У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.02.2015 року м. Ужгород
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання.
Речовий доказ - 130 рослин маку снотворного постановлено знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_6 на подвір`ї власного будинку АДРЕСА_1 незаконно, без передбаченого законом дозволу, вирощувала між овочевими культурами наркотичний засіб рослинного походження мак снотворний, який протягом березня-травня 2014 року прополювала та обробляла з метою використання такого для домашньої випічки, тістечок та булочок. 20.05.2014 року близько 14:00 год. працівниками міліції під час санкціонованого обшуку на земельній ділянці громадянки ОСОБА_6 виявлено та вилучено 130 рослин маку, які за висновком експерта № 18/262 від 25.06.2014 року містять алкалоїди опію морфін і кодеїн, відносяться до рослин маку снотворного, що містить наркотичні засоби.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати і постановити щодо ОСОБА_6 новий вирок, за яким обвинуваченій призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Вказує, що ОСОБА_6 не підпадає під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вчинила злочин після набрання чинності цим Законом, а тому суд безпідставно звільнив її від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляцію, просить вирок скасувати, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, просила залишити такий без зміни, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного.
Розглянувши справу в межах поданої апеляції прокурора, в якій не оспорюються фактичні обставини справи і юридична оцінка дій обвинуваченої ОСОБА_6 , встановлено, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, за обставин та в обсязі, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.
Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 .
Покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звільнення обвинуваченої від призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим законом.
За таких обставин обвинувачена ОСОБА_6 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, так як з встановлених у вироку обставин, видно, що остання вчинила злочин впродовж березня травня 2014 року.
Таким чином, доводи апеляції прокурора щодо безпідставності звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі акту амністії є підставними.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 з моменту вчинення злочину, за який її засуджено, нових злочинів та правопорушень не вчиняла, є пенсіонеркою (а.к.п.14). З наданої характеристики за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.к.п. 44).
Таким чином, бездоганна поведінка та сумлінне ставлення до праці свідчить про те, що ОСОБА_6 не можна вважати суспільно небезпечною.
Отже, враховуючи зазначене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного їй за ч. 1 ст. 310 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Хустської міжрайонної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06.11.2014 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення її від призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ч. 4 ст. 74 КК України.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді