ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/598/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_7 , будучи раніше обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, 23.04.2015 року приблизно о 6год.00хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 4 в м. Києві біля складів ТОВ «Ч.А.С.», діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переліз через бетонний паркан , проникши на територію ТОВ «Ч.А.С.» та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до металевої шафи та шляхом використання ключа, який мав при собі, так як раніше працював на цьому складі, відкрив навісний замок, звідки повторно, таємно викрав чуже майно, а саме зарядний пристрій для автомобіля «Deca Clase boster 410А», вартістю 3907 гривень 70 копійок, який належить ОСОБА_4 та з місця вчинення злочину зник.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 23.04.2015 року біля 6 год., направляючись до знайомого, він проходячи повз склади, розташовані по АДРЕСА_2 , вирішив викрасти майно. Маючи при собі ключ від шафи, оскільки раніше він працював у товаристві, яке розташоване на цій території, він переліз через паркан, відчинив шафу, звідки таємно викрав зарядний пристрій до автомобіля. В подальшому, викрадений ним пристрій був у нього вилучений працівниками міліції.
Інші докази по справі відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися.
Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто злочин , передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину , його особу, що вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, позитивно характеризується за місцем проживання, викрадене майно повернуте потерпілому, тому тяжких наслідків від злочину не настало, і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Але з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та його особи, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи обрану судом міру покарання, суд вважає необхідним змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за викликом суду, не відлучатися з м. Києва без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-368, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Речові докази залишити у потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з моменту його проголошення.
СУДДЯ: