Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого Кравченка К.Т.,
суддів Канигіної Г.В., Мороза М.А.
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 21 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 та її
захисника ОСОБА_2 на вирок
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 травня
2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Житомирської області від 14 серпня 2007 року.
Цим вироком ОСОБА_1,
уродженку смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області, раніше не
судиму,
засуджено за ст. 354 КК
України до штрафу в розмірі 1190 гривень.
питання щодо речових доказів.
Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області
від 14 серпня 2007 року вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за те, що вона у травні 2005 року, працюючи на посаді
головного спеціаліста відділу економіки виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, являючись посадовою
особою органів місцевого самоврядування, будучи членом тендерного комітету з
питань організації торгів на закупівлю товарів, робіт та послуг за державні
кошти, була призначена відповідальною за проведення торгів на закупівлю квартир
для військовослужбовців, звільнених у запас та учасників бойових дій в
Афганістані та воєнних конфліктах у зарубіжних країнах. З метою пошуку
кандидатів для продажу квартири вона запропонувала ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які є
власниками трьохкомнатної квартири АДРЕСА_1 продати належну їм квартиру через
тендерний комітет. За сприяння в продажу даної квартири по максимально великій
ціні ОСОБА_1 вимагала в останніх незаконну винагороду в сумі 1000 доларів США,
що станом на 23 червня 2005 року становило в еквіваленті 5055 гривень. Після
проведення тендеру ОСОБА_1 неодноразово вимагала від ОСОБА_4 винагороду в сумі
5200 гривень, вказуючи, що у разі несплати даної суми нею буде вирішуватись
питання про розірвання угоди купівлі-продажу. На цю вимогу ОСОБА_4 23 червня
2005 року за взаємною домовленістю у парку культури та відпочинку міста
Новоград-Волинського передала ОСОБА_1 5200 гривень.
У касаційній скарзі засуджена
ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_2, даючи свій аналіз обставинам справи, просять
скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1 та направити справу на новий судовий
розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, мотивуючи
тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, досудове та
судове слідство проведено однобічно та неповно. Також посилаються на суттєві
порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, застосування працівникам
міліції до ОСОБА_1 незаконних методів слідства. Вказують, що при розгляді
зауважень на протокол судового засідання судом безпідставно відмовлено у
відтворенні технічного запису судового процесу.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у
її задоволенні необхідно відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України колегія
суддів при розгляді справи за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 та її
захисника на вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду, постановлену щодо
цього вироку, виходить із фактичних обставин, установлених рішеннями цих судів.
Суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено, на підставі зібраних
досудовим слідством доказів, досліджених у судовому засіданні та викладених у
вироку.

Так, свідок ОСОБА_4 в суді показала за яких обставин
ОСОБА_1 вимагала у неї 5200 гривень.

Дані показання свідок ОСОБА_4 підтвердила під час очної
ставки з ОСОБА_1

З показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1
незаконно вимагала гроші у нього за придбання міськвиконкомом його частки
житла.

Показання свідків об'єктивно узгоджуються з дослідженими
судом письмовими доказами. Уся сукупність зібраних у справі доказів була
належним чином проаналізована судом, підстав для сумнівів в об'єктивності
доказів, на які послався суд на підтвердження винуватості ОСОБА_1, з матеріалів
справи не вбачається.

Крім того, суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу
за апеляцією засудженої та її захисника, перевірив викладені у ній доводи, які
за змістом аналогічні доводам касаційної скарги, і визнав їх необґрунтованими з
наведенням в ухвалі відповідних підстав. Колегія суддів знаходить рішення
апеляційного суду правильним.

Дії ОСОБА_1 за ст. 354 КК України кваліфіковано правильно, а покарання їй призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України: з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про її особу, інших обставин справи.

Доводи скарги про безпідставне відмовлення у відтворенні
технічного запису судового процесу при розгляді зауважень на протокол судового
засідання, необґрунтовані, оскільки постановою Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2007 року зауваження
засудженої ОСОБА_1 на протокол судового засідання залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском встановленого законом строку і відсутності підстав для його
поновлення.

Що стосується посилань у скарзі про застосування до
ОСОБА_1 незаконних методів слідства, то ці доводи свого підтвердження не
знайшли.

Твердження в скарзі про незаконність оскаржених судових
рішень у зв'язку з тим, що судом не порушувалось та не з'ясовувалось питання
про можливість застосування амністію, не обґрунтуються на діючим законодавстві.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної
інстанціями засуджена ОСОБА_1 не визнавала себе винуватою в пред'явленому
обвинуваченні. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 чи її
захисник в суді першої або апеляційної інстанціях ініціювали питання про
застосування амністії до останньої. Згідно
зі ст. 9 Закону України ”Про амністію” застосування амністії не
допускається, якщо обвинувачений, підсудний або засуджений заперечує проти
цього.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень, в тому числі тих, які зазначені у скарзі, не виявлено.

Таким чином, підстав
для призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене,
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1
та її захисника ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

К.Т. Кравченко Г.В. Канигіна М.А. Мороз

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України Г.В. Канигіна