Справа № 352/132/14-к
Провадження № 1-кс/352/19/14
У Х В А Л А

27 червня 2014 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням начальника СВ Тисменицького РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , погоджене із старшим прокурором прокуратури Тисменицького району ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторів Галицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, згідно ст.89 КК України не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в :

Начальник СВ Тисменицького РВ УМВС Івано-Франківської області звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 . У клопотанні зазначається, що 03 січня 2007 року приблизно о 19 год. 30 хв. у темну пору доби, суху погоду водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Стрий-Чернівці» у напрямку м. Калуша. У с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_4 рухався на підйом по прямій ділянці дороги з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, що розділені одинарною суцільною горизонтальною лінією дорожньої розмітки 1.1. У цей час в напрямку зліва направо відносно руху його автомобіля проїзну частину дороги переходив пішохід ОСОБА_5 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, хитався при ходьбі. Водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не врахував зміни дорожньої обстановки, яка склалась, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_5 , який створив небезпеку для його руху, не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля аж до його повної зупинки, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода. У результаті допущених ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України сталася ДТП, внаслідок якої пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м`які покриви голови, м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку, що ускладнилась набряком і набуханням головного мозку, від яких настала смерть потерпілого. 25.07.2007 р. винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і цього ж дня його оголошено в розшук. Причетність ОСОБА_4 до вчинення даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. 14.02.2013 щодо ОСОБА_4 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Останній підозрюється у вчиненні злочину, що відносяться до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства є наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та суду.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає до залишення без розгляду з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу; згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності з вимогами ст.193 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається слідчим суддею за обов`язковою участю підозрюваного, обвинуваченого, крім випадку, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Встановлено, що 27.01.2014 р. Тисменицьким районним судом постановлено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якій зазначено, що ухвала про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 втрачає законну силу 27.05.2014 р.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що ухвала слідчого судді від 27.01.2014 р. про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 не виконана у строк, встановлений у ній, вказана ухвала з 27.05.2014 р. втратила законну силу, вважаю, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 183, 190, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

Залишити без розгляду клопотання начальника СВ Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , погоджене із старшим прокурором прокуратури Тисменицького району ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1