АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/10/14 Справа № 1-128/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

9 січня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИ Л А:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012

року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина

України, раніще не судимого,

засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вирок щодо яких ніким із учасників розгляду кримінальної справи не оскаржено.

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення наступного злочину:

26 січня 2011 року, приблизно о 1 годині, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_9 , обидва перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та діючи за попередньою змовою між собою, з метою відкритого викрадення чужого майна, прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає сім`я ОСОБА_10 . Зламавши вхідні двері, підсудні проникли у це житлове приміщення, де підсудний ОСОБА_9 застосував психічне насильство до потерпілої ОСОБА_11 , висловлював на її адресу погрози, і намагався вирвати у неї з рук малу Дитину, десятимісячного сина ОСОБА_12 . Підсудний ОСОБА_7 в цей час застосував фізичне насильство до її батька, потерпілого ОСОБА_13 , і завдав йому декілька ударів кулаками в область голови, заподіявши потерпілому фізичного болю. Зламавши опір потерпілих, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_11 «Моторола Е 490», вартістю 1080 гривень, її грошима у сумі 120 гривень, а також грошима потерпілого ОСОБА_13 у сумі 600 гривень, і після цього з місця вчинення злочину втекли, заподіявши потерпілим матеріального збитку на загальну суму 1800 гривень.

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати на підставі ст. ст. 368, 369, 371 КПК України у зв`язку з незаконністю та необгрунтованістю вироку суду, однобічністю та неповнотою досудового і судового слідства, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотними порушеннями КПК України та неправильним застосуванням кримінального закону. Посилається на відсутність у справі доказів його вини, на зміну показань потерпілими, особливо потерпілою ОСОБА_11 , яку за дачу завідомо неправдивих показань по епізоду від 26 січня 2011 року було притягнуто до кримінальної відповідальності, що потерпілий ОСОБА_13 вже 31 січня 2011 року (т. 1, арк. с. 185) подав заяву про те, що він ні до кого ніяких претензій не має та відмовився від проходження медичного освідування (т. 1, арк. с. 173) і це повинно було стати підставою для закриття кримінальної справи. Вважає, що суд необґрунтовано не взяв до уваги соціальний статус потерпілих та їх аморальний спосіб життя, що суд спеціально вивів із числа підсудних ОСОБА_14 і цим усугубив його становище і відповідальність. Вважає що прокурор повинен був змінити його обвинувачення, а суд окремо давати оцінку кожному з підсудних. Посилається на порушення по справі вимог ст. 67 КПК України при оцінці доказів. Просить також у відповідності до вимог закону усунути всі суперечності по справі, пом`якшити йому покарання та звільнити з - під варти.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію та просив вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований або пом`якшити призначене судом покарання, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію ОСОБА_7 та просив скасувати вирок суду першої інстанції як незаконний та необґрунтований, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення апеляції засудженого без задоволення, а вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи, вивчивши та обговоривши доводи, що містяться в апеляції засудженого ОСОБА_7 колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судова колегія при розгляді даної кримінальної справи виходячи з п. п. 11, 13, 15 Перехідних положень КПК України в редакції закону від 13 квітня 2012 року керувалась Кримінально процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і є обґрунтованими.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що раніше вона не була знайома з ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приходив до них, вчиняв дебоші, забрав у неї мобільний телефон, у зв`язку з чим вона подавала заяву в міліцію, яку потім за його проханням забрала. 25 січня вона запросила в гості Шутовську, яка в вечірній час прийшла з сином ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і вони всі близько години вживали спиртні напої. Вночі вона проснулась від того, що в кухні хтось говорив, розбудила батька та з сином на руках вийшла на кухню, де побачила ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які вибили вхідні двері шляхом виривання скоби накладного крючка, на який були зачинені двері. ОСОБА_20 виштовхав батька назад в у кімнату і залишився там з ним, з кімнати вона почула звуки ударів і через прочинені двері побачила, що батько лежить на ліжку, а ОСОБА_20 схилився над ним і наніс декілька ударів кулаками. Коли вона поривалась піти батькові на допомогу, її не пропустили ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . ОСОБА_21 став вимагати у неї 400 гривень, буцім то боргу за її ж мобільний телефон, погрожував забрати з її рук 10 місячну дитину, потім біля неї залишився ОСОБА_22 , а ОСОБА_21 пройшов у кімнату, де став нишпорити та заглядати в шухляди, дістав документи та банківські картки та став вимагати піти до банкомату і зняти гроші. Щоб все припинити вона віддала йому 120 гривень, які мала в кишені, однак ОСОБА_21 забравши гроші, заявив, що будуть бити батька поки вона не віддасть усі гроші, у руках тримав її мобільний телефон, який відмовився віддавати, після чого вибіг з будинку, а слідом за ним пішли і ОСОБА_22 з ОСОБА_20 . Батько був сильно побитий з гематомами по всьому обличчі, але до медичних закладів не звертався, лікувався вдома. У ту ж ніч, коли грабіжники втекли вона від сусідів викликала робітників міліції і все їм розповіла.

З показань потерпілого ОСОБА_13 також вбачається, що ОСОБА_21 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння понадився ходити до них, бешкетував та забирав майно, а він не міг дати йому відсіч у зв`язку з перенесеним в 2010 році інсультом і встановленою інвалідністю, а звернення до міліції ніяких результатів не давало, тільки бабуся ОСОБА_23 повертала їм майно, викрадене ОСОБА_24 . 25 січня 2011 року його вночі розбудила донька, на кухні він побачив ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , який, коли він знаходився на ліжку наніс йому не менше п`яти ударів кулаками по обличчю. Під час побиття постіль і подушка, під якою знаходилось 600 гривень опинилися на підлозі. Дитина голосно плакала, донька кричала, щоб його не били. Він не бачив, що відбувалося біля доньки, на обличчі у нього були численні синці та крововиливи. Але до лікарні він не звертався і побої не знімав. Мати ОСОБА_25 просила їх забрати заяву з міліції, а батьки ОСОБА_26 просили доньку змінити показання на користь ОСОБА_26 .

При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_13 показав яким чином ОСОБА_7 наносив йому удари і яким чином змінювалось його положення (т. 1, арк. с. 55 58), потерпіла ОСОБА_11 також під час проведення відтворення обстановки і обставин події показала на місці які дії вчиняли у їх будинку обвинувачені (т. 1, арк. с. 59 62).

Показання потерпілих не містять істотних суперечностей.

З показань свідка ОСОБА_27 вбачається, що 25 січня 2011 року після того, як випили всю горілку ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 зібрались і кудись пішли, а повернулись пізно вночі та принесли з собою горілку та продукти харчування. Вранці приїхали працівники міліції і запросили всіх до райвідділу міліції.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_11 вже о 2 годині 30 хвилин 26 січня 2011 року зателефонувала до П`ятихатського ВР та повідомила про те, що троє чоловіків в її домоволодінні застосували фізичну сила до її батька та відкрито заволоділи грошима і мобільним телефоном (т.1, арк. с. 167).

ОСОБА_13 також, в той же день, подав до органів міліції заяву про злочин, в якій повідомив про те, що близько 1 години, ОСОБА_21 та двоє інших чоловіків спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи 600 гривнями та мобільним телефоном ( т. 1, арк. с. 168).

Ті обставини, що 31 січня 2011 року потерпілий ОСОБА_13 звернувся зо слідчого з заявою про те, що у зв`язку з відшкодуванням йому матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 , ОСОБА_31 та ОСОБА_7 в повному обсязі, матеріальних претензій до вказаних осіб він не має та просить в подальшому П`ятихатський районний суд суворо не карати винних осіб (т.1, арк. с. 185) та відмовився від проходження судово медичного обстеження, у зв`язку з заподіянням йому лише фізичного болю (т.1, арк. с. 186) не суперечать встановленим судом обставинам справи про застосування до потерпілого ОСОБА_13 фізичного насильства, а також не свідчить про неправдивість показань потерпілих про те, що у потерпілого ОСОБА_13 на обличчі були крововиливи і садна.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 76 КПК України (в редакції 1960 року) проведення експертизи обов`язкове лише у випадках необхідності встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень, а кваліфікація дій винної особи за ст. 186 КК України не залежить від наявності тілесних ушкоджень і їх тяжкості відмова потерпілого від проходження медичного обстеження не суперечить ст. 76 КПК України (в редакції 1960 року) і не впливає на повноту дослідження обставин справи.

Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 про те, що обвинувачені проникли в їх будинок протиправно, з метою заволодіння матеріальними цінностями, де застосовували психологічне насильство до потерпілої ОСОБА_11 та фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_13 та подавивши їх волю заволоділи як грошовими коштами, так і мобільним телефоном підтверджується окрім показань потерпілих та свідків, і речовими доказами, а саме вилученими у ОСОБА_28 акумуляторною батареєю до мобільного телефону «Моторола» та грошовими коштами в сумі 7 гривень ( т. 1, арк. с. 63).

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що показання потерпілих про протиправне проникнення в їх будинок обвинувачених спростовується протоколом огляду місця події безпідставні, оскільки при огляді 26 січня 2011 року будинку АДРЕСА_1 було зафіксовано, що на момент огляду вхідні двері мають пошкодження у вигляді відірваного завісу (т. 1, арк. с. 170 171), що повністю співпадає з показаннями потерпілої ОСОБА_11 про те, яким чином в їх будинок без їх відома проникли обвинувачені.

Зазначені у вироку суду докази спростовують твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що він не вступав в попередню змову на відкрите заволодіння чужим майном, що потерпілі оговорюють його та усугубили його відповідальність тим, що ОСОБА_11 змінила показання стосовно ролі Риби в подіях від 26 січня 2011 року.

Даних про те, що потерпілі усугубили відповідальність обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_7 , в матеріалах кримінальної справи немає.

Навпаки потерпілий ОСОБА_13 , вже 31 січня 2011 року подав заяву про те, що немає претензій до Мандригелі, Риби і Гарагулі, у зв`язку з чим відмовився і від проходження медичного освідування.

Потерпіла ОСОБА_11 також, заявила про відсутність претензій до обвинувачених та не подавали цивільних позовів про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Як убачається з матеріалів справи, органи досудового слідства 24 травня 2011 року винесли постанову про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_32 за фактом вчинення відкритого заволодіння чужим майном за ознаками злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України у зв`язку з недоведеністю участі останнього у вчиненні злочину (т. 3, арк. с. 8).

Зазначена постанова у встановленому порядку ніким не оскаржена, тому давати оцінку її законності як у суду першої інстанції так і в апеляційного суду передбачених законом повноважень немає.

Про те, що засуджений ОСОБА_7 25 26 січня 2011 року перебував у стані алкогольного сп`яніння свідчать як показання всіх допитаних по справі осіб, так і сам факт вживання ним спиртних напоїв у виді горілки протягом зазначеного періоду часу.

Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого і поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України.

З вироку суду вбачається, що суд дав належну оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, як тим, що обвинувачують, так і тим, що виправдовують обвинувачених. Оцінка доказів, в їх сукупності, приведена у вироку судом, вказує на причетність ОСОБА_7 до вчиненого у відношенні ОСОБА_11 та ОСОБА_13 злочину і на його винуватість, а оцінка доказів, яку зробив в апеляції засуджений ОСОБА_7 є однобічною та необ`єктивною, тому колегія суддів, з нею не погоджується.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції при вивченні кримінальної справи не виявлено.

Що стосується міри покарання, призначеної судом засудженому ОСОБА_7 , то як убачається з вироку, суд при призначенні йому покарання враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставину, що обтяжує його покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та виходячи з їх сукупності прийшов до висновку, що покарання повинно бути у виді реального позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Обране судом покарання засудженому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та для запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачається, тому апеляція засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Судді: