АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/79/15 Справа № 703/982/13-к Категорія п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого-судді суддів прокурора потерпілої адвокатів обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляційними скаргами прокурора у справі, потерпілої ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 12.02.2014 р., яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий,

засуджений за п. 2 ч. 2 ст.115 КК України на п`ятнадцять років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_9 виправдано за відсутністю складу злочину.

Із засудженого ОСОБА_9 стягнуто на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10 по 100000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальних збитків в сумі 56737, 65 грн. залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення в порядку цивільного судочинства.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ УМВС України в черкаській області 774 грн, та на користь ДНДЕКЦ МВС України 5168 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Вирішена доля речових доказів по справі.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він 25 липня 2010 року близько 23 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на березі річки Гнилий Тікіч в м. Звенигородка, Черкаської області разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 , яка перебувала в стані вагітності (згідно висновку судово-медичної експертизи № 12/11 від 1.12.2010 року «...тривалість вагітності 28-30 тижнів...») про що достовірно знав ОСОБА_9 , під час сумісного розпиття спиртних напоїв, в процесі сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин до останньої, маючи умисел направлений на вчинення умисного вбивства, наявною у нього сокирою вчинив умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: почав наносити потерпілій удари обухом сокири по голові та обличчю, спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді руйнування головного мозку, забійних ран на обличчі в кількості трьох, забійної рани в правій скронево-потиличній ділянці, крововиливів в м`які покрови черепа з внутрішнього боку, численних переломів склепіння та основи черепа, синців на верхній та нижній повіках правого ока та біля зовнішнього кута правого ока, що виникли від дії твердих тупих предметів (предмета) та, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 12/11 від 1.12.2010 року, зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого і настала смерть потерпілої.

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому злочині прокурор в апеляції ставить питання про його скасування через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.

Вказує, що відповідно до положення абз. 2 п. 1 ПП ВСУ від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Однак, суд першої інстанції, постановляючи рішення стосовно ОСОБА_9 , зазначені вимоги в достатній мірі не врахував, оскільки під час досудового та судового слідства ОСОБА_9 свою вину не визнав, не покаявся, не сприяв суду у встановленні істини у справі, а всіляко намагався уникнути відповідальності за скоєне тане відшкодував потерпілим завданих збитків.

Зазначає, що у відповідності до приписів п.7 вказаної Постанови, особа, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем, їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення злочину передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково, а саме стягнути з засудженого ОСОБА_9 1490 грн..

Потерпіла ОСОБА_6 в апеляції ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та винесення нового вироку, яким ОСОБА_9 засудити до довічного позбавлення волі. Також просить суд задовольнити заявлений нею цивільний позов.

Засуджений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду скасувати та постановити відносно нього виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованого йому у вину злочину.

При цьому посилається на покази ряду свідків по справі та роздруківки телефонних розмов.

Адвокат ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляції ставить питання про скасування вироку суду та постановлення відносно ОСОБА_9 виправдувального вироку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом, під час розгляду справи були допущені порушення вимог КПК України, Конституції України та ряду нормативно-правових актів. Зокрема, вказує на порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час оформлення протоколів відтворення обстановки та обставин події, явки з повинною, а також зазначає, що ОСОБА_9 безпідставно тримали під арештом майже 1,5 доби. Крім того зазначає, що суд не звернув увагу на те, що, на його думку, висновки судових експертиз спростовують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Смілянського міськрайонного суду від 12.02.2014 р. та постановити відносно ОСОБА_9 виправдувальний вирок. При цьому посилається на ряд доказів по справі.

До початку розгляду кримінальної справи по суті за вказаними апеляціями від прокурора надійшло клопотання про відвід судді - учасника колегії суддів ОСОБА_3 , в якому він посилається на те, що відповідно до вимог п. 2-1 ст.54 КПК України в редакції 1960 року, він не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки ним під час досудового розслідування справи, 26.11.2010 року вирішувалось питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до чотирьох місяців 28 днів.

Заслухавши доповідь головуючого - судді, міркування прокурора щодо необхідності задоволення його клопотання про відвід судді - учасника колегії суддів ОСОБА_3 , думки обвинуваченого ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали клопотання прокурора, думку потерпілої ОСОБА_6 про необхідність задоволення клопотання прокурора про відвід судді - учасника колегії суддів ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що вказане клопотання прокурора про відвід судді - учаснику колегії суддів ОСОБА_3 з наведених підстав, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись, п.2-1 ст.54 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Задовольнити клопотання прокурора про відвід судді - учасника колегії суддів ОСОБА_3 , по даній кримінальній справі.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_9 за п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України передати на новий автоматизований розподіл.

Головуючий :

Судді :