Справа № 713/290/15-к
Провадження №1-кп/713/41/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 15.01.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з освітою вищою, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходив на посаді молодшого служби захисту інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 у військовому званні «молодший сержант».

05.01.2015 року військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_5 довів молодшому сержанту ОСОБА_4 розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " № НОМЕР_1 від 20.11.2014 року та наказ військового комісара №2 від 05.01.2015 року про виключення його із списків особового складу військового комісаріату та вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Однак військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодший сержант ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 6 Закону України Про дисциплінарний статут Збройних Сил України, усвідомлюючи те, що на виконання вимог наказу військового комісара №2 від 05.01.2015 року), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути вибуття за межі Чернівецької області, 05.01.2015 року, перебуваючи на території військового комісаріату за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, відкрито відмовився виконати вищезазначений наказ начальника та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати та застосувати мінімальне покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за даною статтею необхідно кваліфікувати, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

За обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем служби, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, стан здоров`я, те, що злочин вчинено вперше, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.402 ч.1 КК України, а саме до покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора про застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення військового звання "молодший сержант" не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки санкцією статті 402 ч.1 КК України додаткове покарання не передбачено і вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.

Судових витрат немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України та призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави.

Матеріали кримінального провадження №0000017 від 15.01.2015 року залишити з подальшим зберіганням з обвинувальним актом №713/290/15-к.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1