УХВАЛА

іменем України

1 лютого 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі

головуючого судді КРЕГУЛА М.М.

суддів КОНДОРА Р.Ю., ЯВАНЦЯ П.М.

за участю прокурора МАШІКИ В.Ю.

скаржниці ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляцією ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 на постанову Великоберезнянсь­кого районного суду
Закарпатської області від 7
грудня 2006 р.

Цією постановою
відмовлено в задоволенні скарги

ОСОБА_1,
1958 р.н.,
мешканки АДРЕСА_1в
інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
мешканки АДРЕСА_1,

на
постанову слідчого прокуратури Великоберезнянського району Боричка П.І. від 20 листопада 2006 р. про відмову в
порушенні кримінальної справи за фактом зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_2

Як
зазначено в постанові суду, слідчим прокуратури Великоберезнянського району 20.11.2006 р. на підставі
ст. 6 п. 2 КПК України
відмовлено в порушенні криміна­льної справи за фактом зґвалтування
неповнолітньої ОСОБА_2 Не погоди­вшись з таким рішенням, ОСОБА_1, діючи в
інтересах неповнолітньої донь­ки, оскаржила його до суду. Суд, посилаючись на
положення ст. 94 ч. 2, ст. 99 ч. 1 КПК України, ст. 11 ч. 1 КК України в їх
сукупності, прийшов до висновку, що з наявних матеріалів не вбачаються ознаки
„будь-якого злочину в діях ОСОБА_3", а
з пояснень його та інших осіб випливає, що ОСОБА_2 добровільно вступила
з ним у статеві зносини. В обґрунтування свого висновку про відсутність підстав
для скасування постанови слідчого, суд послався також на пояснення пси­холога
ОСОБА_4 про добровільність та усвідомлення неповнолітньою своїх дій щодо
статевих зносин, а також на акт судово-медичного обстеження № НОМЕР_1. про
досягнення ОСОБА_2 статевої зрілості та відсутність у неї характерних тілесних
ушкоджень.

В апеляції ОСОБА_1 порушує питання про скасування
постанови суду та повернення справи прокурору на додаткове розслідування.
Вказує, зокрема, на необ'єктивність і неповноту перевірки обставин справи.
Вважає, що в основу не-

Справа № 11-84/2007 р. Номер
рядка статистичного звіту:

Головуючий у 1-й інстанції ЦИБИИ І.Й. Доповідач
КОНДОР Р.Ю.

2

законного рішення
покладені однобічні та суперечливі пояснення винуватця зґва­лтування ОСОБА_3 та інших зацікавлених осіб,
висновки психолога ОСОБА_4 не відповідають дійсності, неповнолітній вік її доньки,
всупереч наявним пояснен­ням, є очевидним, її негативна характеристика - неправдива,
натомість належні дані про її доньку -
не зібрані, а її пояснення щодо обставин зґвалтування - без­підставно
відхилені.

В письмових запереченнях на апеляцію прокурор
Великоберезнянського ра­йону Данканич В.М. вказує на законність і
обґрунтованість постанови суду.

Заслухавши доповідь судді, промови апелянта ОСОБА_1, яка
під­тримала апеляцію і просить її задовольнити, прокурора Машіки В.Ю., який
вважає проведену перевірку заяви повною і всебічною, апеляцію - безпідставною, а
по­станову суду - законною
та просить залишити постанову без зміни, обговоривши доводи сторін, перевіривши
матеріали справи за скаргою та відмовний матеріал № П-86/2005, суд
приходить до наступного.

Неповнолітня ОСОБА_2 пояснювала, що ініціатором статевих
зносин був ОСОБА_3, який
перебував у стані алкогольного сп'яніння, застосував до неї фізичне та психічне
насильство (бив її, погрожував розправою тощо), вона крича­ла, що їй лише 14 років, опиралася
цьому, доки могла, била останнього по облич­чю руками, виривалася, а в той час,
коли відбувався статевий акт, до кімнати хтось заходив (а.с. 8-15 в.м.). Інших
пояснень ОСОБА_2, а також даних, що її характеризують, в наявних матеріалах
немає.

Пояснення ОСОБА_3 та інших заперечують пояснення ОСОБА_2 і зводяться до
того, що саме вона, будучи в стані алкогольного сп'яніння, чіпляла­ся до
ОСОБА_3 та
бажала вступити з ним у статеві зносини, що і зробила доб­ровільно. ОСОБА_5
пояснив, що бачив, „як вони кохалися без всякого насильс­тва" (а.с. 24-25, 36 в.м.).

Отже, між поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з одного боку та
поясненнями ОСОБА_3
й інших осіб з другого боку є суперечності, що на час прийняття рішень про
відмову в порушенні кримінальної справи та про відхилення скарги на цю
постанову не усунуті.

Пояснення чи висновок психолога ОСОБА_4 у матеріалах
відсутні, а з листа слідчого (а.с. 6)
вбачається, що ця особа відмовилася дати письмове пояснення.

Судово-медичне обстеження ОСОБА_2 було проведене в період
з 28.10. по 28.11.2005 p., акт НОМЕР_1 складено від
імені експерта ОСОБА_6Про­те, з огляду на проставлену перед зазначенням посади
та імені експерта риску, на даний час невідомо, ким саме складено й підписано
акт (а.с. 38-40 в.м.).

Ні в постанові слідчого від 20.11.2006 p., ні в постанові
суду від 07.12.2006 р. не
зазначено статтю Кримінального закону, що передбачає злочин, про відсут­ність
складу якого в діях ОСОБА_3 прийняті відповідні рішення, отже, не
проаналізовано й кваліфікуючі ознаки злочину проти статевої свободи та статевої
не­доторканності особи, не дана оцінка діям осіб у цьому контексті. Крім того,
по­станова слідчого обґрунтовується „показаннями" осіб, в той час, як ці
особи недопитувалися, постанова суду не містить викладу обставин відповідної
події, точне таке місце в процесуальних документах не зазначене. Окремі
пояснення (а.с. 33-37 в.м.)мають
явні не застережені ви­ правлення в датах їх відібрання.

3

Відповідно до ст.ст. 94,
97, 98 КПК України, кримінальна справа порушуєть­ся за наявності
приводів для цього та достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину,
у необхідних випадках до порушення справи може бути проведена відповідна
перевірка шляхом відібрання пояснень, витребування документів та проведення
оперативно-розшукових заходів. За змістом ст. 99 КПК України, в по­рушенні кримінальної справи може бути
відмовлено лише тоді, коли відсутність підстав для цього встановлена у
визначеному законом порядку. Для встановлення тяжкості і характеру тілесних
ушкоджень, а також статевої зрілості потерпілої в справах про злочини,
передбачені ст. 155 КК
України, обов'язково призначається експертиза (ст.ст. 75, 76 КПК України).
Законом передбачено також можливість звільнення особи від кримінальної
відповідальності за наявності для того відпові­дних підстав.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази у сукупності,
апеляційний суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість апеляції.

Рішення суду про відхилення скарги ОСОБА_1 з огляду на
відсут­ність „будь-якого злочину в діях ОСОБА_3." передчасне, необгрунтоване та прийняте без належного
з'ясування обставин, що мають значення для цього. Су­дом не було враховано, що
постанова слідчого ґрунтується, крім іншого, на даних, які не мають належного
документального підтвердження та, в свою чергу, самі потребують перевірки, а
отже - на
припущеннях. В той же час, обґрунтовуючи свої висновки результатами
психологічних тестів (хоча такі в справі й відсутні, а про­цесуальний порядок
їх проведення не зазначений), слідчий вийшов за межі пере­вірки заяви,
передбачені ст. 97 КПК
України. Перевірка не є повною і всебічною.

За характером цієї справи суперечності, що мають місце,
не можуть бути усунуті, а відповідні обставини - належно встановлені в рамках
перевірки заяви, передбаченої ст. 97 КПК України, оскільки для цього
вимагається проведення ком­плексу оперативно-розшукових та слідчих дій, що
можливі після порушення кримінальної справи (з'ясування належних даних про
осіб, їх допити, очні ставки, проведення судово-медичної, судово-психологічної
експертизи тощо).

Вимога апелянта про повернення справи на додаткове
розслідування не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає.

За таких обставин, апеляцію слід задовольнити частково,
скасувавши по­станову суду, а справу повернути до того ж суду на новий судовий
розгляд іншим суддею. В решті апеляцію слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, -

ухвалив:

Апеляцію ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2006 р. за скаргою
ОСОБА_1 скасувати, матеріали
повернути до того ж суду на новий судовий розгляд іншим суддею.

В решті залишити апеляцію без задволення