АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа №
11-1987 2007 р. Головуючий
296, ст. 297 1-ї
інстанції: Яценко Є.1.
України Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада
2007 года колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апелляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Очеретного С. С. ,

суддів - Каплієнка І.І., Ємця О.П.

за участю
прокурора - Козирєвої Г.В.

засуджених - ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальну справу

за апеляцією зі зміненими доводами прокурора Зачепилівського району
Харківської обла­

сті та за апеляціями засуджених на вирок Зачепилівського
районного суду Харків­

ської області від 14 червня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець сел. Зачепилівка
Зачепилівського райо­ну Харківської області,
українець, громадянин
України, з сере-дньою освітою, неодружений,
непрацюючий, раніше судимий:

·
8 липня 1999 року Зачепилівським районним судом
Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією
майна, що є його власністю;

· 20
травня 2002 року Зачепилівським районним судом Хар­ківської області за ч.
2 ст.
140 (1960 p.), ч.3 ст. 185,
ч. 1 ст. 263,
ст. 70 (2001 р.) КК України до 3
років 6 місяців позбав­лення волі без конфіскації майна, звільнений умовно-достроково 15 серпня 2005
року на підставі постанови Дзер-жинського районного суду м. Харкова від 5 серпня 2005 року,

засуджено:

· за ч.
2 ст.
296 КК України до 3 років позбавлення волі;

· за ст.
297 КК України до 2 років позбавлення волі;

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_1 4 роки
(як вказано у вироку) позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Кяхта Бурятської
АРСР, росіянин, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодру-

жений, непрацюючий,
раніше судимий: 28 лютого 2007 року Зачепилівським районним судом
Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років (як вказано у
вироку) позбавлен­ня волі, відповідно
до ст.
75 КК України звільнений від відбу­вання покарання з випробуванням на 2
роки, засуджено:

- за ч. 2 ст.
296 КК України до 2 років позбавлення волі; - за ст.
297 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинання (як вказано у вироку) менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточно покарання ОСОБА_2 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
частково приєднано по­карання за вироком Зачепилівського районного суду
Харківської області від 28 лютого 2007 року і призначено остаточне покарання
ОСОБА_2 4 роки (як вказано у ви­року) позбавлення волі.

Згідно з
вироком суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані
винними у то­му, що 14 квітня 2007 року
близько 21 години у с. Нагірне
Зачепилівського району Хар­ківської області вони, після вживання спиртних напоїв, з метою грубого порушення гро­мадського
порядку і прояву явної неповаги до суспільства,
напередодні проведення публі­чного заходу - Дня пом'яті померлих , з особливою зухвалістю та винятковим
цинізмом, за попередньою змовою з
ОСОБА_2 із хуліганських спонукань, з
метою помсти, вирішили осквернити
надмогильний пам'ятник колишнього начальника Зачепилівського РВ УМВС України в
Харківській області - підполковника міліції Савчука О.Г.

Здійснюючи
свою мету, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, прийшли на цвинтар у вказаному вище
селі, взявши з собою пакет с людськими
нечистотами, які ОСОБА_1 набрав з
туалету власного домовладіння,
розташованого по вул. Харківсь­кій, ЗО,
селища Зачепилівкй Харківської області.

Продовжуючи
злочинну діяльність, цими нечистотами
полив надмогильний пам'ятник Савчука О.Г.,
напередодні Поминального дня, чим
порушив громадський поря­док з мотивів явної неповаги до суспільства, так як скоєне ними діяння було очевидним для
потерпілих та інших осіб, які прийшли 15
квітня 2007 року вшанувати пам'ять помер­лих,
що виразилось в зневажливому ставленні винних до громадського порядку та
існую­чих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, моральності та викликало негатив­ний резонанс у районі.

Крім
того, ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2, з метою надруги над могилою
Савчука О.Г. та зневаги моральних засад суспільства в час­тині поваги до
померлих та місць їх поховання, 14
квітня 2007 року приблизно о 21-00 го­дині прийшли на цвинтар у с Нагірне Зачепилівського
району Харківської області, де ОСОБА_1
розвів водою взяті з туалету свого домоволодіння людські нечистоти і полив ними
могилу та надмогильний пам'ятник Савчука О.Г.,
демонструючи цим надругу над могилою і зневагу до місця поховання, чим спричинив моральної шкоди родині поме­рлого
Савчука О.Г.

