами кримінального провадження, підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно відшкодував завдані збитки ВП «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця», сторони узгодили покарання за ч. ст.185 КК України: ОСОБА_4 у виді 1,6 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; ОСОБА_5 у виді 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.08.2013 р. згідно якого ОСОБА_5 визнано винним та за ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 860 грн., на підставі ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України виконувати окремо.

Суд, перевіривши угоду про примирення, вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Так, згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, який вчинили обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Зміст наданої суду угоди про примирення від 26.02.2015 року відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні сторони прохали затвердити угоду про примирення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували, що повністю розуміють характер обвинувачення за ст. 185 ч. 2 КК України, визнали повністю свою винуватість у вчиненні злочину. Запевнили, що повністю зрозуміли роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України про те, що вони мають право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вони мають право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України їм роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачені зазначили, що угода про примирення укладена ними з представником потерпілого добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Суд переконався, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому вони визнали себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження судом угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання суд також переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд приходить до переконання, що визначене угодою покарання, відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд приймає до уваги, що збитки від злочину повністю відшкодовані обвинувачуваними.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.

Керуючись ч.1 ст.122, ч.1 ст. 314, 369, 370, ч.3 ст. 469, ст. ст. 471, 473 ч. 1, ч. 5 ст. 474 та ст. 475 КПК України, суд-

У Х ВАЛ И В :
Затвердити угоду про примирення від 26.02.2015 року у кримінальному провадженні за № 1-кп/533/28/15, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000010 від 18 січня 2015 року, укладену між представником потерпілого - відокремленому підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Південна залізниця» ОСОБА_6 та підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1,6 років обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.08.2013 р. згідно якого ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 277, ст.ст.71,72 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 860 грн. на підставі ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України виконувати окремо.

Речові докази- викрадені речі залишити потерпілому, а металеву драбину з приєднаними до неї дерев`яними рейками повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя