АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/4839/14-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/764/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.304 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ЛУК* ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 04 червня 2014 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність слідчого.
Як вбачається з ухвали, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 , слідчий суддя керувався положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, у відповідності до яких під час досудового розслідування може бути оскаржений лише певний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора. А якщо скарга, подана на інші рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню, то у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.
Не погодившись із зазначеним процесуальним рішенням слідчого судді, ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10 червня 2014 року, а його скаргу направити в суд першої інстанції для розгляду по суті. На думку апелянта, бездіяльність слідчого, яку він оскаржує, полягає у невиконанні слідчим вимог закону, а саме ч.1 ст.173, п.4 ч.5 ст.173, ч.4 ст.170 ч.3,4 КПК України. ОСОБА_11 зазначає, що 27 травня 2014 року він звернувся до слідчого СВ Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м.Люботин) ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 із письмовою заявою, просив передати йому на відповідальне зберігання майно (автомобіль КАМАЗ держномер НОМЕР_1 та бетонні блоки у кількості 10 шт.), на яке накладено арешт у кримінальному провадженні. Слідчий не виніс постанову в порядку ч.ч.3,5 ст.110 КПК України, а лише листом відмовив у його проханні. Тому апелянт вважає, що має право оскаржити таке рішення слідчого в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а слідчим суддею відмовлено у відкритті провадження за скаргою необґрунтовано.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали за скаргою апелянта та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного:
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Так, у ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, зокрема у п. 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Зі змісту скарги ОСОБА_10 вбачається, що він, вважаючи себе володільцем тимчасово вилученого майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2014 року, звернувся до слідчого ОСОБА_9 із заявою про передачу йому на відповідальне зберігання автомобіля КАМАЗ держномер НОМЕР_1 та бетонних блоків у кількості 10 шт. Проте, слідчий відмовив у такому проханні, що змусило його звернутися зі скаргою до слідчого судді (а.с.1-3). До скарги ОСОБА_11 долучив копії ухвал слідчих суддів від 14 травня 2014 року та 22 травня 2014 року, копію технічного паспорту на автомобіль КАМАЗ та інші документи (а.с.4-9).
За текстом резолютивної частини ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2014 року арешт накладено на автомобіль «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та бетонні боки у кількості 10 шт., які завантажені на вищевказаний автомобіль, який належить ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).
Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля КАМАЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 є саме ОСОБА_12 (а.с.8).
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2014 року ОСОБА_13 , який зазначав, що наділений правом володіння арештованим майном, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовлено (а.с.7).
До скарги ОСОБА_14 не додано жодних документів, які б достовірно свідчили про те, що він є володільцем тимчасово вилученого майна, а відповідно і наділений правом на подачу скарги в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.
Право оскаржити певні види рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора є похідним від права суб*єктів, вичерпний перелік яких визначений процесуальним законом, звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 , вдався до аналізу норм, що визначають предмет оскарження. Натомість, не перевірив, чи має ОСОБА_11 взагалі будь-який статус особи, зазначеної у п.1 ч.3 ст.303 КПК України, що надає йому право звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого, та чи немає підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.304 КПК України, для повернення скарги.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді від 10 червня 2014 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_10 поверненню в суд першої інстанції для вирішення питання щодо можливості її прийняття до розгляду, з урахуванням наведеного вище.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ЛУК* ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого скасувати, а скаргу ОСОБА_10 повернути в суд першої інстанції для вирішення питання щодо можливості прийняття її до розгляду.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :