Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/8450/14-ц
Провадження № 2-к/279/1/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" лютого 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого - судді Куліченко М.В.

при секретарі Маліцькій Н.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Коростень клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь від 11.09. 2014 року, -

В с т а н о в и в:
До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь від 11.09. 2014 року.

Ухвалою суду від 06.11.2014 року суд повідомив боржника про надходження клопотання стягувача і запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Ухвалою від 14.11.2014 року призначено розгляд вказаного клопотання за відсутності заперечення боржника.

В судове засідання 25.02.2015 року заявника та боржник не з`явились, у відповідності до п. 5 ст.395 ЦПК України їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду. Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

Суддя, розглянувши подані документи та дослідивши подані до клопотання документи, вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст. 395 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відносинах між Україною та Республікою Беларусь діє Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 10.11.1994 року , ст.6 якої передбачає, що Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом
виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством
запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання
документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі
речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін,
обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного
переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини,
визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків
у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом
вручення документів.
Ст. 20 Конвенції передбачає, що :
1.Якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше,
позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з
Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в
суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються
в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган
управління юридичної особи, його представництво або філія.
Якщо в справі беруть участь кілька відповідачів, що мають
місце проживання (місцезнаходження) на територіях різних
Договірних Сторін, спір розглядається по місцю проживання
(місцезнаходженню) будь-якого відповідача на вибір позивача.
2. Суди Договірної Сторони компетентні також у випадках, коли
на її території:
а) здійснюється торгівля, промислова або інша господарська
діяльність підприємства (філії) відповідача;
б) виконане або повинно бути частково виконане зобов`язання з
договору, що є предметом спору;
в) має постійне місце проживання або місцезнаходження позивач
за позовом про захист честі, достоїнства і ділової репутації.
3. По позовах на право власності й інших речових прав на
нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування
майна.
Позови до перевізників, що випливають з договорів перевезення
вантажів, пасажирів і багажу, подаються за місцем перебування
управління транспортної організації, до якої у встановленому
порядку була пред`явлена претензія.
Ст. 27 Конвенції визначено, що :
1.Особисті і майнові правовідносини подружжя визначаються за
законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають
спільне місце проживання.
2. Якщо один з подружжя проживає на території однієї
Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної
Сторони і при цьому обидва з подружжя мають те саме громадянство,
їхні особисті і майнові правовідносини визначаються за
законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є.
3. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної
Сторони, а Другий - іншої Договірної Сторони й один з них проживає
на території однієї, а другий - на території іншої Договірної
Сторони, то їх особисті і майнові правовідносини визначаються за
законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали
своє останнє спільне місце проживання.
4. Якщо особи, зазначені в пункті 3 цієї статті, не мали
спільного проживання на територіях Договірних Сторін,
застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої
розглядає справу.
5. Правовідносини подружжя, що стосується їх нерухомого
майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на
території якої знаходиться це майно.
6. По справах про особисті і майнові правовідносини подружжя
компетентні установи Договірної Сторони, законодавство якої
підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1-3, 5 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За вимогами ч. 1 ст. 392, ч.1 ст. 393 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, згідно з міжнародною угодою, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (його представником).

Відповідно до ч. 2 ст. 394 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 394 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Судом встановлено, що рішенням Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь від 11.09. 2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1050000 / один мільйон п"ятдесят тисяч рублів Національного банку республіки Беларусь.(л.с. 4-5)

Згідно підтвердження про вручення документа, посвідченого головою Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь відповідач Копилова у встановленому порядку та своєчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи , вказане рішення суду набуло чинності і підлягає виконанню. (л.с. 6,7)

На території Республіки Беларусь вказане рішення не виконувалось (л.с. 8).

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання на території України дотримано , у відповідності до вимог ст. 391 ЦПК України.

Дослідивши додані до клопотання документи, суддею встановлено, що вони відповідають вимогам ст. 394 ЦПК України.

У відповідності до ст. 396 ЦПК України підставами для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наступне:

1. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

2. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених законами України.

Суддя не встановив перелічених вище підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Згідно п. 8 ст. 395 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення даної ухвали, а саме 25.02.2014 року, курс рубля Республіки Беларусь по відношенню до гривні України встановлено Національним банком України відповідно до повідомлення на офіційному сайті Національного банку України, який становить 10 рублів РБ становить 0,0168 грн. національної валюти України. При перерахунку іноземної валюти 1050000 рублів за курсом Національного Банку України сума в перерахунку в національній валюті становить 1764 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 10.11.1994 року , ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 390 - 398 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь від 11.09. 2014 року - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Пружанського суду Брестської обл. Республіки Беларусь від 11.09. 2014 року ,щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1050000 / один мільйон п"ятдесят тисяч рублів Національного банку республіки Беларусь, що становить 1764 грн.

Видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1050000 / один мільйон п"ятдесят тисяч рублів Національного банку республіки Беларусь, що становить 1764 грн. національної валюти України.

Вказані кошти перевести на р/р № НОМЕР_1 в центрі банківських послуг №112 ,філіалу № 113 відкритого акціонерного товариства " Сберегательный банк "Беларусбанк" місто Кобрин Брестскої обл., Республіки Беларусь, код 05520, обліковий номер 200045640.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :