Провадження № 274/4896/14-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/65/15
І м е н е м У к р а ї н и
06.04.15 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4896/14-к про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хажин Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.04.14 Бердичівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт (покарання відбув),
за ч. 2 ст. 389 КК України,
за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
Відповідно до вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. 10 червня 2014 року працівниками Бердичівського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_3 було роз`яснено порядок і умови відбуття цього покарання та він був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Цього ж дня він був направлений для відбуття покарання до Хажинської сільської ради.
Однак, ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування громадських робіт та реалізуючи його, ознайомившись в Хажинській сільській раді з розпорядженням про прийняття його на неоплачувану роботу, з вказаної дати відбував громадські роботи не систематично, порушуючи розпорядження Хажинської сільської ради. Відповідно до графіку виходу на роботу ОСОБА_3 в червні 2014 року встановлено 52 години громадських робіт, з яких він відпрацював лише 28 годин та допустив прогули без поважних причин 20.06.14, 23.06.14, 24.06.14. В липні 2014 року ОСОБА_3 встановлено 68 годин громадських робіт, з яких він відпрацював лише 20 годин, та 03.07.14, 05.07.14, 07.07.14, 08.07.14, 09.07.14, 11.07.14, 14.07.14, 17.07.14, 18.07.14, 22.07.14, 31.07.14 громадські роботи не відбував без поважних причин. Таким чином ОСОБА_3 протягом червня-липня 2014 року умисно ухилився від відбуття покарання у вигляді громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання, та невідбута ним частина громадських робіт склала 92 години.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винним, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав. На початку судового розгляду обвинувачений показав, що в 2014 році він був засуджений за ухилення від сплати аліментів і повинен був відбувати громадські роботи влітку. Голова сільської ради йому визначила роботи, які він мав робити кожного дня по чотири години, крім суботи і неділі. Не відпрацював вчасно, так як близько 1,5 тижнів лікувався, бо пошкодив ногу і до нього ще приїжджала швидка допомога. Довідки про лікування не брав, так як не пішов до лікарні. Крім того, він допомагав сусідам - людям похилого віку, і ці роботи йому мали зарахувати до відпрацювання громадських робіт. Також він не ходив відпрацьовувати громадські роботи, оскільки потрібно було заробляти і на себе. Зокрема, десь тиждень він був на будівництві у селі Половецьке. Дійсно було таке, що зранку приходили працівники КВІ і вели його на відпрацювання. На відмітку до ВКВІ не з`являвся тому, що не мав грошей на проїзд. Після зміни обвинувачення прокурором та виключення з обвинувачення часу лікування ОСОБА_3 від отриманої травми ноги, обвинувачений вину визнав повністю, вказав, що розуміє, що зробив неправильно, просить пробачення і просить не позбавляти волі, а дати відпрацювати в селі ще два місяці.
Незважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, будучи допитаною в ході судового розгляду як свідок, старший інспектор Бердичівського МРВ КВІ ОСОБА_5 показала, що 07 травня 2014 року до неї на виконання надійшов вирок щодо ОСОБА_3 . На виклики до ВКВІ 14 травня і 22 травня обвинувачений не прибув, і тому 26.05.14 було направлено постанову про його привід. Не чекаючи виконання постанови, 06 червня вона поїхала за місцем проживання ОСОБА_3 в с. Хажин. Обвинуваченого вдома не було, був десь в Бердичеві. Вона відібрала пояснення у брата, матері ОСОБА_3 , які підтвердили, що обвинувачений знає, що йому потрібно з`явитись до ВКВІ. 10 червня ОСОБА_3 доставили до ВКВІ, вона роз`яснила йому порядок і умови відбування покарання, попередила про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, видала направлення на відпрацювання громадських робіт за місцем проживання на території с. Хажин. 11 червня розпорядженням голови сільської ради ОСОБА_3 був прийнятий і приступив до відпрацювання громадських робіт, вид яких визначено сільської радою. До 01 серпня ОСОБА_3 ухилявся від виконання громадських робіт, допускаючи порушення при відбуванні покарання. Так за червень 2014 року ОСОБА_3 допустив 6 прогулів, за липень ще 18 прогулів. Крім того, обвинувачений лише одного разу з`явився на реєстрацію до ВКВІ з встановленої йому щотижневої явки, і тому 01 серпня було направлено подання до міліції для притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Перед направленням подання намагались встановити причину порушення обвинуваченим порядку і умов відбування покарання, прогулів. Дійсно було встановлено, що 25.06.14 був виклик швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3 . 02 липня інспектор ВКВІ ОСОБА_6 перевіряв місце відпрацювання обвинуваченим громадських робіт і було встановлено, що ОСОБА_3 був відсутнім за місцем роботи, про що також надходила інформація сільської ради, і цього ж дня було направлено подання про привід обвинуваченого. 11 липня ОСОБА_6 виїжджав за місцем проживання ОСОБА_3 , того не було вдома, а сусід ОСОБА_7 пояснив, що бачить обвинуваченого щодня за місцем проживання, той працює, допомагає сусідам по господарству. 14 липня ОСОБА_3 був доставлений, при цьому не кульгав, хоча дійсно пояснював, що поранився і показував рану на стопі. Рана була в стадії загоєння, було видно, що травма була, але наскільки вона була серйозною, не можна було підтвердити. Було направлено запити на ЦЕМД, ЦРЛ. Обвинувачений обіцяв приступити до виконання громадських робіт 15 числа і дійсно приступив. Прийшов ще 16, а вже 17, 18, 21, 22 знову не з`явився на відпрацювання. Тоді 23 липня вона поїхала за місцем проживання обвинуваченого. Приїхала до 9-ї години, сільська рада ще була зачиненою. Вона пішла до ОСОБА_3 , мати пішла його шукати. Обвинувачений дивився телевізор у сусіда. Вона завела ОСОБА_3 до сільської ради, відібрала у нього пояснення, в яких обвинувачений зазначив, що не відпрацьовував громадські роботи, так як допомагав косити люцерку, а на реєстрацію до ВКВІ не ходив, оскільки не мав грошей. В цей же день ОСОБА_3 приступив до відпрацювання громадських робіт. 24 липня надійшла відповідь про те, що дійсно був виїзд швидкої медичної допомоги до ОСОБА_3 25 червня 2014 року о 15 год. 13 хв., а 30 липня надійшла відповідь з центральної районної лікарні про те, що обвинувачений до них не звертався. Так як не було документів, що підтверджували б складність травми і тривалість лікування, а самостійно визначити поважність причини невиконання громадських робіт вони не могли, було направлено подання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Тим часом і з 01 серпня обвинувачений продовжував не з`являтись для виконання громадських робіт. Відбув покарання ОСОБА_3 лише 08 жовтня 2014 року і 09.10.14 був знятий з обліку у ВКВІ. Допомога сусідам ніяким чином не може бути зарахована як відпрацювання покарання у виді громадських робіт.
Як пояснила свідок ОСОБА_8 , сільський голова Хажинської сільської ради, 11 червня 2014 року ОСОБА_3 прибув до сільської ради, за ним була закріплена людина і він приступив до виконання громадських робіт. Мав працювати з 09 до 13 години. Обвинувачений відпрацював з 11 до 13 червня, а далі пропав з невідомих причин. Вона телефонувала, мати обвинуваченого приходила, самого ОСОБА_3 бачила здалеку. І ОСОБА_3 , і його матір пояснювали, що обвинувачений працює, допомагає людям. Вона їм пояснювала, що це добре, але цим він має займатись після 13 години, а до 13 години він має відпрацьовувати громадські роботи. Ніякої домовленості, що ОСОБА_3 буде допомагати сусідам, а йому це буде зараховано як відпрацювання громадських робіт, не було і не могло бути. За місцем проживання обвинувачений характеризується як спокійний, до відповідальності адміністративної не притягувався, скарг на нього не було, зловживає спиртними напоями.
З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 25 червня 2014 року вона як фельдшер екстреної медичної допомоги та медицини катастроф виїжджала на виклик в АДРЕСА_1 . По приїзду виявила у ОСОБА_3 значну рану на задній поверхні лівої ступні від п`ятки і до гомілково-ступневого суглобу. Рана сильно кровоточила, була довжиною десь 4 см, глибину визначити не можна було, мала рвані краї. Присутня жінка пояснила, що ОСОБА_3 був на городі та поранився сапилом. Після цього ОСОБА_3 подолав значну відстань з городу до будинку і втратив багато крові тому, що все подвір`я, трава були в крові, було видно доріжки з крові, як йшов. Вона обробила рану перекисом, наклала пов`язку, компенсувала велику крововтрату фізрозчином. ОСОБА_3 самостійно піднятись не міг, втрачав свідомість і падав, тиск у нього спустився до дуже низької межі. Вона підняла тиск, запропонувала госпіталізацію, але ОСОБА_3 відмовився. Вона сказала ОСОБА_3 звернутись до травматолога, так як рана була достатньо важкою і мінімум тиждень ця рана потребувала догляду, щоб її не турбували і вона могла хоча б трохи загоїтись, а далі мав би визначити лікування травматолог. Ця рана ОСОБА_3 була отримана в день виклику, десь за 1-3 години до приїзду.
Свідок ОСОБА_10 під час допиту в ході судового розгляду показала, що вона завідує ФАПом с. Хажин. В червні чи липні 2014 року її дійсно викликали до ОСОБА_3 , так як у того була висока температура. Вона прийшла, послухала, дійсно у обвинуваченого була температура близько 38°. Коли вона прийшла, ОСОБА_3 був у ліжку і випадково вона побачила у того перев`язану ногу. У обвинуваченого була травмована гомілка, але рана була вже несвіжою, не гноїлась і тому вона особливої уваги на неї не звернула. Медичної допомоги ОСОБА_3 через цю рану вона не надавала. Обвинувачений до неї за довідкою чи направленням до поліклініки не звертався, хоча вона йому і говорила прийти. Через день-два вона бачила ОСОБА_3 в селі, з тим було все нормально. Чи накульгував вже тоді обвинувачений не звернула уваги, але їй здається, що рана на нозі не була занадто серйозною.
Крім того, винуватість ОСОБА_3 також підтверджується :
даними вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2014 року, яким ОСОБА_3 засуджено за. ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин (т. 1, а.п. 67-68);
2) даними копії підписки ОСОБА_3 від 10.06.14, в якій йому під підпис роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт та роз`яснено, що в разі ухилення від призначеного покарання, його може буди притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1, а.п. 14);
3) даними копії постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 10.06.14, в якій ОСОБА_3 зобов`язано з`являтись на реєстрацію до ВКІ Бердичівського району 1, 2, 3, 4 понеділка щомісяця. Постанова оголошена ОСОБА_3 10.06.14, про що свідчить його особистий підпис (т. 1, а.п. 15);
4) даними копії листка реєстрації ОСОБА_3 до Бердичівського МРВ КВІ, з якого видно, що починаючи з шести днів явок до 28.07.14 ОСОБА_3 на реєстрацію до ВКВІ з`являвся лише одного разу - 14.07.14 (т. 1, а.п. 16);
5) даними копії направлення від 10.06.14, відповідно до якого ОСОБА_3 направлено до Хажинської сільської ради для відбування призначеного покарання у виді громадських робіт. ОСОБА_3 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання матеріали щодо нього будуть направлені для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_3 (т. 1, а.п. 17);
6) даними копії розпорядження сільського голови Хажинської сільської ради № 88-к від 11.06.14, згідно з яким засуджений ОСОБА_3 з 11.06.14 повинен був приступити до відпрацювання призначеного покарання у виді громадських робіт, його залучено безоплатно по прибиранню (благоустрою) території сільської ради, контроль за виконанням засудженим громадських робіт покладено на головного бухгалтера (т. 1, а.п. 18);
7) даними копій графіків відбування покарання ОСОБА_3 у виді громадських робіт у червні-липні 2014 року та переліку об`єктів, в яких вказано час (з 09 до 13 години) та перелік громадських робіт (прибирання, обкошування, вирубування), які повинен був виконувати ОСОБА_3 на території села Хажин (т. 1, а.п. 19, 20, 25);
8) даними копій табелів виходу на роботу ОСОБА_3 в червні, липні 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_3 з`являвся для відпрацювання призначеного йому покарання в червні лише з 11 до 19 червня, відпрацювавши 28 годин із запланованих 52, а в липні лише 15, 16, 23, 24, 28, відпрацювавши 20 годин із запланованих 92 годин (т. 1, а.п. 22, 31);
9) даними копій довідок Хажинської сільської ради від 25.06.14, 02.07.14, 14.07.14, 15.07.14, 21.07.14, 23.07.14, 31.07.14, з яких видно, що ОСОБА_3 з 20.06.14 до 14.07.14, з 17.07.14 до 22.07.14, з 25.07.14 до 29.07.14 до сільської ради не з`являвся та до відпрацювання громадських робіт не приступав (т. 1, а.п. 23, 32, 33, 35, 36, 37, 38);
10) даними копій попереджень ст. інспектора МРВ КВІ від 14.07.14, 23.07.14 за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, а саме за неявку з 20.06.14 до 14.07.14, а в подальшому 17.07.14, 18.07.14, 21.07.14, 22.07.14 на відпрацювання громадських робіт, а також за неявку на реєстрацію до Бердичівського МРВ КВ1 16.06.14, 23.06.14, 07.07.14, 21.07.14. При цьому ОСОБА_3 кожного разу роз`яснено порядок відбування покарання та наслідки за ухилення від відбування покарання, ОСОБА_3 попереджено про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності по ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1, а.п. 24, 26);
11) даними копії облікової картки № 19/2014 р., що відповідають даним табелів виходу на роботу ОСОБА_3 (т. 1, а.п. 12);
12) даними довідки № 1942 від 01.08.14 про допущені порушення та вжиті заходи впливу відносно засудженого, згідно з якою засуджений ОСОБА_3 за час перебування на обліку допустив 23 прогули (92 години) без поважних причин, станом на 01.08.14 відпрацював 48 годин із призначених 120 годин громадських робіт, не реагує на виклики, не з`являвся на реєстрацію до ВКВІ 16.06.14, 23.06.14, 07.07.14, 21.07.14, 28.07.14 без поважних причин, за що йому винесено застереження у виді письмових попереджень (т. 1, а.п. 11);
13) даними подання Бердичівського МРВ КВІ від 08.08.14 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який з 20 червня 2014 року ухиляється від виконання покарання у виді громадських робіт, систематично не з`являється на відпрацювання, на реєстрацію до ВКВІ (т. 1, а.п. 8-10);
14) даними листа Бердичівської ЦРЛ № 978 від 18.07.14, згідно з яким з 20.06.14 до 18.07.14 ОСОБА_3 за амбулаторною чи стаціонарною медичною допомогою не звертався (т. 1, а.п. 29);
15) даними листа Бердичівського МРВ КВІ № 2901 від 23.10.14, відповідно до якого ОСОБА_3 призначене вироком від 02.04.14 покарання у виді 120 годин громадських робіт відбув 08.10.14, у зв`язку з чим 09.10.14 знятий з обліку підрозділу інспекції (т. 2, а.п. 31).
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, він не відпрацьовував громадські роботи протягом тижня через отримання травми в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження і прокурором виключено з обвинувачення час лікування обвинуваченого у період ухилення від відбування громадських робіт. Доводи обвинуваченого про те, що він допомагав сусідам в час, коли мав відбувати громадські роботи, і тому цей час йому має бути зараховано в строк покарання спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в залі суду наполягла, що такого бути не могло і вона особисто роз`яснювала ОСОБА_3 , що таку допомогу він має надавати лише після відпрацювання громадських робіт і така допомога не відбування призначеного покарання. На це ж вказують і інші дослідженні у провадженні докази, в тому числі показання свідка ОСОБА_5 , письмові матеріали відбування ОСОБА_3 громадських робіт. Так з цих доказів вбачається, що обвинуваченому детально роз`яснено порядок та умови відбування такого виду покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування, більше того неодноразово вживались примусові заходи з метою залучення до праці, однак незважаючи на це ОСОБА_3 , усвідомлючи, що таким чином він ухиляється від відбування громадських робіт, про що йому особисто працівниками неодноразово роз`яснювалось, навмисно продовжував не з`являтись на відпрацювання громадських робіт. На наявність мети ухилення від відбування громадських робіт вказують і показання самого обвинуваченого, в яких він зазначає, що розумів необхідність відбування покарання, однак цього не робив, так як йому потрібно було працювати в цей час на себе, а не відбувати громадські роботи.
Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 скоєно новий умисний злочин при наявності судимості за інший умисний злочин.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 2 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений був засуджений за вчинення умисного злочину та ухилився від відбування призначеного покарання, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, яка на території сільської ради не працює, зловживає спиртними напоями.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги санкцію кримінального закону, вчинення злочину ОСОБА_3 після проголошення щодо нього вироку та невідбуття ним призначеного покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, тому призначає йому покарання у виді арешту, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для зміни застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, не вбачається.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Початок строку відбуття призначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити попередній - особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1