ВИРОК
Іменем України
26.03.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0002315 про обвинувачення:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця,

громадянина України, з середньою освітою, не

працюючого, не одруженого, раніше не

судимого, зареєстрованого та проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

26.07.2014 року, близько 01:00 год., у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, після якого у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , яка в вищезазначений період часу перебувала у кімнаті вищевказаної квартири, після чого ОСОБА_4 , забіг у кімнату квартири АДРЕСА_2 та наніс ОСОБА_5 один удар ногою в зону вище коліна, один удар рукою в зону обличчя та один удар рукою в зону бедра, після чого ОСОБА_5 впала на підлогу квартири і самостійно піднятися не могла.

Згідно висновку експерта від 15.08.2014 за № 319/2014 у ОСОБА_5 виявлено наступні ушкодження: синяк передньої поверхні середньої третини лівої гомілки, закритий перелом шийки лівої стегнової кістки. Згідно із висновком вищевказаної експертизи пошкодження утворились від контакту з тупим предметами передньої поверхні лівого кульшового суглобу, могли бути спричинені 26.07.2014 року та відносяться: перелом лівої шийки стегнової кістки - до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, синяк - до легкого тілесного ушкодження. Перелом шийки лівої стегнової кістки міг бути наслідком падіння на ліву зовнішньо-бокову поверхню лівого кульшового суглобу, синяк гомілки - від удару ногою.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
В підготовчому судовому засіданні в розпорядження суду поступила угода про примирення від 22.08.2014 року, укладена між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , з однієї сторони, та - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002315 з другої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України уклали угоду про примирення, за умовами якої сторони погодились на те, що обираючи вид та міру покарання підозрюваному, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу підозрюваного: його щире каяття у вчиненому, а також те, що підозрюваний вперше вчинив злочин, примирився із потерпілою, а тому дійшли згоди, що обвинувачений ОСОБА_4 має понестипокарання у вигляді позбавлення волі терміном на три роки, із застосуванням ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на два роки.

Також, потерпіла ОСОБА_5 до підозрюваного ОСОБА_4 матеріальних претензій не має, від заявлення цивільного позову відмовляється.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала угоду та вказала, що повністю розуміє наслідки затвердження мирової угоди.

Крім повного визнання неправомірності вчинення своїх дій і винуватості підсудним ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Враховуючи наведене, слід затвердити угоду про примирення з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачений в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України та просить затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_4 роз`яснено вимоги ст. 473, ч.5 ст.474, ст. 476 КПК України. Суд прийшов до переконання, що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Разом з тим, суд встановив, що укладення угоди є добровільним, визначений в угоді вид покарання передбачений санкцією статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 .

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення суд не вбачає.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, суд, -

в и р і ш и в :
Затвердити угоду від 22.08.2014 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони у кримінальному провадженні № 0002315, про примирення.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1