У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючої

Філатова В.М.,

суддів

Таран Т.С., Глоса Л.Ф.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора м. Києва, касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від
31.05.2007 р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12.09.2007 р..

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше несудимий

засуджений
за ст. 286 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права
керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування
покарання з випробуванням і іспитовим
строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, роботи або навчання та з'являтися для реєстрації у ці органи.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 12.09.2007 р. вирок суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 12.10.2004 р. о 9 год. 35 хвил.,
керуючи автомобілем НОМЕР_1 по
другорядній дорозі на перехресті вулиць Котельникова та Петрицького у м.
Києві в порушення вимог п.п. 10.1, 12.3, 16.11, дорожнього знаку 2.1 Правил
дорожнього руху України не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2 який рухався по вул. Петрицького, яка є головною, в результаті чого
сталося зіткнення автомобілів, а водію ОСОБА_2 були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження.

У касаційному поданні та змінах до нього заступник прокурора м. Києва, не
оспорюючи обґрунтованості засудження ОСОБА_1 та обраної йому міри покарання,
порушує питання про зміну постановлених щодо нього судових рішень - виключення
з кваліфікації дій засудженого кваліфікуючої ознаки ст. 286 ч.2 КК України
“порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним
засобом”, оскільки така кваліфікуюча ознака, як вказує у поданні прокурор, не
була інкримінована ОСОБА_1 досудовим слідством та не була встановлена в ході
судового слідства.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 порушує
питання про скасування постановлених по справі судових рішень, оскільки вважає,
що висновки суду про винність у вчиненні злочину, за який його засуджено,
обґрунтовані неналежними та недопустими доказами, вказує на те, що досудове
слідство та розгляд справи в суді відбувався з обвинувальним ухилом, не було
враховано порушення потерпілим, на думку засудженого, Правил дорожнього руху
України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора який підтримав подання та
вважав, що касаційна скарга засудженого не підлягає до задоволення, вивчивши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що подання прокурора
підлягає до задоволення, а скарга засудженого до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України підставами для скасування вироку чи
постанови, є зокрема, неправильне застосування кримінального закону.

За змістом вказаної норми закону
Верховний Суд України, як суд касаційної інстанції не перевіряє фактичну
сторону вчиненого злочину та обставини справи встановлені судом першої
інстанції.

Як видно із вироку, висновки про
доведеність винності засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який його
засуджено, суд зробив на підставі показань самого засудженого, потерпілого,
свідків висновків експертиз, інших доказах яким дав належну оцінку, що не
оспорюється в касаційному поданні.

Дії засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст.
286 КК України кваліфіковані вірно.

Твердження засудженого про те, що
суд обґрунтував його винуватість в інкримінованому злочині неналежними та недопустимими
доказами, не врахував, що потерпілий в даному випадку також порушив Правила
дорожнього руху України, позбавлені підстав. Як сказано вище суд касаційної
інстанції в касаційному порядку не перевіряє фактичну сторону вчиненого злочину
встановлену судом першої інстанції.

Крім того як вбачається із
матеріалів кримінальної справи засуджений в апеляційному порядку не оспорював
фактичних обставин скоєного злочину, а ставив питання лише щодо пом'якшення
призначеного судом покарання (т. 2 а.с. 55-56).

За таких обставин касаційна скарга
засудженого в цій частині не підлягає до задоволення.

Міра покарання засудженому визначена
відповідно до вимог закону. Підстав для пом'якшення покарання засудженому
ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Разом з тим судові рішення
підлягають зміні.

Як видно із вироку суд засудив
ОСОБА_1 не тільки за порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяна
потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також і за порушення правил
експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом хоч така
обставина йому не інкримінувалась на досудовому слідстві і не встановлювалась в
суді.

За таких обставин вказане підлягає
виключенню із вироку.

Оскільки апеляційний суд не маючи
апеляційного приводу не виправив помилку допущену місцевим судом то підлягає
зміні в цій частині і ухвала апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Касаційне подання зі змінами
заступника прокурора м. Києва задовольнити повністю, а касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду
м. Києва від 31 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12
вересня 2007 року щодо ОСОБА_1, змінити.

Виключити із судових рішень вказівку
суду про те, що ОСОБА_1 порушив правила експлуатації транспортного засобу.

В решті судові рішення, щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

С У Д Д І:

Таран Т.С. Філатов
В.М. Глос Л.Ф.