Справа № 1 - 96 / 2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді Шляхова В. І.

при секретарі Костюк Г. О.,

за участю потерпілого - цивільного
позивача ОСОБА_1,

його представника - адвоката ОСОБА_2

та підсудного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ріпки справу про обвинувачення

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець

АДРЕСА_1

області, громадянин України, освіта повна загальна

середня,
військовозобов'язаний, одружений, на

утриманні дві дитини, водій
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований

в
АДРЕСА_1

АДРЕСА_1, фактично проживає

там же у АДРЕСА_2,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК
України,

встановив:

28 квітня 2008 року, приблизно о 10 год., на пасовищі між селами
Голубичі та Новоукраїнське Ріпкинського району Чернігівської області, ОСОБА_3,
умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, кулаком ударив ОСОБА_1 в обличчя, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження
з короткочасним розладом здоров'я.

У судовому засіданні підсудний вину в інкримінованому злочині та цивільний
позов не визнав і показав суду що у денний час 28 квітня 2008 року разом з
ОСОБА_4 приїхав на громадське пасовище, оскільки дочці останньої погрожували
пастухи стада з сусіднього села. Тут ОСОБА_4 розмовляла з пастухом ОСОБА_5, а
він з пастухом ОСОБА_1 Під час розмови між ними виникла сварка, тому повідомив
останньому що про ці події розповість сільському голові та пішов. ОСОБА_1
наздогнав його і сказав не їздити
мотоциклом по вулиці де він живе. Розізлившись на ці слова штовхнув
ОСОБА_1 в груди, від чого той упав, а він пішов до машини, якою приїхав на
поле. До цього тілесні ушкодження вже були на обличчі ОСОБА_1 і до того ж він
упав обличчям до землі на палицю, яку тримав в руках. Вважає, що виявлені
тілесні ушкодження потерпілий отримав від удару об ту палицю, оскільки на його
переконання ОСОБА_1 був напідпитку й до того ж вже мав зазначені тілесні
ушкодження. Лікувався ОСОБА_1 в райлікарні безпідставно, адже в той час він
бачив потерпілого в магазині і на базарі райцентру. У судових дебатах зазначив,
що просить його не карати і попросив би вибачення у потерпілого, якщо б не
постало питання виплати грошової компенсації.

В ході судового слідства обставини
вчинення злочину достовірно встановлені судом та спростовані заперечення
підсудним вини у пред'явленому обвинуваченні. Його вина в умисному заподіянні
тілесних ушкоджень ОСОБА_1 доведена показаннями потерпілого та свідків, іншими
перевіреними судом доказами, в тому числі й матеріалами дослідчої перевірки,
які є послідовними, взаємодоповнюючими і не викликають сумніву у суду.

Так потерпілий ОСОБА_1, під час допиту і відповідаючи на запитання суду,
вказав на те що був тверезий та не мав тілесних ушкоджень. Він показав що того
дня бачив як ОСОБА_4 била ОСОБА_5, з
яким він пас корів. Підійшов до них та попрохав ОСОБА_4 припинити побиття.
Присутній тут же ОСОБА_3, нецензурно висловлюючись, вдарив його в обличчя
кулаком, від удару знепритомив і упав на землю. Прийшов до тями зав'юшений
кров'ю, боліла голова. Через побиття лікувався в райлікарні і на це витратив
кошти. Відчував біль, приниження, стан його здоров'я після побиття погіршився.
На відшкодування матеріальних збитків просив стягти з винного 792 грн. 80 коп.
та моральної шкоди 50 000 грн. В ході судового слідства усно позовні вимоги уточнив,
просив стягти з ОСОБА_3 на свою користь на відшкодування матеріальних збитків
792 грн. 80 коп., 1 000 грн. на оплату праці адвоката та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди

Очевидці подій ОСОБА_5 і ОСОБА_6, допитані судом окремо, підтвердили що
за обставин викладених вище, підсудний заподіяв потерпілому тілесні ушкодження.
Вони заперечили наявність будь - яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 до того та
сп'яніння потерпілого.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7. показав,
що ранком 28 квітня 2008 року разом зі стадом, яке пас потерпілий, з села
виводив свою корову на пасовище. Ознак сп'яніння ОСОБА_1 не виявляв та тілесних
ушкоджень на його обличчі він не бачив. Приблизно о 10 год. на пасовище прийхав
білий автомобіль. На той час він був від пастухів на відстані до 600 м. Жінка
та чоловік, що вийшли з машини, штовхалися з пастухами, потім машина з ними
поїхали. Коли підійшов до пастухів, то побачив що у ОСОБА_1 було розбите та
закривавлене обличчя.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що з ранку
з ОСОБА_1 виганяла стадо з села на пасовище. ОСОБА_1 був тверезий і не мав
видимих тілених ушкоджень. На пасовищі вони домовилися, що свідок може того дня
відпочивати. Через це пішла і як розвивалися подальші події на пасовищі, їй
невідомо.

Подружжя потерпілого ОСОБА_9, допитана
судом в якості свідка, показала, що з ранку 28 квітня 2008 року відправила
чоловік, - ОСОБА_1, тверезим та без тілесних ушкоджень на роботу, - пасти
громадське стадо. Приблизно о 10 год. з телефону чоловіка зателефонували і
повідомили про його побиття. Діставшись на пасовище побачила закриваленого
чоловіка. На її запитання той розповів, що він заступився за ОСОБА_5, за що
його вдарив ОСОБА_3 Того ж дня доставила чоловіка до районної лікарні, де той
лікувався від наслідків побиття але й до цього часу стан його здоров'я
відновився не в повному обсязі. Ці покази узгоджуються з показами очевидців та
потерпілого, підтверджені дослідженими письмовими доказами, тому суд кладе їх в
підставу винесення обвинувального вироку підсудному.

З дослідженого судом висновку судово-медичної експертизи НОМЕР_1 від 02.
10. 2008 р. (а. с. 75 - 77) вбачається, - у ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забитої
рани лівої надбрівної дуги, синців та забиття м'яких тканин обличчя, котрі
виникли від дії тупих предметів, в тому числі і від нанесення ударів руками,
ногами (мінімум 1- 2 удари), могли утворитися 28 квітня 2008 року і відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Всі тілесні ушкодження
нанесені приблизно в один і той же час. Механізм їх утворення більш ймовірен за
обставин вказаних ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і менш ймовірен за обставин на які
вказує ОСОБА_3 Виключається заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 коли він
лежав обличчям донизу. Наявна медична документація не містить даних про
лабораторні дослідження потерпілого на стан сп'яніння.

З медичної карти НОМЕР_2 за 2008 рік стаціонарного хворого Ріпкинської
ЦРЛ ОСОБА_1 і матеріалів додаткової перевірки НОМЕР_3 Ріпкинського РВ УМВС за
2008 р. убачається, що потерпілий 28 квітня 2008 року звертався до належних
посадових осіб органів внутрішніх справ та охорони здоров'я із заявами про
отримання тілесних ушкоджень від підсудного за обставин, що викладені вище, і
жодна з цих посадових осіб не зафіксувала ознак сп'яніння потерпілого або
наявності у нього раніше виниклих тілесних ушкоджень. Ці письмові докази
свідчать, що ОСОБА_1 внаслідок побиття підсудним стаціонарно лікувався з 28
квітня по 12 травня 2008 року, на що витрачав і власні кошти (а.с. 20 -22,
додатки).

