АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000694 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

· 05.09.2007 року Першотравневим районним судом м. Чернівців за ч.4 ст.185 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
· 21.10.2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівців за ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
в с т а н о в и л а :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Мірою запобіжного заходу обрано тримання під вартою. Цивільний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 800 гривень. Прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів по справі.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_5 24 березня 2014 року близько 14 години перебуваючи в приміщенні магазину «Копіцентр», що Провадження №11-кп/794/75/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст.185 ч. 2 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 розташований по вул. Стасюка, 1-А в м. Чернівці, діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, із шухляди торгівельного прилавку викрав грошові кошти в сумі 800 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скоротити термін призначеного покарання. Свої доводи обґрунтовує тим, що призначений судом строк покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зумовлений небажанням органу досудового розслідування об`єднати в одне провадження досудове розслідування по факту двох епізодів крадіжки, які мали місце у березні та вересні 2014 року, вказує на наявність у нього ряду захворювань.
Прокурор ОСОБА_9 також подала апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини, просить суд апеляційної інстанції скасувати вирок суду та постановити новий, застосувавши до обвинуваченого п.п. «є» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року. Посилається на те, що суд невірно відмовив обвинуваченому у застосуванні щодо нього амністії та не зазначив у резолютивній частині вироку принцип складання покарань за ч. 4 ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляції та просив її задовольнити, прокурора, котрий підтримав доводи своєї апеляції частково, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції обвинуваченого та вважає за можливе частково задовольнити апеляцію прокурора.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 про надмірну суворість призначеного судом першої інстанції покарання, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження, згідно яких суд виконав вимоги ст. 65 КК України (Т. 2, а.с. 25). Зокрема, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, шкоду потерпілому не відшкодував, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та посередню характеристику. Тому доводи апеляції в цій частині є безпідставними.

Крім того, стаття 35 КК України зобов`язує суди враховувати повторність при кваліфікації злочинів та призначенні покарання, при вирішення питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених КК України.
Згідно вироку від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі за вчинення трьох епізодів крадіжок чужого майна 18.01.2014 р., 25.03.2014р. та 11.09.2014р. Строк відбування покарання йому рахується з 11.09.2014р.
Покарання, призначене ОСОБА_5 вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21 жовтня 2014 року, Шевченківський районний суд м. Чернівців вірно зарахував 16.12.2014р. під час призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 вчинив 11.09.2014р. злочин після набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» та йому було призначене покарання за сукупністю злочинів. Застосування ч. 4 ст. 70 КК України, утворює у винної особи одну судимість та інші правові наслідки, тому звільнення від відбування покарання за злочин, який він вчинив 24.03.2014р., на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» та виконання вироку Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21 жовтня 2014 року самостійно є неможливим. Тому апеляція прокурора в цій частині не підлягає до задоволення.

Що стосується принципів призначення покарання за сукупністю злочинів, то місцевий суд невірно їх визначив. Так, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст.72 КК України. Таким чином, місцевий суд, порушивши вимоги ст.ст. 409, 413 КПК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 за безпідставністю.

Задовольнити частково апеляцію прокурора ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року.

Змінити вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року в частині призначення покарання за сукупністю злочинів.

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 21 жовтня 2014 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 частково відбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 21 жовтня 2014 року, з 11 вересня 2014 року по 15 грудня 2014 року.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

У задоволенні інших апеляційних вимог прокурору відмовити за безпідставністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3