Справа 11- 6482007 рік Головуючий
у 1 інстанції Бойко О.
Категорія - ст. 153 ч. З КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року колегія
суддів судової палати в кримінальних

справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Антипець В. М
суддів Білоброва В. Д. Демченка О. В. з участю прокурора Надточій О. О.
адвоката ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_2

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_1 на вирок Козелецького районного
суду Чернігівської області від 20 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, громадянин України, не одружений,
з неповною середньою освітою, 30. 01. 2006 року був засуджений Козелецьким
районним судом Чернігівської області за ст. 164 ч. 1 КК України на 1 рік
обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

Засуджений за ст. 153 ч. З КК України на 8 років три місяці позбавлення
волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання за
вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2006
року і за сукупністю вироків призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд, 18. 08. 2006 року, ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, на міському цвинтарі, погрожуючи фізичним насиллям та
декілька разів вдаривши малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, вступив з ним в
орогенітальний контакт, задовольнивши таким чином статеву пристрасть неприродним
способом.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та пом'якшити йому
покарання. Свої доводи він обґрунтовує тим, що про малолітній вік потерпілого
він не знав. По зовнішності, значному зросту та вчинкам він сприймав ОСОБА_3 як
дорослого. Злочин вчинив він на ґрунті пияцтва, якби був тверезий до такого б
ніколи не додумався. Свій вчинок засуджує, просить пом'якшити покарання,
врахувати його вік, складне матеріальне становище сім'ї, те що він має трьох
неповнолітніх дітей та виховує чотирьох неповнолітніх пасинків. Вважає себе
психічно неповноцінним, що перебуває в безпосередньому зв'язку із вчиненням ним
злочину.

Захисник - адвокат ОСОБА_1
в своїй апеляції просить пом'якшити покарання засудженому ОСОБА_2, який
повністю визнав свою провину, розкаявся, є батьком трьох малолітніх дітей, а
також утримує чотирьох неповнолітніх дітей своєї дружини. За своїм станом його
підзахисний є психічно неповноцінним і цей чинник вплинув на його поведінку під
час вчинення злочину. Потерпілий дійсно за зростом і статурою не виглядає як
малолітній, а тому висновок суду про обізнаність ОСОБА_2 про малолітній вік
потерпілого необгрунтований.

Заслухавши
доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляції та
просили змінити вирок суду, прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляцій,
колегія суддів вважає апеляції засудженого та його захисника залишити без
задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, 18 серпня 2006 року
засуджений ОСОБА_2 розпивав спиртні напої з ОСОБА_4 Євгеном. Вони обоє мали
претензії до малолітнього ОСОБА_3, НФОРМАЦІЯ_2, який на їх думку міг донести
працівникам міліції, про вчинену ними крадіжку.

Зустрівши на вулиці малолітнього ОСОБА_3, засуджений ОСОБА_2 та свідок
ОСОБА_4 змусили його піти з ними на центральне кладовище. Після вживання
спиртних напоїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4 почали бити ОСОБА_3, звинувачуючи, що той
доносить на них працівникам міліції. Побиття потерпілого супроводжувалось
погрозами вбивства, свідок ОСОБА_4 і засуджений ОСОБА_2 підставляли до горла
потерпілого ОСОБА_3, розбиту пляшку.

Засуджений ОСОБА_2, без попередньої змови з Волинцем,
силою утримуючи голову потерпілого, задовольнив з ним статеву пристрасть неприродним
способом. Після чого, під погрозою вбивства, наказав малолітньому потерпілому
про насильницькі статеві зносини мовчати, змусив ОСОБА_3 піти з ним до річки
Остер, де у вагончику утримував до наступного дня.

Зранку, 19. 08. 2006 року засуджений ОСОБА_2 та свідок
ОСОБА_4 навмисно зіштовхнули малолітнього ОСОБА_3 у воду та один раз притопили
ногами, після чого витягли з води за руку та попередили не розповідати про
насильницький орогенітальний контакт.

Засуджений ОСОБА_2 не заперечує, що задовольнив статеву пристрасть з
потерпілим ОСОБА_3 неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства
та погроз його застосування, проте заперечує, що був обізнаний про малолітній
вік потерпілого.

Кваліфікація злочину за ч. З ст. 153 КК України можлива
лише тоді, коли винний знав або допускав, що вчиняє насильницький статевий акт
з малолітньою особою, а так само міг і повинен був це передбачати.

Засуджений ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 років старший від
потерпілого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зовні помітно.

На кладовищі потерпілий Кукса із засудженим та свідком спиртних напоїв не
вживав. Ставлення засудженого та свідка до потерпілого, їхні дії щодо нього
свідчать, що вони були обізнані про малолітній вік потерпілого.

Потерпілий, будучи наляканий погрозами засудженого та свідка, про
насильницькі статеві зносини з ним мовчав і батькам розповів лише після того,
як цей факт набув розголосу.

На досудовому слідстві засуджений ОСОБА_2 визнавав, що знав про справжній
вік потерпілого. Його посилання на необ'єктивне дослідження обставин події
злочину, фізичний вплив з боку працівників міліції детально розглядалися судом
першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.

Отже, висновки суду про винність засудженого ОСОБА_2 в насильницькому
задоволенні статевої пристрасті неприродним способом з малолітнім потерпілим,
відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності розглянутих
у судовому засіданні і наведених у вироку доказах і є правильними.

При обранні міри покарання засудженому, суд врахував
каяття винного, наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей,
наявність легкої розумової відсталості, і з урахуванням усіх пом'якшуючих та
обтяжуючих покарання обставин, обрав за сукупністю вироків мінімально можливе
покарання.

Підстав для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого
санкцією статті, колегія суддів не вбачає підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія
суддів

У ХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від
20 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 без змін.