Твердження підсудного про непричетність до виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень; свідка
ОСОБА_10, яка є подружжям підсудного, свідка ОСОБА_11 і очевидця ОСОБА_4 про:
«похмільний» стан або сп'яніння потерпілого вранці та на час вчинення злочину
28 квітня 2008 року; наявність у нього тілесних ушкоджень до вчинення злочину з
боку підсудного, тощо, суд вважає недостовірними,
- ці особи при детальному опитуванні учасниками ускладнилися зазначити ознаки
сп'яніння потерпілого і конретизувати локалізацію наявних у нього до вчинення
злочину тілесних ушкоджень. На суді ці догадки спростовані викладеними вище
показами потерпілого і свідків, в тому числі допитаної в якості свідка
ОСОБА_12, яка категорично спростовує можливість застосування фізичної сили з
боку подружжя потерпілого. Свідок стверджує що таких випадків між її сусідами
взагалі не було. ОСОБА_1 на роботу жодного разу не йшов у стані сп'яніння. Вранці
28 квітня 2008 року вона виганяла корову і бачила пастуха ОСОБА_1 тверезим без
тілесних ушкоджень на обличчі. Заявлений підсудним свідок ОСОБА_13 на суді не
підтвердив версію останнього про сп'яніння потерпілого до вчинення ОСОБА_3
відносно ОСОБА_1 злочину. В ході судового слідства не було встановлено фактів
що свідчать про обмову потерпілим підсудного. Суд зважає на вікові та виявлені
особистісні особливості перелічених свідків і тому не знаходить підстав для
реагування відносно них у встановленому порядку. Достеменно встановлений факт завдання
підсудним удару кулаком в обличчя потерпілому виключає збіг у часі отримання
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень за інших обставин. Висновок суду підтверджується
науково обгрунтованим висновком судової медичної експертизи, який не викликає
сумнівів у своїй об'єктивності і зафіксував локализацію та визначив механізм
заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Жоден зі свідків не зміг повідомити про
будь - які факти асоціальної поведінки потерпілого, який об'єктивно характеризується
позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не
притягувався, на спеціалізованих медичних обліках не перебуває, є інвалідом 3
групи, працездатний вік відпрацював у
сільськогосподарській галузі та за видатні досягнення в праці неодноразово
заохочувався, одружений і виховав соціально адаптованих дітей (а.с. 19, 53 -
54, 56, 60, 62,65, б/н).

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку що умисні дії підсудного, які виразилися у
заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому кваліфіковані правильно,
оскільки вони спричинили короткочасний розлад здоров'я ОСОБА_1. ОСОБА_3 винний
у вчиненні цього злочину і підлягає покаранню за ст. 125 ч. 2 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого підсудним
злочину, особу винного, який за місцем реєстрації та роботи характеризується
позитивно, одружений, виховує неповнолітніх дітей, працевлаштований, на
спеціалізованих медичних обліках не перебуває, має у власності нерухоме майно
та транспортний засіб, вперше вчинив умисний злочин невеликої тяжкості,
відсутність обставин що пом'якшують або обтяжують його покарання (а.с. 6, 46-
50, 52, 55, 57, 59, 61, 65, 73 - 74).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для виправлення
підсудного та попередження нових злочинів ОСОБА_3 необхідно й достатньо призначити покарання у
виді громадських робіт.

Потерпілим ОСОБА_1 остаточно заявлені вимоги до ОСОБА_3 про
відшкодування 792 грн. 80 коп. матеріальних
збитків, 1 000 грн. в оплату праці адвоката
та 5 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з
наступного. Понесені потерпілим витрати на лікування документально підтверджені
в сумі 164 грн. 90 коп. На підставі ст. ст. 1166, 1192 ЦК України вони
підлягають стягненню з винуватого. Враховуючи що потерпілий відчував фізичний
біль та моральні страждання через неправомірні дії підсудного, їх тривалість,
відсутність тяжких вимушених змін в житті цивільного позивача, затрачені ним
зусилля на відновлення нормального життєвого статусу, на відшкодування
моральної шкоди за ст. 1167, ч. 4 ст. 1193 ЦК України розумно та справедливо
стягти з винного 400 грн. Оплата праці
адвоката співрозмірна з виконаною нею роботою у справі. Зважаючи на ст. 93 КПК
України, платоспроможність винуватого, ці витрати також належить покласти на
ОСОБА_3, оскільки їх розмір документально підтверджено і ним не оспорюється.

Речові докази відсутні, запобіжний захід до підсудного не обирався.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК
України і призначити йому покарання - 150 (сто п'ятдесят) годин громадських
робіт.

До набрання вироком законної сили потреба обирати запобіжний захід
відносно ОСОБА_3 відсутня.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер невідомий) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
невідомий) 164 грн. 90 коп. на відшкодування майнової шкоди, 400 грн. 00 коп. на відшкодування моральної
шкоди та на відшкодування витрат з оплати праці адвоката 1000 грн. 00 коп., а
всього 1 564 (одна тисяча п'ятсот шістдесят чотири) грн. 90 коп.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На вирок протягом 15 діб з моменту проголошення може бути подана
апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний
суд.

Суддя
В. І. Шляхов