Справа № 308/4306/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
та підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 ( далі слідчого ) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України злочину
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, - середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого і, зокрема, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком три роки.
На ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки : не відлучатися за межі Ужгородського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 в нічний період з 20-ої години по 08-му годину; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 17 квітня 2015 року слідчий за погодженням прокурора вніс до Ужгородського міськрайонного суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .. У поданні слідчий посилається на те, що 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України кримінального правопорушення, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_6 ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України кримінального правопорушення може в будь-який момент покинути територію м. Ужгорода та Закарпатської області, раніше судимий, і, зокрема, згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком три роки, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову скоївши новий злочин, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, аналіз його особистості вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам. Крім того, у клопотанні вказується на те, що в зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України кримінального правопорушення та наявністю достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме можливість вчинення останнім нового кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, іншого підозрюваного, є достатньо підстав для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів за клопотанням також убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за таких обставин.
05.04.2015 року ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, знаходячись навпроти супермаркету «Велмарт» по вул. Капушанській у м. Ужгороді Закарпатської області, відкрито викрав у громадянина ОСОБА_9 чоловічу сумку марки «Simon», у якій на момент викрадення знаходились : водійське посвідчення, картка «Приватбанку» Gold, картка АЗС «WOG» Прайд, гроші в сумі близько однієї тисячі гривень, один долар США, що згідно довідки Управління Національного банку України в Закарпатській області станом на 05.04.2015 року становить 23,50 грн., чим останньому заподіяно матеріальну шкоду на суму 1273,50 грн..
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного в клопотанні кримінального правопорушення, що у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років. Також в ухвалі вказується на те, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор. Однак, врахувавши думку прокурора, слідчого та пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є одруженим та має на утриманні малолітню дитину, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою попередження можливості переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню встановлення істини в кримінальному провадженні, а також із метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків щодо нього слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання в період часу з 20-ої години по 08-му годину, зазначивши, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України поклав на нього певні обов`язки. У зв`язку з наведеним відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а викладені в ній висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, що ОСОБА_6 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування; вчиняти погрози, умовляння до свідків, які являються його знайомими, про зміну або відмову від дачі показів, а також схиляти таких до дачі завідомо неправдивих показів; шляхом погроз впливати на потерпілого ОСОБА_14 , що в свою чергу вплине на всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального правопорушення. Також вказує на те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки після ухвалення Ужгородським міськрайонним судом обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України до вчинення останнім грабежу пройшло лише три доби. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_6 також може вчиняти спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується довідкою про судимість, згідно якої ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та в період з 05.08.2014 року по 10.10.2014 року перебував у розшуку за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України кримінального правопорушення. Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею вищенаведені факти не враховано й необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання з тих підстав, що ОСОБА_6 виявив бажання на участь адвоката при розгляді клопотання, має місце проживання, є одруженим та має на утриманні малолітню доньку. При цьому, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не в повній мірі вивчено додані до клопотання матеріали, а саме заяву ОСОБА_6 , у якій він при повідомленні про підозру, допиті в якості обвинувачено та врученні копії клопотання відмовлявся від послуг захисника; не вжито заходів до залучення адвоката при розгляді клопотання для захисту інтересів ОСОБА_6 , хоча він повідомив, що має можливість на залучення адвоката за власний рахунок та підтримує з ним зв`язок; не враховано те, що в ході досудового розслідування, так і при розгляді клопотання, ОСОБА_6 заявив, що його дружина та малолітня донька проживають окремо, а саме у Львівській області. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із моменту затримання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, та підозрюваного ОСОБА_6 , який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали за клопотанням, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає до скасування з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_6 участь у розгляді приймав підозрюваний ОСОБА_6 .. У справі відсутні дані про те, що підозрюваний ОСОБА_6 клопотав про призначення йому захисника адвоката для надання правової допомоги.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами : показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Указаний вище висновок слідчого судді також підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 17 квітня 2015 року з дотриманням вимог ст. 278 КПК України йому вручена та наданими прокурором доказами. Отримавши копію повідомлення про підозру в скоєнні злочину ОСОБА_6 вину в скоєнні злочину не визнавав.
Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, іншого підозрюваного, переховуватись від органу досудового розслідування або суду, виїхавши з м. Ужгорода та Закарпатської області. Вказаний висновок ґрунтується на приєднаних до клопотання вказаних вище доказах.
Ураховуючи, що вищевказані висновки слідчого судді прокурором не оспорюються, тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.
З урахуванням доведеності ризику про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватись від слідства та суду, колегія суддів доведеними вважає й доводи клопотання про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від слідства.
Колегія суддів також вважає, що, обґрунтовуючи висновок про те, що прокурор не довів суду недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя не врахував вищенаведене, а також тяжкість вчиненого злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, дані про його особу : будучи працездатним, не працевлаштувався, не займається суспільно-корисною працею, яка дозволяє йому отримувати кошти, підозрюється у вчиненні злочину із корисливих мотивів, що посягають на приватну власність фізичних осіб. Під час розгляду апеляції ОСОБА_6 не вказував про наявність у нього коштів, за рахунок яких утримується та утримує малолітнього сина, не клопотав про приєднання до матеріалів провадження документів у підтвердження його матеріального стану.
Крім того, із приєднаних до клопотання документів убачається, що згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком три роки, що з часу винесення вироку до часу скоєння грабежу пройшло лише три доби. З довідки про судимість убачається, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і в період з 05.08.2014 року по 10.10.2014 року перебував у розшуку за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України кримінального правопорушення. Крім того, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що його дружина та малолітня донька проживають окремо, у Львівській області.
Зазначені дані про особу ОСОБА_6 не підтверджують висновок слідчого судді про наявність міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині визнаються обґрунтованими. З журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, однак слідчим суддею таким не дано належної оцінки.
Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду й вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти ризикам перешкоджати кримінальному провадженню підозрюваним ОСОБА_6 .. Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання не були враховані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про взяття ОСОБА_6 під варту, не ґрунтуються на вимогах закону, тому апеляційна скарга, яку подав прокурор прокуратури м. Ужгорода, який приймав участь у розгляді клопотання підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню з постановленням відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.
При встановленні строку тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 17 квітня 2015 року, що строк досудового розслідування із вказаного терміну не зупинявся, відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено до 17 червня 2015 року, а відповідно до ст. 176 цього кодексу ОСОБА_6 може перебувати під вартою до 17 червня 2015 року, що не перевищує шістдесят днів строк передбачений ч. 1 ст. 197 КПК України. Початок строку перебування його під вартою обчислювати з моменту взяття його під варту.
Разом із тим, при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, відповідно до ст. 183 КПК України зобов`язана визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.
Крім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 необхідно покласти наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором : прибувати до особи кримінального провадження - до слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 з установленою періодичністю, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду із АДРЕСА_1 , де зареєстрований і проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, або роботи, докласти зусиль до пошуку роботи, за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 405, 407-408, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді клопотання, задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2015 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 задовольнити. Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підозрюваного ОСОБА_6 під варту взяти негайно в залі судових засідань. Строк тримання ОСОБА_6 під вартою обчислювати з 12 травня 2015 року і встановити строк його тримання під вартою до 17 червня 2015 року.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до особи кримінального провадження - до слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 з установленою періодичністю, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду із АДРЕСА_1 , де зареєстрований і проживає, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, або роботи, докласти зусиль до пошуку роботи, за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку передбаченому ст. 194 КПК.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_8 ..
Після закінчення строку, на який на підозрюваного покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: