апеляційний суд
миколаївської області
Справа № 10-21-2007
Категорія: запобіжний захід
інстанції: Селіванова О.О.
Доповідач: Пустовар М.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого

суддів

за участю прокурора

обвинуваченого

захисника

Карпія В.М.,

Чернявського А.С, Пустовара М.Л.,

Гречаного МЛ.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

16 лютого 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією старшого
прокурора відділу прокуратури Миколаївської області на постанову судді
Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2007
року, якою у відношенні:

- ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ст.257, ч.І
ст.263, ч.З ст.307 КК України,

- відмовлено у продовженні строку
тримання під вартою до 4-х
місяців.

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у
скоєні у період з листопада 1999
року до жовтня 2002 року
незаконного поводження із зброєю, 22
серпня 2000 року - крадіжки майна
СПК „Лиманський", у вересні 2001
року -незаконного
збуту наркотичних засобів, 3
жовтня 2001 року - розбійного
нападу у складі банди.

У поданні слідчий, посилаючись на доведеність
інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення, просить продовжити строк утримання його
під вартою до 4-х місяців,
оскільки по справі слід виконати значний обсяг слідчих дій, а підстави для
обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу відсутні.

Обґрунтовуючи безпідставність продовження запобіжного
заходу, суд в постанові зазначив, що хоч ОСОБА_1 і обвинувачується у вчиненні
тяжких злочинів, проте в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які дані
про те, що обвинувачений має намір вчинити дії, передбачені ч.2 ст. 148 КПК України.

У самому поданні відсутні посилання на мету та підстави
для продовження строку тримання під вартою.

За останні півтора місяці з ОСОБА_1 не проведено жодної
слідчої дії, а вказані у поданні інші дії не можуть бути виконані найближчим
часом.

Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання у
м. Миколаєві, сім'ю, позитивно характеризується, раніше не судимий, при
розгляді подання у суді запевнив, що не має наміру будь-яким чином перешкоджати
досудовому слідству.

В апеляції прокурор просить постанову суду скасувати,
матеріали подання повернути до суду 1-ї
інстанції на новий судовий розгляд.

Посилається на те, що ОСОБА_1 неодноразово ухилявся від
досудового слідства, тривалий час перебував у розшуку, під час якого вчинив
нові злочини.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку
апеляції, думку обвинуваченого та його захисника про залишення постанови судді
без зміни, перевіривши матеріали подання, оглянувши матеріали кримінальної
справи № 02420017 та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її не підлягаючою
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст. 165-3 КПК України, слідчий за відсутності підстав для зміни запобіжного
заходу чи у разі неможливості закінчення розслідування справи в частині
доведеного обвинувачення може звернутися до суду з поданням про продовження
строку тримання під вартою.

У поданні зазначаються причини, у зв'язку з якими
необхідно продовжити строк, обставини та факти, що належить дослідити, докази,
які підтверджують, що злочин вчинено особою, яка тримається під вартою, і
обґрунтування необхідності збереження цього запобіжного заходу.

За вимогами п.1 ч.2 зазначеної статті, подання про
продовження строку тримання під вартою до 4-х
місяців повинно бути подане до суду не пізніше як за п'ять діб до
закінчення строку тримання під вартою.

Проте, слідчим у відношенні обвинуваченого ОСОБА_1
викладені вимоги закону при наданні до суду відповідного подання виконані не
були.

Так, як вбачається із змісту подання (а.с. 2-4), слідчим у ньому
не наведено достатніх причин для продовження строку тримання ОСОБА_1 під
вартою, а лише формально вказано на значний обсяг слідчих дій, що належить
виконати по

2

справі. При тому, більша частина цих дій пов'язана з
допитом свідків, яких ще належить епатувати до СІЗО м. Миколаєва, на що
потрібен значний час.

Відсутні у поданні і посилання на докази, які
підтверджують, що злочин вчинено особою, яка тримається під вартою, тобто
ОСОБА_1

Зовсім не наведено і обґрунтування необхідності
збереження обвинуваченому обраного йому запобіжного заходу.

Саме подання надане до суду менше ніж за п'ять діб до
закінчення строку, передбаченого ч.І ст. 156
КПК України.

10.02.2007
р. ОСОБА_1 обрано запобіжний захід -
підписку про невиїзд.

Зваживши на викладені та інші обставини, а також на дані,
що позитивно характеризують особу обвинуваченого і значно зменшують її
суспільну небезпеку, суд 1-ї
інстанції прийшов вірного висновку, що на даний час відсутні достатні
причини для продовження утримання ОСОБА_1 під вартою і, відповідно до ч.З ст. 165-3 КК України,
належно умотивував свій висновок.

За таких обставин колегія суддів визнає, що постанова
районного суду є законно та обґрунтованою.

Підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію старшого прокурора відділу прокуратури
Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову судді Центрального
районного суду м. Миколаєва від 10
лютого 2007 року у
відношенні ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий