Ухвала

іменем україни

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді
Квасневської Н.Д.,

суддів
Пойди М.Ф., Бех М.О.,

при секретарі
Медицької У.І.,

за участю прокурора Лисого
С.Л.,

засудженої
ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000512, за
обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки смт. Путіла Путільського
району Чернівецької області,

мешканки АДРЕСА_1, громадянку України,
не судиму,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
197-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 26 грудня
2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 197-1
КК України на 3 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено,
від відбуття покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те,
що вона в період часу з 20 по 28 травня 2013
року, на земельній ділянці площею 5,8029
га, розташованій на території
ландшафтного заказника місцевого
значення «Старокас'янівський»,
розташованого на околиці с.
Старокас'янівське, що на території
Покровської селищної ради
Дніпропетровської області,
усвідомлюючи відсутність у неї права
на вказану земельну ділянку, покрив
якої знаходиться під багаторічними
травами ковилово-типчакового покрову,
не маючи правоустановлюючих
документів на використання вказаної
земельної ділянки, діючи всупереч ст.
125, 126 Земельного кодексу України,
умисно, з корисливих мотивів, провела
скошування трави з метою її подальшої
реалізації на сіно, внаслідок чого
самовільно зайняла земельну ділянку.
Своїми діями ОСОБА_1 згідно розрахунку
розміру шкоди, наданого Державною
інспекцією сільського господарства у
Дніпропетровській області від 06.06.2013
року внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки спричинила
матеріальні збитки інтересам держави в
особі Покровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області на суму 58651,30 грн.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1
порушує питання про скасування судових
рішень щодо неї із призначенням нового
розгляду в суді першої інстанції.
Посилається на істотне порушення
кримінального процесуального закону
та неправильне застосування закону про
кримінальну відповідальність. Вважає,
що суд не надав належної оцінки доказам
у справі та дійшов безпідставного
висновку про наявність в її діях складу
інкримінованого кримінального
правопорушення. Вказує, що суд не
впевнився в тому, що землі ландшафтного
заказника належать до зони особливого
режиму використання земель, не звернув
уваги, що обмеження діяльності на його
території не встановлено, не встановив
наявність у неї умислу на зайняття
таких земель, внаслідок чого дійшов
безпідставного висновку про наявність
в її діях кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 197
КК України - вчинення злочину в зонах
особливого режиму використання земель.
Крім того, вказує, що доказами у
провадженні не доведено, що
кримінальне правопорушення вчинено
нею. Вважає, що апеляційний суд не
мотивував свого рішення належним
чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженої на підтримання касаційної
скарги, міркування прокурора, який
вважав, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала
апеляційного суду скасуванню із
призначенням нового розгляду в суді
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи касаційної
скарги колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене
компетентним судом згідно з нормами
матеріального права з дотриманням
вимог щодо кримінального провадження,
передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені доказами,
дослідженими під час судового розгляду
та оціненими судом відповідно до
статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому
наведені належні і достатні мотиви та
підстави його ухвалення.

Оцінюючи докази відповідно до ст. 94 КПК
України суд за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному й неупередженому
дослідженні всіх обставин
кримінального провадження, керуючись
законом, оцінює кожний доказ з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийняття
відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед
встановленої сили.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, при
розгляді справи щодо ОСОБА_1 суд не
дотримався вимог закону.

Так, ОСОБА_1 визнана винною у тому, що у
відсутність правоустановчих
документів на земельну ділянку, яка
відноситься до території ландшафтного
заказника, провела її скошування для
реалізації трави на сіно, внаслідок
чого самовільно зайняла земельну
ділянку, чим спричинила збитки
інтересам держави в сумі 58651,30 грн. Дії
засудженої кваліфіковані за ч. 2 ст. 197
КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не
визнавала своєї вини у вчиненні такого
правопорушення та наполягала на тому,
що здійснювала покіс лише на
орендованій та належній їй ділянках, а
також зазначала, що про створення
ландшафтного заказника їй не було
відомо.

Суд дійшов висновку про
безпідставність доводів ОСОБА_1 про її
необізнаність щодо створення
ландшафтного заказника, пославшись на
те, що вони спростовуються копіями
рішень 10 сесії 6 скликання та 27 сесії 5
скликання Дніпропетровської обласної
ради, копією розпорядження голови
Покровської РДА № 301-р-09 від 03.12.2009 року,
копією виписки з рішення № 442-17/У від
20.12.2007 року Покровської селищної ради,
копією рішення № 158-26/У від 26.08.2009 року
Катеринівської сільської ради. Не
розкриваючи змісту цих документів, суд
зазначив, що вони підтверджують
створення ландшафтного заказника
місцевого значення
«Старокас`янівський». Також суд серед
доказів зазначив відповідь
Покровської селищної ради про те, що
рішення про створення ландшафтного
заказника місцевого значення
«Старокас`янівський» було оприлюднене
на інформаційних стендах Покровської
селищної ради.

Разом з тим, суд не надав зазначеним
доказам оцінки у сукупності з іншими
доказами з точки зору достатності та
взаємозв'язку. Зокрема, суд залишив
поза увагою показання представника
потерпілого ОСОБА_2 про те, що межі
ландшафтного заказника
«Старокас`янівський» на місцевості не
встановлені; показання представника
потерпілого ОСОБА_3 про те, що межі
заказника на місцевості не визначені, а
також, що земельна ділянка, орендована
ОСОБА_1 та земельна ділянка, виділена
для ландшафтного заказника
«Старокас`янівський», у відділі
Держземагентства визначені як
пасовище.

Таким чином, суд не спростував доводів
засудженої про відсутність у неї
умислу на зайняття земельної ділянки,
що належить до зони особливого режиму
та дійшов передчасного висновку про
наявність у діях ОСОБА_1 суб'єктивної
сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст.
197 КК України, що характеризується
прямим умислом.

Крім того, суд не звернув уваги, що дії
ОСОБА_1, пов'язані з протиправним
використанням чужої земельної ділянки,
були спрямовані на отримання корисних
якостей земельної ділянки - викіс трави
для реалізації на сіно, та не були
поєднані із фактичним заволодінням
земельною ділянкою, що також свідчить
про передчасність висновку суду про
вчинення ОСОБА_1 самовільного зайняття
земельної ділянки.

Зазначаючи про те, що внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки ОСОБА_1 спричинила матеріальні
збитки інтересам держави в особі
Покровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області на суму 58651,30 грн., суд у вироку
не зазначив, в чому саме полягає
спричинена державі шкода.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи
кримінальне провадження в
апеляційному порядку, залишив поза
увагою помилки, які були допущені судом
першої інстанції.

Таким чином, у зв'язку з порушенням
кримінального процесуального закону
та неправильним застосуванням закону
про кримінальну відповідальність
судові рішення щодо ОСОБА_1 на підставі
ч. 1 ст. 436 КПК України підлягають
скасуванню із призначенням нового
розгляду у суді першої інстанції. Під
час нового розгляду суду необхідно
розглянути справу відповідно до вимог
закону, урахувати вищенаведене та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 26 грудня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та
призначити новий розгляд у суді першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

Квасневська Н.Д. Пойда М.Ф.
Бех М.О.