Справа №1-117/10 27.05.2010 27.05.2010 27.05.2010
Справа № 11-311-2010 р. Головуючий суду 1 інстанції Категорія: ст. 185 ч. 2 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Погорєлової Г.М.

суддів Войтовського С.А., Пісного І.М.

за участю прокурора Баранкевича С.В.

засудженого ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 р.,

яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого:

1) 14.04.2004 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

2) 02.06.2004 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.2 УК України із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.07.2005 р. на підставі ст. 3 п. «а» Закону України «Про амністію» від 31.03.2005 р.;

3) 06.06.2007 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 12.08.2008 р. на 5 місяців 29 днів на підставі постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.08.2008 р.

засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого: на користь ОСОБА_4 2530 грн. у відшкодування майнової шкоди; на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України Миколаївській області судові витрати в сумі 912 грн. 70 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз, в сумі 354 грн. за проведення трасологічної експертизи.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у таємному викраденні чужого майна в м. Миколаєві, а саме:

- 31.07.2009 р., приблизно о 12 год., шляхом зламування замку автомобіля НОМЕР_1, який знаходився на автостоянці супермаркету «Велика кишеня», розташованої по пр. Миру, 1/1, ОСОБА_3, діючи повторно, викрав із салону автомобіля автомагнітолу «PPOLOGY CMD -115», вартістю 1000 грн., яка належала ОСОБА_5 ;

- 03.08.2009 р., приблизно о 11 год., діючи повторно, скориставшись відкритим вікном, ОСОБА_3 викрав з мікроавтобуса БАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який знаходився на території ЗАТ «Ремпобуттехніка», розташованої по провулку Внутріквартальному, автомагнітолу «PIONER», вартістю 700 грн., набор автомобільного інструменту, вартістю 530 грн., ДВД- програвач «ELENBERG», вартістю 200 грн. та блок керування двигуном, вартістю 1300 грн., в всього на суму 2730 грн., які належали ОСОБА_4

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядилися на власний розсуд.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду змінити, зменшити обсяг викраденого за епізодом від 03.08.2009 р. та помякшити покарання.

Стверджує, що набор інструментів та блок керування двигуном з автомобіля ОСОБА_4 не викрадав. Вважає, що свідок ОСОБА_6 (брат потерпілого) є заінтересованою особою, а інші охоронці стоянки не допитані з приводу ремонту автомобіля потерпілого, який є необхідним у звязку з неможливістю запуску двигуна через зникнення блоку керування двигуном.

Вказує, що назвав місце знаходження викраденого майна і воно повернуто, а місце знаходження набору інструменту та блоку керування двигуном йому невідоме, оскільки їх не викрадав.

Стверджує, що потерпілий ОСОБА_4 про викрадення цього майна заявив лише через декілька днів після крадіжки, а документів не надав. Вказує, що його відбитки є лише в салоні автомобіля і відсутні в моторному відсіку, куди необхідно було проникнути, оскільки за показаннями потерпілого саме там знаходився блок керування двигуном автомобіля. Посилається, що позов потерпілого судом вирішений без проведення експертних досліджень та без врахування зносу майна.

Вважає також, що при призначені покарання суд не врахував його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повернення потерпілим викраденого майна. Вказує, що злочин вчинив у звязку з важким матеріальним становищем через неотримання на підприємстві заробітної плати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки чужого майна за обставин, вказаних у вироку, підтверджена дослідженими судом доказами, що апелянтом, крім обсягу викраденого за епізодом від 03.08.2009 р., не оспорюється, як і кваліфікація дій за ст.ст. 185 ч. 2 КК України.

Обсяг майна, викраденого 03.08.2009 р. з автомобіля ОСОБА_4, в томі числі набору автомобільного інструменту та блоку керування двигуном автомобіля, підтверджена показаннями потерпілого в судовому засіданні та на досудовому слідстві від 06.08.2009 р. (л.д.49). З них вбачається, що набор автомобільного інструменту потерпілий вказав одразу в числі іншого викраденого майна. А про викрадення блоку керування двигуном повідомив окремо тому, що помітив його зникнення пізніше, коли намагався виїхати на автомобілі зі стоянки.

Свідок ОСОБА_6, який виявив цю крадіжку разом з потерпілим, дав суду аналогічні показання. Наявність між ним родинних відносин сама по собі не може бути підставою для сумнівів щодо правдивості показань цього свідка.

Потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_6 також підтвердили, що замість викраденого нового блоку керування двигуном автомобіля, ОСОБА_4 скористався таким старим блоком.

Вказане свідчить, що не був потрібний ремонт автомобіля в звязку з викраденням блоку керування двигуном. Тому є безпідставними твердження апелянта, що відсутність ремонту автомобіля спростовує факт викрадення зазначеного блоку.

З протоколу огляду місця події від 03.08.2009 р. вбачається, що 2 відбитки пальців рук були вилучені лише з вікна (кватирки) салону автомобіля ОСОБА_6 (а.с.20). Згідно з висновками дактилоскопічної експертизи, вони залишені потерпілим ОСОБА_4 (а.с.86-88).

Таким чином, з моторного відсіку автомобіля такі відбитки не вилучалися, а експертними дослідженнями взагалі не підтверджена належність вилучених відбитків ОСОБА_3

Зазначене свідчить про вигаданість тверджень апелянта стосовно наявності його відбитків в салоні автомобіля ОСОБА_4 та відсутності в моторному відсіку, де повинен був знаходитися блок керування двигуном автомобіля.

З досліджених судом доказів вбачається, що при визначенні розміру відшкодування потерпілому ОСОБА_4, суд узяв до уваги не лише його показання, а й надані документи стосовно вартості викраденого. Зокрема, згідно копій товарних чеків, набор автомобільного інструменту придбаний за 530 грн. 24.07.2009 р. (а.с. 94), а блок керування двигуном автомобіля за 1300 грн. 27.07.2009 р. (а.с.93). Оскільки вказане майно потерпілим придбано за декілька днів до його викрадення, то немає підстав зменшувати розмір відшкодування з урахуванням зносу майна, як стверджує апелянт.

Покарання ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КПК України, тобто з урахуванням вчинення злочину середньої тяжкості, даних про особу засудженого, який позитивно характеризується за місцем проживання; обставини, що помякшує покарання його каяття.

У звязку з тим, що заподіяна злочином шкода потерпілому ОСОБА_4 в основній частині не відшкодована (на суму 2530 грн.), у суду 1 інстанції не було підстав визнавати помякшуючою покарання обставиною відшкодування шкоди в незначній частині (на суму 200 грн.) та шляхом повернення частини викраденого.

Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про вчинення злочину ОСОБА_3 внаслідок збігу тяжких сімейних чи матеріальних обставин.

На підставі наведеного, а також беручи до уваги конкретні обставини справи вчинення ОСОБА_3 протягом 4 днів 2-х епізодів крадіжки, колегія суддів не вбачає підстав для помякшення покарання, як просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 р. у відношенні ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення.

Головуюча:

судді :