Справа № 317/316/15-к
№/п 1-кп/317/68/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001970 від 06.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
05.12.2014 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 ,маючи умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, знаходячись у приміщенні цеху, за адресою, буд. АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_5 , в ході сварки наніс останньому один удар кулаком руки в область обличчя, чим спричинив кровопідтік в області лівого ока, крововилив на білкову оболонку лівого ока, набряк м`яких тканин в області носу, садно на нижній повіці лівого ока, які згідно, які відповідно до висновку експерту № 5111 від 06.01.2015 року кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які стосуються цивільного позову, характеризують особу обвинуваченого та дослідити висновок судово-медичної експертизи.

Проти такого порядку дослідження доказів не заперечували учасники судового провадження.

Будучи допитаною у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і пояснив, що дійсно вчинила злочини при вищевикладених обставинах. Крім того зазначила, що 05.12.2014 року в цеху меблевої фабрики, де вони працювали разом з потерпілим, між потерпілим та обвинуваченим виникла сварка в результаті якої ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар в обличчя.
Також зазначив, що через декілька хвилин він запропонував надати потерпілому першу допомогу, від якої осатаній відмовився.
Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 5111 від 06.01.2015 року вбачається, що кровопідтік в області лівого ока, крововилив на білкову оболонку лівого ока, набряк м`яких тканин в області носу, садно на нижній повіці лівого ока кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані телесні ушкодження утворились від дії тупого предмету. Їх давнина не протерпить строку, вказаному потерпілим. Діагноз: «Струс головного мозку», встановлений ОСОБА_5 невропатологом КЗ «ЗЦПМСД» № 5 м. Запоріжжя на підтверджено та він не має враховуватись при оцінці ступеню тяжкості. Не виключається утворення зазначених ушкоджень у ОСОБА_5 в результаті падіння з висоти власного зросту.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочин невеликої тяжкості, разом з тим, він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що в свою чергу суд відносить до обставин які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

З огляду на вищевикладене, а також особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох непрацездатних батьків, а також враховуючи той факт, що обвинувачений в судових дебатах вибачився перед потерпілим, суд приходить до висновку, що йому можливо призначити мінімальне, передбачене санкцією статті покарання, достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді штрафу, в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
У вказаному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, відповідно до якого потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на свою користь суму спричиненої моральної шкоду в розмірі 3000 грн. та суму матеріальної шкоди в розмірі 750 грн., яка складається з: витрат на придбання ліків в розмірі 250 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Свої позовні вимоги потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_7 обґрунтували тим, що в результаті завданих тілесних ушкоджень, потерпілий втратив свідомість, його нудило, та спричинено струс головного мозку, в зв`язку з чим його доставлено до 5-ї міської багатопрофільної лікарні, в нейрохірургічне відділення, де він був оглянутий лікарем та всупереч його вимогам відмовився від госпіталізації, оскільки є єдиним годувальником в родині. У зв`язку з чим, потерпілий та його родина вимушені були придбати ліки, вартість яких, на думку потерпілого складає 250 грн.

Крім того зазначив, що діями обвинуваченого йому спричинена моральна шкода, яка полягає в спричинені глибокої психічної травми, та проявляється в тому, що потерпілий відчуває тривогу пересуваючись по місту, оскільки боїться, що на нього здійснять напад.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди.

У відповідності до роз`яснень в п.5 Пленума Верховного Суду України №3 від 31.03.89г. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і відшкодування безпідставно нажитого майна», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які не випливають із пред`явленого обвинувачення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Так з матеріалів справи, а саме, з висновку судово-медичної експертизи № 5111 від 06.01.2015 року вбачається, що висновок лікаря про струс головного мозку у потерпілого ОСОБА_8 не підтверджено, а відтак суд не приймає до уваги чеки надані потерпілим на підтвердження того, що йому дійсно необхідно було приймати зазначені в них медичні препарати, оскільки інших доказів, як то призначення лікаря або історія хвороби потерпілий не надав.

Крім того слід зазначити, що наданими копіями чеків підтверджується лише сума в розмірі 145,24 грн., сума матеріальних витрат в розмірі 104,76 грн. взагалі жодним чином не обґрунтована.

У зв`язку з чим, позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

Що стосується витрат потерпілого на правову допомогу в розмірі 500 грн., то в цій частині позов також не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

На підтвердження того, що потерпілий дійсно поніс витрати на правову допомогу адвоката, є квитанція № 176 від 08.02.2015 року, надана потерпілим в якості доказу.

Однак суд не приймає вказану квитанцію до уваги, оскільки вона ніким не підписана та не завірена печаткою, та взагалі не відповідає встановленим вимогам.

При цьому слід зазначити, що потерпілим та його представником не надано жодного розрахунку та обґрунтування суми наданої адвокатом юридичної допомоги в розмірі саме 500 грн.

Щодо стягнення з обвинуваченого суми моральної шкоди, суд вважає що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, при цьому погоджуючись з потерпілим, що протиправними діями ОСОБА_4 йому були спричинені певні душевні страждання, які виходячи з вимог розумності та справедливості, та приймаючи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, суд оцінює у 500 грн.

При цьому доводи потерпілого про спричинення йому глибокої психічної травми суд залишає поза увагою, оскільки вони не підтверджені жодним належним доказом, зокрема висновками відповідної експертизи.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання в вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 500 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1