АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/4271/15-к Головуючий у 1 інстанції :
Провадження № 11-сс/790/430/15 ОСОБА_1
Категорія: про продовження строку тримання Доповідач : ОСОБА_2 під вартою (ст.199 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
при секретарі - ОСОБА_7 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 ,
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року строк тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою без визначення застави продовжено в межах строку досудового розслідування на 40 днів, до 23 квітня 2015 року. Строк дії ухвали визначений з 15 березня 2015 року по 23 квітня 2015 року.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11 березня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , визнати незаконним тримання під вартою ОСОБА_8 у період з 11 по 15 березня 2015 року, витребувати із Київського районного суду м.Харкова рішення зборів суддів від 19 листопада 2012 року. Апелянт посилається на те, що клопотання слідчого розглянуте незаконним складом суду, оскільки було розподілено для розгляду слідчому судді у неавтоматичному режимі, що, на думку захисника, є порушенням вимог ч.3 ст.35 КПК України та безумовною підставою для скасування судового рішення. Окрім того, апелянт вказує, що слідчий суддя, приймаючи 11 березня 2015 року рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваної, визначив строк тримання під вартою з 15 березня 2015 року по 23 квітня 2015 року. Оскільки з прийняттям цієї ухвали втрачає чинність, як вважає адвокат ОСОБА_6 , попередня ухвала суду, тримання під вартою ОСОБА_8 в період з 11 по 15 березня 2015 року не охоплюється будь-яким судовим рішенням, а тому є незаконним. Посилаючись на положення Конвенції про захист прав людини та основних свобод, практику ЄСПЛ, апелянт вказує на порушення суддею ст.ст.177,178 КПК України та не врахування всіх фактичних обставин, викладених стороною захисту. Зокрема, зазначає, що сама по собі тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для тримання під вартою, а застосування положень ч.5 ст.176 КПК України до підозрюваної ОСОБА_8 вважає безпідставним. Захисник посилається на те, що ОСОБА_8 має тісні соціальні зв*язки, родину, а підозра у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ст.110 КК України, є необґрунтованою. Адвокат ОСОБА_6 вбачає порушення права ОСОБА_8 на захист з огляду на те, що при продовженні запобіжного заходу в судовому засіданні замість нього приймав участь адвокат центру безоплатної правової допомоги, а при обранні запобіжного заходу взагалі адвоката не було, при цьому слідчий суддя не здійснив заходів реагування щодо видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 . Захисник також вважає, що слідчий суддя критично не оцінив причини не завершення досудового розслідування у більш ранні терміни, а також не врахував стан здоров*я підозрюваної. Посилаючись на відсутність опалення в слідчих кабінетах СІЗО, апелянт вважає це нелюдським поводженням із учасниками кримінального провадження та має бути враховане судом при вирішенні питання про особисту доставку до суду замість відеоконференції
Відповідно до порядку перевірки ухвал слідчого судді, передбаченого ст.422 КПК України, та з урахуванням положень ч.4 ст.401 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 за відсутності підозрюваної ОСОБА_8 , яка утримується під вартою, оскільки на клопотання підозрюваної та її захисника про участь ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційним судом підозрюваній було запропоновано прийняти участь у розгляді апеляційної скарги у режимі відеоконференції, проте остання відмовилася без наведення причин, в тому числі тих ( відсутності належних умов в приміщенні СІЗО), на які посилався захисник в апеляційній скарзі. В апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища ОСОБА_8 , а участь захисника, який, відповідно до ч.4 ст.46 КПК України, користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює, забезпечує дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваної ОСОБА_8 при апеляційному розгляді.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 в обґрунтування апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:
В порядку ст.ст.276-278 КПК України, 17 листопада 2014 року слідчим здійснено повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України (а.с.11-14), а 25 лютого 2015 року у вчиненні злочину за ч.2 ст.258 КК України (а.с.15-19).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2014 року до підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 14 січня 2015 року (а.с.20-22), строк дії якого продовжено до 14 березня 2015 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12 січня 2015 року (а.с.99-100).
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Подане слідчим до суду першої інстанції клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.184,199 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.263, ч.2 ст.258 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України; неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м*яких запобіжних заходів, виходячи із вимог ч.5 ст.176 КПК України; наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися. Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали від 12 січня 2015 року, слідчий посилається на складність кримінального провадження, великий обсяг процесуальних дій відносно всіх підозрюваних, та зазначає про необхідність одержання висновків призначених раніше судових експертиз: вибухотехнічної за предметами, вилученими у ОСОБА_8 , комплексної вибухотехнічної експертизи та судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу за слідами, виявленими на місці можливого вибуху поряд із заводом ім.Малишева, а також на місці вибуху в закладі «Рок-паб «Стіна», судової експертизи звукозаписів стосовно телефонних розмов, на яких можливо зафіксоване спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ; з урахуванням отриманих висновків визначення остаточної правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_8 та повідомлення їй про нові та змінені підозри ( а.с.2-6).
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної слідчим суддею врахована сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 умисних, в тому числі особливо тяжкого, кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється. Судом першої інстанції була встановлена доведеність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що у сукупності виправдовує подальше перебування підозрюваної ОСОБА_8 під вартою. При цьому суд першої інстанції врахував положення ч.5 ст.176 КПК України щодо неможливості застосування до підозрюваної іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, що відповідає вимогам ст.ст.196,199 КПК України (а.с.122-124).
Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтоване застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки саме такий запобіжний захід був застосований до підозрюваної ухвалою Київського районного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року, та продовжений ухвалою Київського районного суду Харківської області від 12 січня 2015 року. Зазначені ухвали слідчого судді були предметом апеляційного перегляду, не скасовані та є чинними, а тому підстав для сумнівів у законності застосування саме такого запобіжного заходу не виникає. Як вбачається зі змісту зазначених ухвал, слідчим суддею були встановлені ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Доводи апелянта щодо наявності у підозрюваної тісних соціальних зв*язків, родини, відсутності судимостей були досліджені судом при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу та при його продовженні, оцінка їм надана судовими рішеннями, які набрали законної чинності. Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, апеляційна скарга не містить. Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 умисних злочинів проти основ національної безпеки України та громадської безпеки, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення терористичного акту з метою залякування населення, привернення уваги громадськості до певних політичних поглядів, вчиненого у співучасті з іншими особами, що спричинило тяжкі наслідки, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також з урахуванням положень ч.5 ст.176 КПК України, спростовує доводи апелянта про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянта щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень є неспроможними. Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, як на те посилається захисник, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду справи. Посилання захисника на показання свідка ОСОБА_11 обґрунтованості підозри ОСОБА_8 не спростовує, оскільки є лише одним із доказів, оцінка якому і сукупності із іншими доказами у кримінальному провадженні має бути надана органом досудового розслідування та в подальшому судом при розгляді по суті кримінальних правопорушень.
Слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які об*єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, тому доводи захисника щодо недостатності обґрунтування продовження тримання підозрюваної під вартою та відсутності поважних причин не завершення досудового розслідування у більш ранні терміни, є безпідставними.
Твердження апелянта щодо відсутності заходів реагування з боку слідчого судді на наявність у ОСОБА_8 видимих тілесних ушкоджень під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, є також безпідставними. Як випливає зі змісту ухвали слідчого судді від 12 січня 2015 року, судом в порядку ст.206 КПК України здійснено доручення прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, перевірити заяву ОСОБА_8 про застосування до неї насильства 16 листопада 2014 року після затримання співробітниками УСБУ в Харківській області, а тому слідчий суддя при постановленні ухвали від 11 березня 2015 року обґрунтовано зазначив про недоцільність надавати повторне доручення про проведення перевірки тих самих фактів. Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що на даний час відомості за заявою ОСОБА_8 внесені до ЄРДР та триває перевірка викладених у заяві фактів щодо застосування фізичного та психологічного насильства до підозрюваної в межах досудового розслідування.
Посилання захисника на не врахування судом першої інстанції стану здоров*я підозрюваної ОСОБА_8 є необґрунтованим, оскільки в матеріалах судового провадження містяться медичні довідки начальника медчастини СІЗО від 26 грудня 2014 року та 19 січня 2015 року щодо в цілому задовільного стану здоров*я ОСОБА_8 (а.с.106,116), матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей щодо наявності у підозрюваної хвороби, яке унеможливлює утримання її під вартою. Не надано таких доказів і захисником при зверненні із апеляційною скаргою.
Щодо порушення судом, на думку апелянта, права підозрюваної на захист при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та при його продовженні, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду уточнив, що це не стосується розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної 11 березня 2015 року, а тому не є предметом оцінки апеляційним судом у провадженні з перегляду оскаржуваної ухвали.
Доводи апелянта щодо незаконного тримання під вартою ОСОБА_8 у період з 11 по 15 березня 2015 року не ґрунтуються на законі. Так, ухвалою слідчого судді від 12 січня 2015 року строк тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою продовжено в межах досудового розслідування до 14 березня 2015 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п*ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 06 березня 2015 року, яке було розглянуте слідчим суддею 11 березня 2015 року, в межах дії попередньої ухвали. У розумінні положень ч.5 ст.202, ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, у разі постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід. Жодних застережень щодо припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу з моменту постановлення ухвали про його продовження КПК України не містить. Оскільки строк тримання підозрюваної ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді визначений до 14 березня 2015 року, а оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжений на 40 днів, до 23 квітня 2015 року, немає підстав вважати, що ОСОБА_8 в період з 11 по 15 березня 2015 року незаконно утримувалась під вартою.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , а доводи апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують, підстав для скасування ухвали слідчого судді від 11 березня 2015 року не вбачається.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_9 під вартою залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :