УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2011/13-к

Провадження № 1-м/486/1/2013

05 листопада 2013 року
м.
Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Савіна О.І.

при секретарі -
Філіпповій Ю.І.

з участю прокурора прокуратури м.
Южноукраїнськ - Кучерявого В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнськ Миколаївської області
клопотання Міністерства юстиції
України про приведення вироку суду
Російської Федерації у відповідність
із законодавством України відносно
ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2013 року до
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області надійшло
клопотання Міністерства юстиції
України про приведення вироку суду
Російської Федерації у відповідність
із законодавством України відносно
ОСОБА_2.

Під час розгляду даного клопотання
судом встановлено, що вироком
Салехардського міського суду
Ямало-Ненецького автономного округу
від 25.10.2011 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця смт. Костянтинівка
Миколаївської області України,
громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, маючого на
утриманні малолітню дитину, не
працюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 раніше судимого, визнано
винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 3 ст. 228.1,
ч. 2 ст. 188 Кримінального кодексу
Російської Федерації та призначено
покарання:

- за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 3 ст. 228.1
Кримінального кодексу Російської
Федерації покарання у вигляді 9 років
позбавлення волі, без позбавлення
права займати відповідні посади або
займатися відповідною діяльністю, без
штрафу;

- за ч. 2 ст. 188 Кримінального
кодексу Російської Федерації - 4 роки
позбавлення волі, без штрафу і без
обмеження волі.

На підставі ч. 3 ст. 69 Кримінального
кодексу Російської Федерації за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
ОСОБА_2 остаточно призначено покарання
у вигляді позбавлення волі строком на
11 років без позбавлення права займати
відповідні посади або займатися
відповідною діяльністю, без штрафу і
без обмеження волі з відбуванням
призначеного покарання у виправній
колонії суворого режиму. Строк
відбування покарання ОСОБА_2
відраховується з 10 травня 2011 року,
зарахувавши тим самим в строк
покарання час його тримання під
вартою.

Касаційною ухвалою судової
колегії по кримінальним справам суду
Ямало-Ненецького автономного округу
від 12.03.2012 р. вирок Салехардського
міського суду Ямало-Ненецького
автономного округу від 25.10.2011 р.
відносно ОСОБА_2 залишено без змін.

21 березня 2012 року вищевказаний
вирок набрав законної сили.

ОСОБА_2 відбуває покарання в
Федеральній казенній установі
«Виправна колонія №18» Управління
Федеральної служби виконання
покарання по Ямало-Ненецького
автономного округу.

На підставі Конвенції про
передачу засуджених осіб 1983 року та ст.
606 КПК України Міністерством юстиції
України прийнято рішення про передачу
в Україну громадянина України ОСОБА_3
для подальшого відбування покарання,
призначеного вироком Салехардського
міського суду Ямало-Ненецького
автономного округу від 25.10.2011 р.

Вислухавши думку прокурора, який
вважає, що клопотання відповідає
вимогам закону, суд приходить до
переконання, що клопотання
Міністерства юстиції України про
приведення зазначеного вироку суду
Російської Федерації у відповідність
із законодавством України слід
задовольнити на підставі наступного.

Відповідно до ст. 2 Конвенції про
передачу засуджених осіб від 21 березня
1983 року особу, засуджену на території
однієї Сторони, може бути передано на
територію іншої Сторони, відповідно до
положень цієї Конвенції, для
відбування призначеного їй покарання.

Згідно ст. 9 даної Конвенції
компетентні власті держави виконання
вироку: a) продовжують виконання вироку
одразу або на основі судової чи
адміністративної постанови згідно із
положеннями статті 10; або b) визнають
вирок з використанням судової
або

адміністративної процедури своєї
держави і таким чином замінюють міру
покарання, призначену в державі
винесення вироку, мірою покарання,
передбаченою законодавством держави
виконання вироку за такий самий злочин,
згідно з положеннями статті 11.

Як слідує з вироку Салехардського
міського суду Ямало-Ненецького
автономного округу від 25.10.2011 р. ОСОБА_2
засуджено за те, що він та ОСОБА_4
вчинили приготування до незаконного
збуту психотропних речовин групою
осіб за попередньою змовою в особливо
великому розмірі, а ОСОБА_2 також за
контрабанду психотропних речовин на
територію Російської Федерації за
таких обставин: на початку лютого 2011
року до 09-05 годин 14 лютого 2011 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, знаходячись на
території м. Салехарда, домовилися про
незаконний збут в особливо великому
розмірі на території Ямало-Ненецького
автономного округу психотропної
речовини. Згідно досягнутої
домовленості ОСОБА_2 повинен був в
Україні на перераховані йому ОСОБА_4
грошові кошти придбати психотропну
речовину і перевезти її в м. Салехард,
де спільно з ОСОБА_4 встановити ціну
продажу і підшукати покупців. В цілях
реалізації спільного злочинного
умислу ОСОБА_4 в період з 17 лютого 2011
року по 31 березня 2011 року перерахував
на рахунок своєї банківської карти,
якою розпоряджався ОСОБА_2, грошові
кошти в сумі 20 000 рублів, а ОСОБА_2,
перебуваючи в м. Южноукраїнськ в
Україні незаконно придбав на дані
грошові кошти у невстановленої особи
психотропну речовину - амфетамін масою
20,398 грама, що відповідно постанові
Уряду Російської Федерації № 76 від
07.02.2006 р. є особливо великим розміром.
Придбану психотропну речовину -
амфетамін ОСОБА_2 03 квітня 2011 року
незаконно, приховав від митного
контролю на митному кордоні
Російської Федерації на залізничній
станції «Брянськ» міста Брянська
Брянської області, перевіз на
територію Росії, де спільно з ОСОБА_4
в цілях подальшого незаконного збуту
стали зберігати в помешканні
останнього за адресою: АДРЕСА_1.
Довести свій злочинний умисел до
кінця ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не змогли по
незалежним від них обставин, так як о
09-00 годині 10 травня 2011 року, психотропна
речовина була вилучена поліцією.

