Справа № 11-1261 / 2007
року Головуючий
у 1 інстанції Кривчун Т.О.
ст. 121 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця «19» дня Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриш
В.М.

суддів Кісіля
A.M. Павленко В.П.

з участю
прокурора Калько
О.С.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
прокурора Гребінківського району Полтавської області, захисника ОСОБА_1 на
вирок Гребінківського районного суду від 5 жовтня 2007 року стосовно ОСОБА_2

установила:

Цим
вироком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с. Устя
Корецького району Рівненської області, українець, громадянин України, працюючий
в ПСП «Лазівки», відповід­но до ст. 89 КК України не судимий, проживаючий с.
Олександрівка Гребінківського району

засуджений за
ст. 121 ч. 2 КК України на 8 (вісім ) років позбавлення волі. Одночасно із
засудженогоОСОБА_2 .стягнуто на користь :

·
потерпілої ОСОБА_3 3 926 грн. в рахунок відшкодування
матеріальних збитків та 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

·
Управління Державного казначейства в Гребінківському
районі 830 грн. 94 коп., як витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_4

Вирішена
доля речових доказів та постановлено після набрання вироку законної сили
знищити:

·
одинарну віконну раму;

·
фрагмент бинта із зразками речовини бурого кольору;

·
зіскоб мікрооб'єкта речовини біологічного походження;

·
господарські кирзові чоботи.

Судові витрати
віднести на рахунок держави.

За вироком суду
ОСОБА_2. визнаний винним в тому, що 17 січня 2006 року, близько 19 годин, після
спільного вживання спиртних напоїв за

2

місцем
проживання, в будинку розташованому в с. Олександрівка
Гребінківського району Полтавської області, на грунті особистих неприязних
відносин, які були викликані поведінкоюОСОБА_4, умисно та з великою силою наніс
останньому удар ногою взутою в кирзовий чобіт в голову останньому, внаслідок
чого його голова відкинулась вверх до рами вікна, в яке він намагався пролізти,
додатково вдарилася та перебила дерев'яну поперечену.

В результаті
отриманих ударів потерпілому ОСОБА_4. були заподіяні відкрита тяжка
черепно-мозкова травма у вигляді перелому склепіння та основи черепу з раною
даної анатомічної ділянки, крововиливи під тверду та м'яку мозкові оболонки,
забій головного мозку, крововиливи в м'які тканини лобної області справа,
синець правої навколо очної області, припухання м'яких тканин губ, множинні рани
потиличної та тім'яної ділянок голови справа, які в сукупності є тяжкими
тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент їх заподіяння та
призвели до його смерті 8 лютого 2006 року в лікувальному закладі.

В апеляції
прокурора Гребінківського району ставиться питання про скасування вироку та постановления нового, яким
призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, оскільки, на
думку прокурора, покарання у вигляді 8 років позбавлення волі є надмірно
м'яким, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину, даним про особу
засудженого, який в судовому засіданні не визнав своєї вини.

Захисник ОСОБА_1
просить скасувати вирок та закрити провадження по кримінальній справі,
мотивуючи тим, що ОСОБА_2., правомірно, у відповідності до ч. 5 ст. 36 КК
України, захищав своє житло від незаконного проникнення з бокуОСОБА_4 у діях якого
міститься склад злочину передбаченого ст. 162 КК України, а тому ОСОБА_2. не
може нести відповідальність за відвернення від протиправного насильницького
вторгнення у його будинок.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора Калько О.С., який підтримавши апеляцію
прокурора, просить залишити апеляцію захисника без задоволення, вислухавши
виступ захисника ОСОБА_1 та засудженогоОСОБА_2., які підтримали свою апеляцію,
а останній просив і пом'якшити призначену міру покарання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши мотиви апеляцію, колегія суддів вважає апеляцію прокурора
не підлягаючою задоволенню, апеляцію захисника підлягаючою частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Конституція
України статтею 30 гарантує кожному недоторканість житла, а ст. 162 КК України
передбачає кримінальну відповідальність за порушення цього конституційного
права.

За змістом ст.
162 КК України, особа несе кримінальну відповідальність в разі незаконного
проникнення в житло чи іншого володіння при умові, що її умисел був направлений
саме на незаконне проникнення в житло.

Як убачається із
матеріалів справи, 17 січня 2006 року, ОСОБА_2., на протязі дня неодноразового
вживав спиртні напої, в тому числі за місцем свого проживання з сусідомОСОБА_4, при цьому вони
не конфліктували, будь-яких сварок не вчиняли, погроз на адресу один одному не
висловлювали, а близько 19 години останній знову прийшов до засудженого з метою

3

продовжить вживати спиртні напої, про що йому повідомив
через зачинені двері та прохав їх відчинити.

Ці обставини не
заперечував сам засуджений на протязі досудового слідства та фактично
підтвердили співмешканка засудженого ОСОБА_5, рідні ОСОБА_4., а також сусіди
та односельці, які пояснили, що взаємовідносини між ОСОБА_2. таОСОБА_4 завжди були
дружні, вони часто спілкувалися, не конфліктували та допомагали один одному по
веденню господарства.

Одночасно
ОСОБА_2., в тому числі у присутності свого захисника при пред'явленні
обвинувачення, з приводу подій 17 січня 2005 року пояснював, що ОСОБА_4знаходився в
стані алкогольного сп'яніння, прийшов один, крім нього будь-яких сторонніх осіб
біля будинку не перебувало, погроз на його адресу не висловлював, не сварився,
не бився та як зробив він висновок з його поведінки, що будь-яких злочинних
намірів не мав, а тому він його не боявся.

/ т. 1 а. с.
160-161, т. 2 а. с. 30-31, 94-95 /

Нарешті
засуджений нанесення ОСОБА_4сильного удару чоботом в голову пояснив тим, що
сильно розлютився на нього за розбиту шибку в зимовий час, а не з метою захисту
житла та відвернення його проникнення в будинок.

Про те, що ОСОБА_4не становив
будь-якої загрози засуджений ОСОБА_2. підтвердив і в апеляційній інстанції.

Виходячи з
наявності цих мотивів в умисних діях засудженого, які об'єктивно стверджуються
матеріалами справи, в тому числі висновками судово-медичних експертиз,
результатами відтворення обстановки та обставин події злочину, протоколами
огляду місця огляду, висновками імунологічної експертизи, речовими доказами,
суд обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в його діях злочину
передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та вірно дійшов до висновку про
необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Поряд з цим, при
визначенні розміру покарання ОСОБА_2судом в достатній мірі не враховані
обставини, що пом'якшують його покарання, в тому числі фактичне визнання вини,
позитивна характеристика за місцем роботи, наявність на утриманні неповнолітніх
дітей.

Судом також
взагалі залишено поза увагою те, що дії ОСОБА_2були спровоковані поведінкою
самого загиблого, який також знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи
сукупність перелічених пом'якшуючих обставин, що дають підстави до застосування
ст. 69 КК України, а також конкретні обставини по справі, колегія судді
приходить до висновку про необхідність зміни вироку та пом'якшення призначеного
ОСОБА_2судом покарання.

За таких
підстав, апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а апеляцію захисника
ОСОБА_1 слід частково задовольнити.

При вирішенні долі
речових доказів, судом прийняте рішення про знищення чобіт належних
засудженому, але при цьому не враховано, що таке рішення, відповідно до ст. 81
КПК України, можливе тільки в разі, коли б вони не становили будь-якої
цінності. Як пояснив ОСОБА_2., належні йому

4

чоботи знаходилися в користуванні лише 2 неділі, а тому
для нього представляють цінність.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів, в порядку ст. 365 КПК України, вважає за необхідне,
з резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про знищення чобіт
належних засудженому ОСОБА_2

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Гребінківського району Полтавської області залишити без задоволення,
а апеляцію захисника ОСОБА_1 частково задовольнити.

Вирок змінити.
Пом'якшити покарання засудженому ОСОБА_2 та вважати його засудженим за ст. 121
ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 6 років позбавлення
волі.

В порядку ст.
365 КПК України, з резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про
знищення речового доказу, а саме чобіт належних засудженому ОСОБА_2

В решті вирок
Гребінківського районного суду від 5 жовтня 2007 року стосовно ОСОБА_2 залишити
без змін.