Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кп/711/144/15
Справа №699/70/15-к
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

08 липня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ;
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання, щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,
із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До Придніпровського районного суду м. Черкаси з Апеляційного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 22.09.2014 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначення справи до судового розгляду, коло осіб кримінального провадження наступне: прокурор, обвинувачений, потерпілі, свідки. Підстав для повернення не вбачає.
Адвокат заперечила з приводу призначення кримінального провадження до судового розгляду, клопотала про повернення обвинувального акту, так як не дотриманні вимоги ст.ст.109, 291 КПК України. Що підтверджується відсутністю сформованого обвинувачення, так як обвинувачення написано у довільній формі, порушено п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувачення зазначене за неіснуючою нормою матеріального права. В порушення ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів відсутні всі відомості з приводу проведення процесуальних дій, прийнятого рішення щодо доказів в кримінальному провадженні.
Обвинувачений заперечив з приводу призначення справи до судового розгляду, підтримав клопотання свого захисника із наведених підстав.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до початку судового засідання через канцелярію суду надали заяви в яких просили проводити судове засідання без їх участі. Крім того потерпілі подали письмові клопотання щодо повернення обвинувального акту процесуальному прокурору для виконання ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 07.08.2014 року щодо направлення матеріалів кримінальної справи на додаткове розслідування прокурору Черкаської області відповідно до положень КПК (в редакції 1960 року) та в якій міститься перелік дій, які необхідно вчинити під час досудового розслідування. Також вагомою підставою визначено неправильне обрахування суми шкоди, зазначеної в обвинувальному акті. Із вказаними клопотаннями потерпілі зверталися до суду 02.03.2015 року, 10.03.2015 року, 16.03.2015 року, 05.05.2015 року, 18.05.2015 року та 02.06.2015 року
З`ясувавши думку сторін провадження, участь потерпілих, відповідно до ст.325 КПК України, була визнана судом в підготовчому провадженні необов`язковою.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає умовам даного Кодексу.
При цьому суд не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону, оскільки ст.2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати таким передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання слідчим вимог закону при складанні обвинувального акта свідчать наступні факти.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості і у наступній послідовності :

(а)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

(б)правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

(в)формулювання обвинувачення.

Таку послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець і порушувати її не можна.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, далі формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення, після чого йде посилання на докази. Таким чином сформульовано не коректно правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , дана кваліфікація містить довільний набір слів із диспозицій двох частин статті 367 КК України. В даній статті зазначено формулювання: «що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремим громадян», що могло «спричинити тяжкі наслідки» сторона обвинувачення поєднала всі наявні умови і відобразила у формулюванні довільної форми у вигляді «службова недбалість, тобто неналежне невиконання службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним правам та інтересам потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та державним інтересам», що не відповідає законодавчим вимогам.

Суд вважає, що таким чином був порушений порядок висування обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і тому судове провадження за даним обвинувальним актом є неможливим.

Крім того, формулювання обвинувачення у обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а не щодо підозрюваної особи. Про це свідчить твердження після формулювання обвинувачення у виді правової кваліфікації кримінального правопорушення, що причетність підозрюваного підтверджується. Таким чином не оприділено чіткий процесуальний статус ОСОБА_4 .

Повернення перевіреного судом обвинувального акта прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації суд звертає увагу, що відносно ОСОБА_4 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст.1, ст.9 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст.17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч.1 ст.9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України та п.2 ст.6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті, абз.3 стор.8, зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України.

В обвинувальному акті порушено положення п.3 ч.2 ст.291 КПК України, де зазначено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого. В порушення зазначеного, відсутні відомості щодо громадянства та повної адреси місця проживання, куди обов`язково повинен входити індекс. По даному пункту хоч порушення і не суттєві, однак фактично встановлені та потребують виправлення.

Відповідно до положень ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування. З даних норм вбачається, що оригінали зазначених документів є невід`ємною частиною обвинувального акту. В порушення даних положень, стороною обвинувачення були надані ксерокопії цивільних позовів, що порушує права потерпілих, так, як суд не здійснює розгляд цивільних позовів за ксерокопіями.

Також порушені вимоги ст. 109 КПК України, а саме п.3 ч.2 вказаної статті у реєстрах матеріалів досудового розслідування зазначено лише вид запобіжних заходів, датованих обранням 24.02.2011, 31.05.2011, 30.12.2014 років, відсутні відомості чинності даного заходу на даний час та строк його застосування.

В реєстрі долученому до даного обвинувального акту, в порушення вимог ст. 109 КПК України відсутні відомості про відкриття матеріалів досудового розслідування потерпілим поіменно, що позбавляє суд визначення кому із потерпілих на теперішній час не відкриті матеріали, чи перевірити дане твердження потерпілих. Крім цього відсутні відомості щодо відкриття матеріалів захиснику обвинуваченого, відсутні відомості з приводу отримання останнім і копії обвинувального акту, що порушує право на захист.

Згідно вимог п. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні посилання на місце знаходження речових доказів та на процесуальні рішення слідчого про визнання предметів речовими доказами, хоча в реєстрі, в розділі 1 п.14,25 та в розділі 2 п.54 зазначені протоколи огляду речових доказів та їх приєднання до матеріалів провадження.

Зі слів сторони захисту під час досудового розслідування органом досудового розслідування неодноразово приймалися постанови по заявленим клопотанням, але дані в реєстрі матеріалів не відображено. Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування формувався вибірково із зазначенням, на думку слідчого важливої інформації. Проте Законом ніяких виключень щодо вибіркового внесення зазначених проведених процесуальних дій до вказаного реєстру не передбачено, тому необхідно здійснити зазначені виправлення і в реєстрі.

Щодо підстав зазначених у клопотаннях потерпілих про повернення обвинувального акту, то вони задоволенню не підлягають з підстав того, що дії, які просять зробити потерпілі у повній мірі стосуються процесуальних дій, а з моменту складання обвинувального акту відновлення процедури стадії досудового розслідування чинне законодавство не передбачає. Тому в цій частині слідчий суддя не може зобов`язати прокурора вчинити ряд дій на вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
За таких обставин суд переконаний у необхідності повернення обвинувального акту процесуальному прокурору Прокуратури Черкаської області у даному кримінальному провадженню.
Суд прийшов до рішення, передбаченого п.3 ч.3 ст.314 КПК України, тому суд позбавлений можливості вирішити питання, пов`язані із підготовкою до судового розгляду, які містяться в решті поданих клопотань потерпілих та прокурора з приводу витребовування доказів, здійснення судового виклику певних осіб для допиту, розгляду заперечень на рішення слідчих суддів під час досудового розслідування. Виходячи із наведеного зазначені клопотання на даній стадії кримінального провадження залишаються без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 314-316, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із доданими до нього матеріалами, - повернути процесуальному прокурору Прокуратури Черкаської області.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені та зазначені недоліки в описовій частині ухвалипротягом 20 днів з моменту отримання матеріалів кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий: ОСОБА_1