У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Косарєва В.І. та Кармазіна Ю.М.

за участю прокурора Кравченко Є.С.

потерпілого ОСОБА_1 і його
представника ОСОБА_2.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою цивільного відповідача - Старокостянтинівської центральної районної
лікарні на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_3

Вироком Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області від 9 серпня 2006 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України,
раніше не судимий,

засуджений
за ч. 1 ст. 140 КК України на один рік обмеження волі.

Постановлено стягнути з
Старокостянтинівської ЦРЛ на користь ОСОБА_1
40.000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2006
року вирок щодо ОСОБА_3 змінено: збільшено суму відшкодування моральної шкоди і
постановлено стягнути з
Старокостянтинівської ЦРЛ на користь:
ОСОБА_1 80.000 грн і на користь
синів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по 40.000 грн кожному. У решті вирок
залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_3 засуджено за
те, що він 11 квітня 2004 року, працюючи на посаді лікаря анестезіолога
Старокостянтинівської ЦРЛ і неналежно виконуючи свої професійні обов'язки,
внаслідок недбалого і несумлінного ставлення до них, під час знеболення
потерпілої ОСОБА_7 в ході операції кесаревого розтину, після невдалої спроби
інтубації трахеї хворої, не повідомив про це лікарів-гінекологів, не викликав
анестезіолога з обласної лікарні, а прийняв рішення проводити операцію під
комбінованим внутрішньовенно-масочним наркозом
і дав дозвіл на її проведення.

Відсутність інтубації трахеї, неефективна штучна вентиляція легень при допомозі
апарат-маски РО-6 без подачі кисню на фоні внутрішньовенного наркозу із
застосуванням міорелаксантів і ардуану, призвели до зупинки серця протягом двох
хвилин і розвитку тяжких ускладнень, внаслідок чого ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 в Хмельницькій обласній клінічній лікарні.

У касаційній скарзі цивільний відповідач просить ухвалу апеляційного суду
змінити, зменшити загальний розмір відшкодування на користь ОСОБА_1 і його
дітей до 40.000 грн. Вважає, що
апеляційний суд не навів в ухвалі докладних мотивів прийнятого рішення про
збільшення розміру моральної шкоди і в достатній мірі не врахував фінансовий
стан цивільного відповідача - Старокостянтинівської ЦРЛ і того, що ОСОБА_3
вчинив з необережності злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої
тяжкості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який просив судові рішення в частині вирішення цивільного позову скасувати і
справу в цій частині направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного
судочинства, пояснення потерпілого та його представника, які заперечували проти
задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню
частково.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_3 у неналежному виконанні ним, як медичним працівником своїх професійних
обов'язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило
тяжкі наслідки, а саме смерть ОСОБА_7, підтверджується дослідженими та належно
оціненими судом доказами.

Дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 140 КК України
кваліфіковані правильно, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України.

Що ж стосується рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у частині вирішення цивільного позову, то воно не
грунтується на вимогах закону.

Згідно з діючим законодавством при
розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих
КПК, суд може керуватись нормами ЦПК.

Із роз'яснення, яке міститься в п. 17-¹ постанови Пленуму Верховного Суду
України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди” № 4 від 31.03.1995 року, у кримінальній справі вимоги про відшкодування
моральної шкоди розглядаються і вирішуються судом за умови, що особу, якій її
заподіяно, визнано в установленому законом порядку потерпілим та цивільним
позивачем і що у справі є письмова заява, яка за змістом відповідає ст. 137
ЦПК.

У разі, коли до надходження
кримінальної справи до суду особа не була визнана потерпілим і цивільним
позивачем, ці питання мають бути вирішені у стадії віддання обвинуваченого до
суду або відповідно до ст. 296 КПК України у підготовчій частині судового
засідання.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив
стягнути з ОСОБА_3 і Старокостянтинівської ЦРЛ на його користь, а також кожному
з трьох його неповнолітніх дітей відповідні суми на відшкодування моральної
шкоди.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, потерпілим і цивільним позивачем
був визнаний лише ОСОБА_1, а його неповнолітні діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 у визначеному законом порядку потерпілими і цивільними позивачами з
представленням їх інтересів у суді ОСОБА_1 визнані не набули.

Апеляційний суд також не звернув уваги
на зазначену обставину та за результатами апеляційного розгляду справи виніс
ухвалу, якою збільшив розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1,
а також прийняв рішення про стягнення з Старокостянтинівської ЦРЛ на користь
його синів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по 40000 гривень кожному на
відшкодування моральної шкоди, не навівши в судовому рішенні відповідних
мотивів на необхідність саме такого розміру стягнення.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій розглянули цивільний позов з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, що вплинуло на правильність прийнятого
рішення, а тому судові рішення щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного
позову необхідно скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий
розгляд у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу цивільного відповідача
- Старокостянтинівської центральної районної лікарні задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9
серпня 2006 року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_3 в
частині вирішення цивільного позову скасувати, а справу в цій частині направити
на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

С у д д і:

В.О. Паневін В.І. Косарєв Ю.М. Кармазін