Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-51/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2011 Лебединський районний суд Сумської області

в складі:

головуючого Бакланова Р. В.

при секретарі Вєчканова С. В.,

за участю: прокурора - Оснача О.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Лебедині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

по ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

2 листопада 2010 року о 11 годині підсудний ОСОБА_1 з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, прийшов до раніше йому не знайомого престарілого ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 та зловживаючи довірою останнього, повідомив про можливість придбання зерна вівса, яке хотів придбати ОСОБА_2 На пропозицію ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 погодився та передав 1100 грн. на придбання вівса. Продовжуючи злочинні наміри 3 листопада 2010 року ОСОБА_1 прийшов до ОСОБА_2 та зловживаючи довірою останнього, шляхом обману повідомив неправдиві відомості ОСОБА_2 про те, що він також хоче придбати зерно вівса для власних потреб і попрохав у нього в борг гроші в сумі 1100 грн., не маючи намірів на повернення зазначеної суми та придбання вівса. Будучи введеним у оману ОСОБА_1, ОСОБА_2 передав зазначену суму ОСОБА_1 Продовжуючи свої злочинні наміри, того ж дня, 3 листопада 2011 року о 16 годині знову прийшов до ОСОБА_2 та зловживаючи довірою, повідомив ОСОБА_2, що для перевезення зерна вівса йому потрібно ще 200 грн., будучи введеним в оману ОСОБА_2, передав кошти ОСОБА_1 Таким чином ОСОБА_1 заволодів коштами ОСОБА_2 в сумі 2400 грн. В подальшому викраденими коштами ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Крім того 23 листопада 2010 року ОСОБА_1 повторно, з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшов до господарства ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 і зловживаючи довірою останнього, повідомив неправдиві відомості про можливість придбання та доставки через нього зерна вівса в кількості 500 кг. за суму 1200 грн., будучи введеним в оману, ОСОБА_3 погодився на пропозицію ОСОБА_1 та передав йому 1200 грн. на придбання та доставку вівса. В подальшому викраденими коштами ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному визнав повністю пояснивши, що 2 листопада 2011 року о 11 годині він прийшов до господарства ОСОБА_2 та запропонував йому купити вівса, сказавши, що поки він ще є в с. Чернецьке. Так як в нього є кінь, він знав, що ОСОБА_2 дасть згоду на купівлю. Потім потерпілий дав 1100 грн., для купівлі вівса, потім він повернувся і ОСОБА_2 дав ще 200 грн. На другий день він знову прийшов до Павленка і сказав йому, що є ще овес, він знову дав 1100 грн. Взявши гроші розпорядився ними на власний розсуд. Після чого ОСОБА_1 овес не привіз так як його в дійсності не було. 23 листопада 2010 року з такою самою пропозицією він прийшов до господарства ОСОБА_3 який дав 1200 грн., взявши їх розпорядився ними на власний розсуд. Так як грошей не повернув на мене написали заяву до міліції.

Заслухавши пояснення підсудного ОСОБА_1, суд доходить до висновку, що його вина, доведена у повному обсязі та вважає за необхідне вчиненні ним дії кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер i ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви та цілі його вчинення, характеристику по місцю проживання.

Враховуючи обставини, що помякшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що підсудний вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, відшкодував шкоду у повному обсязі, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням оскільки його можливо виправити без ізоляції від суспільства.

Крім того суд вважає за необхідне застосувати до підсудного п.п.2, 3 та 4 ч. 1 ст. 76 КК України та покласти на ного обовязок, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Мiру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 суд вважає за необхідне залишити попередню - підписку про невиїзд.

Суд вважає, що обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того суд вважає за необхідне речові докази у справі: прожектор, 4 електричні лампочки, 3 вимикачі, електричну розетку, що знаходяться на зберіганні в камері схову Лебединського МВ ВС України в Сумській області повернути власнику.

На пiдставi наведеного, керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України i призначити покарання по цьому закону у виді двох років позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробуванням на три роки, а також застосувавши п. 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази у справі: прожектор, 4 електричні лампочки, 3 вимикачі, електричну розетку, що знаходяться на зберіганні в камері схову Лебединського МВ ВС України в Сумській області повернути власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя:

ОСОБА_4