Згідно вироку Салехардського міського
суду Ямало-Ненецького автономного
округу від 25.10.2011 р. дії ОСОБА_2
кваліфіковані за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 3 ст.
228.1 Кримінального кодексу Російської
Федерації як готування до
незаконного збуту психотропних
речовин, скоєне групою осіб за
попередньою змовою, в особливо
великому розмірі, та ч. 2 ст. 188
Кримінального кодексу Російської
Федерації як контрабанда психотропних
речовин.

В Україні відповідальність за вчинення
готування до незаконного збуту
психотропних речовин, скоєне групою
осіб за попередньою змовою, в особливо
великому розмірі передбачена ч. 1 ст. 14,
ч. 2 ст. 307 КК України, що карається
позбавленням волі на строк від шести
до десяти років з конфіскацією майна, а
за контрабанду психотропних речовин -
ч. 1 ст. 305 КК України, що карається
позбавленням волі на строк від п'яти до
восьми років з конфіскацією
психотропних речовин.

На підставі зазначених норм
кримінального закону України судом
встановлено, що покарання, призначені
ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 3 ст. 228.1, ч. 2
ст. 188 Кримінального кодексу
Російської Федерації відповідають
законодавству України, зокрема вимогам
відповідно ч. 1ст. 14. ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст.
305 Кримінального кодексу України.

Положення ч. 3 ст. 69 Кримінального
кодексу Російської Федерації, на
підставі якого ОСОБА_2 було призначене
остаточне покарання за сукупністю
злочинів відповідає положенням ч. 1 ст.
70 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
передачу засуджених осіб 1983 року
покарання чи захід за своїм характером
або своєю тривалістю не може бути більш
суворим, ніж міра покарання, призначена
в державі винесення вироку, а тому, суд
вважає необхідним не застосовувати до
ОСОБА_2 конфіскацією майна, передбачену
санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Наведені обставини в їх сукупності
свідчать про наявність визначених
статтею 10 Конвенції про передачу
засуджених осіб 1983 року підстав для
продовження виконання вироку на
території України, оскільки в такому
випадку дотримуватиметься характер і
тривалість покарання, призначеного
ОСОБА_2 державою винесення вироку, що не
суперечить законодавству України.

За вказаних обставин, беручи до уваги
дотримання визначених статтею 3
Конвенції про передачу засуджених осіб
1983 року умов передачі ОСОБА_2 для
відбування покарання в Україні, суд
вважає, що відбування останнім
покарання на території України
відповідає вимогам статті 10
вищевказаної Конвенції, оскільки за
своїм характером та тривалістю
покарання не буде більш суворим, ніж
покарання призначене в державі
винесення вироку, і не перевищуватиме
максимальних строків позбавлення волі,
передбачених законодавством України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 9, 10 Конвенції про передачу
засуджених осіб від 21 березня 1983 року,
ст. 610 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Привести вирок Салехардського
міського суду Ямало-Ненецького
автономного округу від 25.10.2011 р., яким
ОСОБА_2 призначене покарання за ч. 1 ст.
30, п. «г» ч. 3 ст. 228.1, ч. 2 ст. 188, ч. 3 ст. 69
Кримінального кодексу Російської
Федерації у вигляді 11 років
позбавлення волі без позбавлення
права займати відповідні посади або
займатися відповідною діяльністю, без
штрафу і без обмеження волі - у
відповідність із законодавством
України.

Продовжити виконання вироку
Салехардського міського суду
Ямало-Ненецького автономного округу
від 25.10.2011 р. відносно ОСОБА_2 на
території України.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за вказаним
вироком:

- за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 Кримінального
кодексу України до 9 (дев'яти) років
позбавлення волі без конфіскації
майна;

- за ч. 1 ст. 305 Кримінального кодексу
України до 4 (чотирьох) років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального
кодексу України остаточним покаранням,
призначеним ОСОБА_2 шляхом часткового
складання призначених покарань
вважати 11 (одинадцять) років
позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2
рахувати з 10 травня 2011 року,
зарахувавши у строк покарання час
тримання під вартою та відбутий строк
покарання в Російській Федерації від
25.10.2011 р..

Ухвалу може бути оскаржено органом, що
подав клопотання, особою, щодо якої
вирішено питання про приведення вироку
суду іноземної держави у відповідність
із законодавством України, та
прокурором до апеляційного суду
Миколаївської області через
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області протягом семи
днів з дня оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без
виклику особи, яка її оскаржує, то строк
апеляційного оскарження для такої
особи обчислюється з дня отримання її
копії.

Копію ухвали суду направити до
Міністерства юстиції України та
центрального органу виконавчої влади у
сфері виконання покарань в Україні.

Суддя Южноукраїнського міського суду
О. І. Савін