Справа № 639/4179/14-к
1-кс/639/469/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу
15 травня 2014 року м.Харків
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Отрадне, Дворічанського району, Харківської області, українеця, громадянина України, не одруженого, студента ХПБЛ № НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.289 КК України, суд,
встановив:
15 травня 2014 року слідчий СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_4 , звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Слідчий в обґрунтування клопотання посилається на те, що в процесі досудового слідства по справ встановлено, що 13.05.2014 року, близько 21.00 годин, ОСОБА_5 , зустрівся з ОСОБА_6 біля станції метрополітену Холодна Гора в м. Харкові, в ході сумісного спілкування та розпивання спиртних напоїв у них виник умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Після чого 14.05.2014 року близько 01 часу 30 хвилин за пропозицією ОСОБА_5 та згоди ОСОБА_6 вони вступили у злочинну змову, реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел ОСОБА_6 взяв монтировку та кухонний ніж, які знаходились в спортивній сумці, яка була у ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , пішки направились в напрямку вул. Лейтенанта Шмідта, де біля будинку № 15, побачили припаркований автомобіль ВАЗ - 2109, реалізуючи свій злочинний намір, діючи узгоджено, попередньо розподіливши між собою ролі, в стані алкогольного сп`яніння з корисливих мотивів, направлених на незаконне заволодіння транспортним засобом, підішли до вказаного легкового автомобілю, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , переконавшись що їх дії ніким помічені не будуть, за допомогою заздалегідь приготовлених інструментів, одночасно почали реалізовувати свій злочинний умисел, а саме шляхом віджимання передньої пасажирської двері проникли до салону автомобілю, де ОСОБА_5 , демонтував панель замка запалювання та намагався з`єднати дроти з метою запуску двигуна, а ОСОБА_6 , на передньому пасажирському сидінні спостерігав за діями ОСОБА_5 . Однак, дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були припинені співробітниками міліції, які в цей час проїжджали поблизу місця вчинення злочину, патрулюючи територію Жовтневого району м. Харкова та помітили їх, після чого затримали на місці скоєння правопорушення, таким чином перешкодили довести сумісний злочинний намір ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Таким чином, своїми активними та противоправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою, групою осіб.
15.05.2014р. ОСОБА_5 було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваних: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 14.05.2014 року, показаннями свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновком судово- автотоварознавчої експертизи.
В діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 України, тобто закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою, групою осіб, який карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, що за ступенем тяжкості є тяжким злочином.
Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме у органу досудового розслідування є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нове кримінальне правопорушення.
Також слідчий посилається на те, що підозрюваний не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, за станом здоров`я може утримуватися в умовах СІЗО м. Харкова, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має.
Вищезазначене, на думку слідчого, свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим орган досудового слідства та прокурор просять суд обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, вислухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання посилаючись на зазначені вище обставини, підозрюваного ОСОБА_5 , який вважав, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки він має постійне місце мешкання, від органу досудового слідства не переховується, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
15.05.2014 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 , свою провину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, про що надав пояснення у судовому засіданні.
ОСОБА_5 , раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного мешкання.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Будь-яких наявних достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим і прокурором суду не надано.
В судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , добровільно з`являється до слідчого за його викликами, останній самостійно з`явився до суду в судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, у суда немає підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід.
Ні слідчим, ні прокурором, не було надано суду доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному в клопотанні.
Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, п.3 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є занадто суворим заходом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 199, 202, 206 КПК України, суд,
ухвалив:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у період часу з 17-00 год. до 07-00 год., зобов`язавши ОСОБА_5 прибувати до слідчого Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області ОСОБА_4 за першою вимогою.
Ухвалу передати на виконання до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області - за місцем проживання підозрюваного, відповідно до ст.181 КПК України.
Строк дії ухвали слідчого судді - 60 днів, тобто до 13 липня 2014 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1