Категорія:ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Керч АР Крим, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта неповна середня, непрацюючий, неодружений, згідно ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України на 2 (два) місяці арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено попередній домашній арешт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь потерпілої ОСОБА_7 5 000 (п`ять тисяч) гривень в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень в якості відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, а всього стягнуто загальну суму 6000 (шість тисяч) гривень.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,

ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_10 12 жовтня 2014 року близько 21 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу дошкільного навчального закладу № 26, що по вулиці Шевченка, 66 у м. Луцьку, відкрито шляхом ривка викрав з плеча потерпілої ОСОБА_7 сумку, вартістю 30 гривень, в якій знаходилися речі, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа С-2» золотистого кольору вартістю 800 гривень, в якому знаходився стартовий пакет «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якого були кошти в сумі 9 гривень, гаманець червоного кольору вартістю 200 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 100 гривень, косметичка жіноча сумка вартістю 100 гривень, чохол до мобільного телефону вартістю 25 гривень, гребінець до волосся вартістю 15 гривень, пакетик лікарського засобу, «Колдрекс» вартістю 8 гривень, посвідчення водія видане на ім`я потерпілої та два конверти, які матеріальної цінності для неї не становлять, отже виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час втечі з викраденим майном, одразу після вчинення злочину ОСОБА_10 був зупинений працівниками СВГЗ РМО ВДСО при УМВС України у Волинській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає призначене покарання ОСОБА_10 надто м`яким. Посилається на те, що останній під час досудового розслідування та в суді першої інстанції належних висновків не зробив. Зазначає, що суд безпідставно у вироку послався на те, що ОСОБА_10 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки це не відповідає дійсності. Таким чином у справі відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України 2 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, потерпілу та її представника, які апеляційну скаргу підтримали, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу заперечили, думку прокурора, який апеляційну скаргу також заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Твердження потерпілої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 надто м`якого покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Зокрема, посилання потерпілої на неповне врахування судом при призначенні ОСОБА_10 покарання конкретних обставин події, що його пом`якшують, та даних, які характеризують його особу, колегія суддів вважає безпідставними.

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи потерпілої про необґрунтоване визнання судом щирого каяття обвинуваченого та інших обставин визнаних судом як таких, що пом`якшують покарання винного. Так під час судового розгляду в суді першої інстанції вказані обставини були предметом дослідження і об`єктивно знайшли своє підтвердження.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_10 хоча і вважається не судимим, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що судом вірно віднесено до обставин що обтяжують його покарання, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі потерпіла, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України у виді арешту.

Доводи потерпілої, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_14 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: