ВИРОК

Справа № 600/220/15-к
Справа № 1-кп/600/24/2015
23 березня 2015 року
Козівський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора: ОСОБА_3
потерпілий: ОСОБА_4
підсудний: ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В третій декаді січня 2015 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 під`їхавши гужовим транспортом до житлового будинку, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, шляхом виривання металічної скоби із дверей проник у вказане житло звідки таємно викрав належні ОСОБА_4 , речі: бувший в користуванні холодильник марки «Саратов 1413 КШ-140» вартістю 200 грн., бувші у користуванні дві металічних спинки ліжка, вартістю однієї спинки 30 грн., на загальну суму 60 грн.
Надалі ОСОБА_5 погрузивши викрадені речі на гужовий транспорт з місця злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 260,00 грн.
Окрім цього, 5 лютого 2015 року, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 під`їхавши гужовим транспортом до житлового будинку, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, шляхом відкриття дверей проник у вказане житло, звідки таємно викрав належні ОСОБА_4 наступні речі: бувшу в користуванні газову плитку; чотири чавунних казанки; одну алюмінієву каструлю та інші металеві речі на суму 1273, 25 грн. завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 1533,25 гривень.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що ним в січні місяці 2015 року та 5 лютого 2015 року у житловому будинку який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що в с.Вимислівка, Козівського району було викрадено холодильник марки «Саратов 1413 КШ-140», дві металічних спинки ліжка та інші речі які належали потерпілому. З даними викраденими речами він розпорядився на власний розсуд.
Підсудний в судовому засіданні повністю визнав свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, розкаявся, дав показання згідно змісту пред`явленого йому обвинувачення, погодився зі всіма доказами по справі, досліджувати будь-які інші докази по справі крім його власного зізнання, не потрібно, вимоги ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має, оскільки він відшкодував спричинену шкоду, просить міру покарання визнати умовно.
Покази обвинуваченого є достовірними, узгодженими з матеріалами справи.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує вчинений ним злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням в житло.
При обранні покарання ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, спричинену матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано повністю .
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, та застосувавши ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Разом з тим суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 в період дії випробувального терміну відповідно до ст.76 КК України на нього слід покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.
Питання речових доказів та відшкодування судових витрат вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373-374, ст. 376 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді 3 роки шість місяців ( три роки шість місяців) позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 в дохід держави: 196,56 гривень за проведення судової - трасологічної експертизи №08/12/15 від 18 лютого 2015 року та 307,45 грн. за проведення судової - трасологічної №08/14/15 від 18 лютого 2015 року.
Речові докази по справі: металічну ванну, холодильник марки «Саратов», пошкоджений електродвигун до холодильника повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Тернопільської області через Козівський районний суд протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: підпис

З оригіналом: вірно