Справа №11-158 Головуючий
у 1 інстанції Яковенко Н.М.
ч.4,121 ч. 1 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2007
року колегія суддів Судової палати по кримінальним справам Апеляційного
суду Донецької області у складі:

головуючого:
Шаліної Т.О.

суддів: Рибак
В.Й., Топалової В.В.

за участю
прокурора: Івченко Д.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Володарського районного суду Донецької області від
12 грудня 2006 року, яким, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець
республіки Казахстан Кокчетавської області Ленінградського району совхозу
Кзиміутський, громадянин України, не працюючий, раніше судимий: 28.10.1992 року
Приморським районним судом м. Маріуполя за ст..140ч.2,187ч.2 КК України 3 роки
позбавлення волі; 10.06.1998 р. Красноармейським міським судом за ст. .229-6
ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 18.05.2001 року
Димитривським міським судом за ст..140ч.3, 43 КК України до 5років 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 2.08.2005 року умовно-достроково на 6 місяців 28
днів.

засуджений за
ст. 121 ч.1 КК
України до 5 років
позбавлення волі, за ст.296 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності із ст.70 КК
України за сукупністю призначених покарань шляхом часткового складання покарань
призначити 5 років 5 місяців
позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до
призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком
Димитривського місцевого суду від 18.05.2001
року і остаточно призначено 5
років 7 місяців
позбавлення волі. Утримано на користь ОСОБА_2 401 грн. 60
коп. матеріальну шкоду та 2000
грн. моральну шкоду.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений у вчиненні злочинів при таких обставинах.

14 серпня 2005
року у 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1,
знаходячись на вулиці Леніна у селі Республіка Володарського району Донецької
області, із хуліганських понукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, підбіг із дерев'яною штахетиною у руках до групи
молоді, і супроводжуючи свої дії нецензурними словами, став розмахувати
вказаною штахетиною, при цьому наніс

2

удар по руці
неповнолітньому ОСОБА_3, чим спричинив фізичний біль і удар у область голови
неповнолітньому ОСОБА_2, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, як
небезпечні для життя під час спричинення.

У апеляції
засуджений просить вирок скасувати ,
а справу повернути на додаткове розслідування. Вказує, що він причинив
потерпілому ОСОБА_2 вказані тілесні ушкодження, але це він зроби не навмисно,
не з хуліганських понукань, а з метою самозахисту.

Заслухавши
суддю-доповідача; засудженого, який підтримав доводи своєї апеляції і наполягав
на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляції, але
вважає, що вирок підлягає скасування, оскільки суд першої інстанції в порушення
вимог ст..299 ч.3 КПК України не дослідив всі обставини справи; дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як видно з
вироку, висновки про доведеність вини ОСОБА_1 в чиненні злочинів суд зробив на
підставі показань підсудного та потерпілого, При цьому він зазначив, що ОСОБА_1
свою вину визнав повністю і підтвердив факт спричинення тілесних ушкоджень
потерпілому, а тому докази відповідно до ч.3 ст.299 КПК України у судовому
засіданні не досліджувалися.

Проте висновок
суду про визнання ОСОБА_1 своєї вини не узгоджується з протоколом судового
засідання, де наведені показання підсудного про те, що коли він повертався
додому, його зупинили молоді хлопці, але він пішов далі, а вони почали його
переслідувати. Після цього він заховався, а вони його шукали, тому він відірвав
від паркану штахетину і став єю розмахувати, при цьому вдарив когось, але куди
він не бачив.

За таких
обставин згідно із ст.299 КПК суд був вправі досліджувати лише докази, які
стосувалися тих фактичних обставин справи, що ніким не оспорювалися, і
зобов'язаний був дослідити докази, якими органи досудового слідства
обґрунтовували свої висновки про те, що ОСОБА_1 грубо порушував громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Проте суд цього не зробив і
доводів ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на грубе порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства не спростував.

Таким чином, суд
першої інстанції істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону,
внаслідок чого його вирок є незаконним і необгрунтованим, а тому підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. 366, 367, 370 КПК України,
колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково

Вирок
Володарського районного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду, але в
іншому складі суддів.