В
апеляції зі зміненими доводами прокурор Зачепилівського району Харківської
області просить вирок суду скасувати, а
справу повернути на новий судовий розгляд,
по­силаючись на порушення вимог кримінального закону, а саме: невірно визначений прин­цип
поглинання покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_1 та за сукупністю вироків
ОСОБА_2

Засуджені
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх апеляції зі зміненими до­водами ставлять питання про
скасування вироку суду та направлення справи на додатко­ве розслідування.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав апеляцію зі
змі­неними доводами прокурора Зачепилівського району Харківської області, засуджених,
які підтримали свої апеляції зі зміненими доводами, перевіривши матеріали справи та обго­воривши
доводи апеляцій, колегія судців дійшла
до наступного.

Органом
досудового слідства під час розслідування кримінальної справи у відно­шенні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допущено такі порушення вимог КПК Укра­їни, без усунення яких справа не могло бути
призначено до судового розгляду.

Так, на порушення вимог кримінально-процесуального
законодавства органом до­судового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явлено
неконкретні обви­нувачення.

Відповідно
до положень Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику
у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року необхідно встанов­лювати всі
фактичні обставини справи, в тому числі
спрямованість умислу, мотиви, мету,
характер дій кожного з учасників хуліганства, з'ясовувати чи порушив підсудний своїми діями
громадський порядок, чи були вони
вчинені з мотивів явної неповаги до суспільст­ва, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або
винятковим цинізмом.

Кваліфікуючи
дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 296 КК України слідчий, зазначив у

постановах
про притягнення в якості обвинуваченого кожного, що во­ни з метою грубого порушення
громадського порядку, вирішили
осквернити надмогиль­ний пам'ятник Савчука
О.Г. із хуліганських спонукань, з метою
помсти.

Як
вбачається з наведеного, слідчий не
визначився з мотивом цього злочину, чи
ці їх дії носили хуліганський мотив, чи
мотив помсти, оскільки наявність
одночасно двох та­ких мотивів виключається.

З
обвинувачень також не зрозуміло у чому конкретно виразились особлива зухва­лість
та винятковий цинізм дій обвинувачених,
оскільки з'ясування наявності цих ознак є обов'язковими показниками
грубого порушення громадського порядку.

Що
стосується кваліфікації слідством дії обвинувачених за ст.
297 КК України, то мотив цього
злочину у

постановах
про притягнення в якості обвинуваченого кожного, не приведений взагалі.

При
таких обставинах пред'явлені обвинувачення,
слід визнати неконкретними. До того ж,
пред'явленням неконкретного обвинувачення порушується право обвинуваче­них
на захи ст.

Одночасно, необхідно звернути увагу, що з пред'явлених обвинувачень
вбачається, що дії, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 скоєні ними за попередньою змовою групою осіб.

Але ж
склади злочинів у яких вони звинувачуються не передбачають такої кваліфі­куючою
ознаки.

Незважаючи
на ці порушення слідства, суд першої
інстанції постановив відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувальний вирок, виклавши обставини справи відповідно до
пред'явлених обвинувачень.

Оскільки
наведені порушення збоку органа досудового слідства та суду є суттєви­ми, такими,
що унеможливлювали постановити законний,
обґрунтований вирок, то відпо­відно
до п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК України наявність таких порушень є
безумовною підставою до скасування цього вироку з направленням справи прокурору
на додаткове розслідуван­ня.

Крім
того, численні порушення вимог КПК
України, що тягнуть за собою скасу­вання
вироку, допущені і судом першої
інстанції під час розгляду справи та при постанов-ленні вироку.

Як
вбачається з протоколу судового засідання,
суд постановою на місті постановив визначити такий порядок дослідження
доказів: «допитати свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, дослідити докази, отримані під час судового слідства».

Питання
про допит підсудних, дослідження
доказів, представлених слідством в то­му
числі і матеріалів справи щодо особистостей підсудних, визнання доцільності дослі­дження доказів
відносно тих фактичних обставин справи,
які ніким не оспорюються, суд
залишив поза увагою.

Далі, як вказано в протоколі, головуючий опитує учасників судового слідства
про те, чи правильно вони розуміють
зміст цих обставин (не зрозуміло яких) та роз'яснює про позбавлення оскаржувати
ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У
той, же час, всупереч свого ж рішення та вимог ст.
299 КПК України, суд допитує
підсудних, досліджує матеріали справи -
протоколи слідчих дій, матеріали, щодо особис­тостей підсудних. Тому не
зрозуміло, який об'єм доказів що
підлягають дослідженню фа­ктично визначив суд.

Не
з'ясовуючи питання про причини неявки до суду свідка ОСОБА_4, суд без­підставно, , ца цорущення вимог ст.
ст. 257 та 306 КПК України, вирішив оголосити пока­зання цього
свідка, дані ним на досудовому слідстві.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1 за ст. 296 ч. 2 КК України - 3 роки по­збавлення
волі, а за ст.
297 КК України 2 роки позбавлення волі,
відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим, суд
безпідста­вно призначив остаточне покарання ОСОБА_1 - 4 роки позбавлення
волі, засто­сувавши фактично принцип
часткового складання покарань,
призначених за кожний зло­чин, що
входять у сукупність.

Покарання
ОСОБА_2 за сукупністю злочинів,
передбачених ст. ст.
296 ч. 2 та 297 КК України суд призначив у відповідності до ст. 70
ч.1 КК України, у вигляді по­збавлення
волі строком на 2 роки, а відповідно
до ст.
71 КК України за сукупністю виро­ків,
до призначеного покарання частково приєднав покарання за вироком
Зачепилівського районного суду Харківської області від 28 лютого 2007
року, не вказавши яку саму части­ну і
призначив остаточне покарання - 4 роки позбавлення волі.

При
цьому суд, не врахував, що за вказаним вироком ОСОБА_2 було призна­чено
таке ж саме покарання - 4 роки позбавлення волі, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 71
КК України, згідно з якою остаточне
покарання за сукупністю вироків має бути більше пока­рання, призначеного за новий злочин, а також не відбутої частини покарання за
попере­днім вироком.

У
засіданні суду апеляційної інстанції засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили про
їх непричетність до злочинів, за які
вони засуджені. Як показали засу­джені,
свою вину на досудовому слідстві вони визнали і дали відповідні
пояснення під моральним та фізичним тиском збоку працівників Зачепилівського
райвідділу міліції. Цієї

ж позиції вони
дотримувались і в судовому засіданні,
боячись фізичного тиску збоку пра­цівників райвідділу міліції, у випадку зміни ними показань в суді. У
зв'язку з чим проси­ли вирок скасувати,
а справу повернути на додаткове розслідування для встановлення справжніх
осіб, що скоїли ці злочини.

При
наявності вище наведених суттєвих порушень КПК України, неправильного застосування судом
кримінального закону, що тягне за собою
скасування вироку, колегія судів, дійшла висновку про скасування вироку з
поверненням справи прокурору на додат­кове розслідування.

Тому
апеляції зі зміненими доводами засуджених про скасування вироку і повер­нення
справи на додаткове розслідування підлягають задоволенню, а апеляція зі змінени­ми доводами прокурора
Зачепилівського району Харківської області частковому задово­ленню, в частині скасування вироку.

В
процесі додаткового розслідування необхідно усунути відзначені в ухвалі пору­шення
кримінально-процесуального закону, допущені
органом досудового слідства, про­вести
перевірку вище зазначених заяв засуджених і вирішити питання про подальший рух
справи.

По
справі можуть бути виконані і інші слідчі та процесуальні дії, необхідність в яких виникне в ході
додаткового розслідування по справі.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст. ст, 362,
366 КПК, України, колегія

суддів, -

ухвалила:

Апеляції зі зміненими доводами засуджених ОСОБА_1, та ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляцію зі змінними доводами прокурора Зачепилівського району Харківської

області задовольнити частково.

Вирок
Зачепилівського районного суду Харківської області від 14 червня 2007 ро­ку у
відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати,
а справу повернути прокурору Зачепилівського району Харківської обла­сті
на додаткове розслідування.