Справа № 376/1194/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/577/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 13.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Сквирського районного суду Київської області від 04.03.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Сквира Київської області, жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч.3 ст.190 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Стягнуто із обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1475 грн.76 коп. за експертні дослідження. Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_8 визнана винуватою і засуджена за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому у великих розмірах, за наступних обставин.

У 1999 році між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (власником будинку) досягнуто усної домовленості про купівлю ОСОБА_10 будинку в АДРЕСА_2 за грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США. В період з 1999 по 2005 рік родина ОСОБА_12 сплатила ОСОБА_11 , 6800 (шість тисяч вісімсот) доларів США, а також здійснила реконструкцію та капітальний ремонт будинку.

У 2004 році помер ОСОБА_11 , а в 2010 році його дружина ОСОБА_13 . В 2010 році спадкоємець ОСОБА_8 успадкувала житловий будинок в АДРЕСА_2 , та, зловживаючи довірою ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , повідомила останнім про намір укласти з ними письмовий договір купівлі-продажу будинку, що не відповідало дійсності, і під вказаним приводом отримала в них в період з грудня 2010 по березень 2011 року грошові кошти в сумі 8000 (вісім) тисяч грн. для виготовлення технічної документації, а саме - свідоцтва про право власності на будинок та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Крім цього, на підтвердження намірів щодо укладення договору купівлі-продажу будинку в АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 написала 01 липня 2011року розписку про отримання нею 6800 доларів США. Тобто, такими своїми діями ОСОБА_8 ввела в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_14 щодо дійсних своїх намірів.

В подальшому, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою заволодіння грошовими коштами, отриманими в родини ОСОБА_12 , знаючи про те, що своїх зобов`язань перед ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , пов`язаних з виготовленням технічної документації та укладенням нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку, вона не виконає, ОСОБА_8 уклала ряд договорів, спрямованих на відчуження будинку в АДРЕСА_2 . Так, 22 березня 2011 року ОСОБА_8 укладено договір позики з ОСОБА_15 , згідно якого ОСОБА_8 отримала в останньої грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США. 22 березня 2011 року ОСОБА_8 укладено договір іпотеки з ОСОБА_15 , згідно якого повернення ОСОБА_8 грошових коштів до 22 вересня 2011 року забезпечується іпотекою заставою житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 . Не повернувши суми позики за договором від 22 березня 2011 року, ОСОБА_8 , 08 серпня 2012 року уклала з ОСОБА_15 договір купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , здійснивши відчудження будинку за 146300 (сто сорок шість тисяч триста) грн., позбавивши ОСОБА_14 та ОСОБА_9 права володіння та користування вказаним будинком, а також заволодівши грошовими коштами, сплаченими ОСОБА_14 та ОСОБА_9 безпосередньо ОСОБА_8 .

Такими діями ОСОБА_8 завдано шкоди потерпілим у великих розмірах на загальну суму 154300 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста) грн., що більш ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону та винести виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом при розгляді справи не взято до уваги тих обставин, що коштів у іноземній валюті у розмірі 6800 доларів США від родини ОСОБА_12 вона не отримувала, спірний будинок вона отримала внаслідок спадкування і могла ним вільно розпоряджатися як власністю, тому будь-яким чужим майном шляхом зловживання довірою вона не заволодівала. Також зазначає про неналежність та недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів та про порушення процесуального законодавства, зокрема у частині допущення до участі у справі у якості представника ОСОБА_12 особи, яка не має права приймати участь у кримінальному провадженні, та про безпідставне накладення арешту на будинок.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченої, потерпіла ОСОБА_14 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілого та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

У відповідності до ч.3 ст.190 КК України кримінальна відповідальність за вказаною правовою нормою настає у разі заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене у великих розмірах.

За вироком ОСОБА_8 визнана винуватою у шахрайстві, що заподіяло матеріальної шкоди потерпілим на загальну суму 154 300 грн. шляхом шахрайства, з яких 146 300 грн. вартість будинку, проданого обвинуваченою ОСОБА_15 , та 8 000 грн. грошові кошти отримані нею від родини ОСОБА_12 на належне оформлення будинку і присадибної земельної ділянки.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_8 на час відчудження будинку на користь ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2010 року була власником житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_2 .

Отже, висновок суду про те, що ОСОБА_8 заволоділа чужим майном у вигляді будинку чи грошовими коштами у розмірі 146 300 грн., отриманими від його продажу, шляхом зловживання довірою, на матеріалах справи не ґрунтується, а тому у цій частині апеляційна скарга носить обґрунтований характер.

У той же час, суд прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_8 за період з грудня 2010р. по березень 2011р. шляхом зловживання довірою заволоділа майном сім`ї ОСОБА_12 у вигляді 8 000 грн., які отримані частинами. Зазначені обставини стверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_14 , рукописними записами обвинуваченої про отримання коштів, висновком почеркознавчої експертизи про належність записів про суми, отримані від ОСОБА_12 , обвинуваченій. Також суд вірно визнав показання обвинуваченої про отримання вказаних коштів від сім`ї ОСОБА_12 як за «оренду» будинку недостовірними, оскільки доказів наявності таких договірних стосунків матеріали кримінального провадження не містять. Наявність таких показань лише підтверджують умисел обвинуваченої під час отримання коштів не повертати їх у майбутньому.

Оскільки грошові кошти у розмірі 8 000 грн. не складають великий розмір, то її дії підлягають перекваліфікації на ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою( шахрайство).

Вирішуючи питання про обрання виду покарання засудженій за ч.1 ст.190 КК України, колегія суддів враховує невелику ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин і вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Так як з дня вчинення ОСОБА_8 злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за який передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі, минуло більш ніж три роки, то за правилами ст.ст.49,74 КК України вона підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин вирок слід змінити у зв`язку із зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосуванням статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Вирок Сквирського районного суду Київської області від 04.03.2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.190 КК України на ч.1 ст.190 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді 100 годин громадських робіт.

ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.1 ст.190 КК України звільнити за закінченням строків давності.

У решті вирок залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: