У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф. і Заголдного В.В.

розглянувши в судовому
засіданні 29 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора і касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 30 жовтня 2006
року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

немаючого судимості,

за ч. 1 ст. 121 КК
України на п'ять років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України на три роки
позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому
призначено п'ять років шість місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35.000
грн. на відшкодування моральної шкоди,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він уночі 7 серпня 2003 року разом
із сином ОСОБА_1, кримінальну справу щодо якого закрито за амністією, у сквері,
що в смт. Кошари Антрацитівського району, з хуліганських мотивів, з особливою
зухвалістю побили ОСОБА_2 (який за годину до цього заподіяв ОСОБА_1 - молодшому
легкі тілесні ушкодження), а ОСОБА_1 - старший, крім того, заздалегідь
заготовленою палкою ударив потерпілого по голові, чим заподіяв йому тяжке
тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26 січня 2007 року вирок в
частині засудження ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 296 КК України скасовано, а справу в цій
частині закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. У решті вирок залишено без
зміни.

Апеляційний суд визнав, що оскільки злочинним діям засудженого передував
конфлікт його сина з ОСОБА_2, під час якого останній заподіяв ОСОБА_1 легкі
тілесні ушкодження, а будь-яких даних про те, що дії ОСОБА_1 супроводжувалися
порушенням громадського порядку, в матеріалах справи немає, тому дійшов
висновку, що засуджений діяв з неприязні.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати ухвалу щодо ОСОБА_1, а
справу - направити на новий апеляційний розгляд. Твердить, що апеляційний суд
безпідставно виправдав ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 296 КК України. Також вважає
призначене винуватому покарання м'яким.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі просить змінити вирок і
ухвалу, застосувати до нього положення ст. 69 і ст. 75 КК України. Вказує, що
суд апеляційної інстанції мав всі підстави для пом'якшення йому покарання з
огляду на дані про його особу та обставини справи, зокрема поведінку
потерпілого, яка передувала вчиненню злочину. Крім того, не погоджується з вирішенням
цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання і касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що підстав для їхнього задоволення немає.

Винуватість ОСОБА_1 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження
матеріалами справи доведена.

Цей висновок суду ґрунтується на перевірених доказах.
Зокрема, засуджений неодноразово твердив про те, він, з'ясовуючи стосунки з
ОСОБА_2, який побив його сина, з неприязні ударив його палкою декілька разів по
тулубу і один раз - по голові.

Потерпілий ОСОБА_2 підтвердив, що конфлікт з засудженим
виник після того, як він того ж вечора ударив сина останнього. За словами
потерпілого, батько і син ОСОБА_1 побили його руками і ногами, а засуджений,
крім того, ударив його палкою по голові.

За таких обставин і враховуючи показання свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також ті дані, що містяться у протоколах огляду місця
події, та у висновках судово-медичної експертизи про те, що у потерпілого
ОСОБА_2 виявлено відкриту черепно-мозкову травму голови, що відноситься до
категорії тяжких тілесних ушкоджень, - апеляційний суд мав підстави дійти
висновку, що засуджений з неприязні умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження,
і ці його дії за своїми ознаками утворюють склад злочину, передбаченого ч. 1
ст. 121 КК України.

Даних про те, що засуджений діяв з хуліганських мотивів, як про це
стверджується в касаційному поданні, судовими інстанціями не встановлено.

Покарання ОСОБА_1 суд призначив у відповідності з вимогами закону, воно є
необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до винуватого положень ст. 69 і ст. 75 КК України
колегія суддів не має.

Цивільний позов у справі вирішено з дотриманням вимог діючого
законодавства.

Будь-яких даних про упередженість судових інстанцій або невиконання ними
норм КПК України, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень,
не виявлено.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення
справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у
ст. 384 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити прокурору і засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційного
подання та касаційної скарги.

Судді:

Пивовар
В.Ф.
Редька А.І. Заголдний
В.В.