Провадження №1/642/129/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньотехнічною освітою, не одруженого, перебуваючи в цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 22.03.2012 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 3 р.;

- у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого

-у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:
В листопаді 2014 року, точна дата і час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , побачив на подвір`ї зазначеного будинку три радіатори опалення, після чого у нього виник корисливий злочинний намір, спрямований на їх викрадення. Так, 18.12.2014 приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 зустрівшись з раніше знайомим ОСОБА_5 , запропонував останньому разом з ним проникнути на подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрасти радіатори опалення, на що останній добровільно погодився.

В цей же день, приблизно о 23 годин 00 хвилин ОСОБА_4 заздалегідь підготувавши металеву тачку для перевезення радіаторів опалення, діючи, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, прибули до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через незачинені ворота, проникли на подвір`я, звідки таємно викрали один чавунний радіатор опалення, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №169 від 23.12.2014 року становить 304 грн. 50 коп. , який належить ОСОБА_6 , після чого залишили місце скоєння злочину та перевезли викрадене майно до місця мешкання ОСОБА_4 , розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, 19.12.2014 приблизно о 00:10 год. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 повернулись до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали один чавунний радіатор опалення, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 169 від 23.12.2014 року становить 304 грн. 50 коп., після чого залишили місце скоєння злочину та перевезли викрадене майно до місця мешкання ОСОБА_4 розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії приблизно о 01:20 год. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 повернулись до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали один чавунний радіатор опалення, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 169 від 23.12.2014 року становить 304 грн. 50 коп. після чого залишили місце скоєння злочину та перевезли викрадене майно до місця мешкання ОСОБА_4 розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд.

Всього своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 913, 50 гривень.

У судовому засіданні обвинувачені в пред`явленому їм обвинуваченні винними себе визнали повністю, підтвердивши вищевикладене, про обставини здійснення злочину дали показання, як зазначено в описовій частині вироку та пояснили, що скоїли правопорушення з корисних мотивів.

Крім викладеного, винність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого їм правопорушенні підтверджується іншими зібраними у провадженні доказами.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про обставини таємного викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинувачених доказано повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога на психіатра не перебуває, тяжких наслідків від злочину не настало, відсутність з боку потерпілого претензій матеріального та морального характеру.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжких наслідків від злочину не настало, відсутність з боку потерпілого претензій матеріального та морального характеру.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, його особу, визнання обвинуваченим своєї вини, повне відшкодування спричинених збитків, маючого непогашену судимість, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті із застосування положень ст.71 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, його особу, визнання обвинуваченим своєї вини, повне відшкодування спричинених потерпілому матеріальних збитків, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті із застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Доля речових доказів по справі вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.03.2012 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній у виді тримання під вартою в Харківському СІЗО.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 24.12.2014 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно положень ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту вручення їм копії вироку. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий: