АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/650/15 Справа № 201/7964/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2015 року про арешт тимчасово вилученого майно,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області, погодженого з старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області про арешт тимчасово вилученого майно в ході обшуку приміщення.

В обґрунтування свого рішення суд вказав, що дані викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та для проведення відповідних експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на алкогольні напої закордонного виробництва, оригінали документів бухгалтерського та податкового обліків (податкові накладні, договори купівлі-продажу, видаткові накладні і т.д.), які підтверджують факти купівлі ТОВ «КВІНІЛ» алкогольних напоїв у постачальників та їх реалізацію у відповідності до діючого законодавства, системні блоки, на яких встановлено ліцензійне програмне забезпечення за допомогою яких вівся належний облік фінансово-господарської діяльності ТОВ «КВІНІЛ».
На вказане судове рішення слідчого судді заявником ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати ухвалу про арешт тимчасово вилученого майно.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм кримінального процесуального закону. Під час обшуку не були встановлені такі лікеро-горілчані вироби, які б незаконно були ввезені та незаконно реалізовувались в магазині, а також не було знайдено ні одної підробленої акцизної марки, предметів та речей, які б підтверджували версію слідства, вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.204 КК України. При обшуку були вилучені
предмети та речі, які не мають будь-якого відношення до злочину, наклавши арешт на майно, фактично, паралізована робота підприємства. Вилучені документи підтверджують придбання лікеро-горілчаних виробів у постачальників з марками акцизного збору. Ні прокурор, ні слідчий у судовому засіданні не довели, що у кримінальному провадженні №00000004 від 14 січня 2015 року є особи підозрюваний, обвинувачений або особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність, не надали фактів ввезення на митну територію України алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка. Крім того, ТОВ «КВІНІЛ» почав реалізовувати алкогольні напої тільки після отримання 31 березня 2015 року всіх необхідних дозвільних документів з квітня 2015 року. ТОВ не має ніякого відношення до подій 2014 року та початку 2015 року, оскільки не займалося реалізацією алкогольних напоїв, бо не було документів. Просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку у ТОВ «КВІНІЛ» за адресою м.Дніпропетровськ пл.Дем`яна Бєдного, 1/7, оскільки арешт накладено необгрунтовано.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника заявника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, з`ясувавши позицію слідчого, який також просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, 14.01.2015 року відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ч.1 ст. 204 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 та знаходяться в провадженні Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи тобто організатори, до своєї незаконної діяльності залучають ряд осіб, які здійснюють безпосередню доставку продукції до різноманітних торгівельних та розважальних закладів. За побажанням покупців здійснюють наклеювання на підакцизні товари іноземного виробництва підроблені марки акцизного збору. Групою невстановлених осіб алкогольна продукція реалізовується у торговельні мережі м.Дніпропетровська та окремим споживачам, в тому числі через магазин, який розташований в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчим суддею встановлено, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та для проведення відповідних експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на алкогольні напої закордонного виробництва, оригінали документів бухгалтерського та податкового обліків (податкові накладні, договори купівлі-продажу, видаткові накладні і т.д.), які підтверджують факти купівлі ТОВ «КВІНІЛ» алкогольних напоїв у постачальників та їх реалізацію у відповідності до діючого законодавства, системні блоки, на яких встановлено ліцензійне програмне забезпечення за допомогою яких вівся належний облік фінансово-господарської діяльності ТОВ «КВІНІЛ».
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасним та таким, що винесене з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Виходячи зі змісту ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до вимог ч. 2, 3, 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність будь-яких підстав для арешту майна, наклавши арешт на майно, фактично паралізував роботу підприємства, що є нерпипустимим, та істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому з висновками слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, колегія суддів погодитись не може, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слід відмовити.

Апеляційним переглядом встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України не було вручено.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять й заявлених цивільних позовів.

Так, подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт тимчасово вилученого майна, не викладено обставин та не доведено, чи є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Крім того, задовольняючи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя не звернув увагу, що будь-яких фактичних обставин, які б підтверджували факт завдання шкоди і розмір цієї шкоди (збитків) слідчий суддя в ухвалі не наводить. Обгрунтовуючи накладення арешту на майно, слідчий суддя в ухвалі вказує на необхідність проведення відповідних експертиз.

Якщо проаналізувати ст.170 КПК України, якою визначаються підстави для арешту майна, то в законі такої підстави накладення арешту на майно, як «для необхідності проведення відповідних експертиз», не має.

Колегія суддів вважає, що зазначені норми закону не в повній мірі були враховані судом, а тому слідчий суддя безпідставно прийняв оскаржуване рішення.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження не містять інформації щодо статусу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВІНІЛ" з огляду на приписи ч. 1 ст. 170 КПК України, крім того, слідчим в порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України також не було доведено, для забезпечення якого цивільного позову він просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати.

Керуючись ст.ст. 170-174, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заявника ТОВ "КВІНІЛ" ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 та накладений арешт на тимчасово вилучене майно - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою старшому слідчому з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_9 в задоволенні клопотання, яке погоджене з старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4