АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1338/15 Справа № 178/21/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000732 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
03 липня 2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання - три роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 липня 2014 року і остаточно призначено п`ять років і шість місяців позбавлення волі, вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 29 жовтня 2014 року, в період іспитового строку за попереднім вироком суду, яким він був засуджений за розкрадання чужого майна, у вечірній час, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прийшли до Свято-Вознесенського храму Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви, який розташований по вул.Леніна в с.Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, де близько 22 години 30 хвилин реалізуючи умови попередньої змови, ОСОБА_10 відповідно до відведеної йому ролі залишився чекати біля будівлі храму, спостерігаючи навколо з метою попередження у разі виникнення небезпеки, а обвинувачуваний ОСОБА_7 відповідно до відведеної йому ролі в цей час через металеву решітку вікна проник до приміщення храму, звідки умисно, повторно, таємно за попередньою змовою з ОСОБА_10 викрав Євангеліє напрестольне в металевому окладі, вартістю 3 240 гривень, хрест напрестольний жовтого кольору, вартістю 1 210 гривень та хрест напрестольний сірого кольору, вартістю 955 гривень. Після чого обвинувачуваний ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд і таким чином заподіявши Свято-Вознесенського храму матеріальну шкоду на загальну суму 5 405 гривень.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати як необґрунтований і незаконний, кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України закрити через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 та скасувати запобіжний захід стосовно його підзахисного, звільнивши його з-під арешту в залі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що обвинувачення стосовно ОСОБА_7 будується на припущеннях, оскільки допитані свідки та представник потерпілого не надають прямих доказів про участь обвинуваченого в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На його думку, свідок ОСОБА_10 повинен бути притягнутий до кримінальної відповідальності в якості співвиконавця або пособника, а не в якості свідка. Тому показання свідка ОСОБА_10 , як доказ винуватості ОСОБА_7 , не повинні були братися до уваги судом.

Судове провадження по цій справі було здійснено за відсутності захисника, але його участь повинна бути обов`язковою (п.3 ч.2 ст.52 КПК України). Суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 в 2007 та в 2008 роках проходив стаціонарне лікування в психіатричному медичному закладі, що підтверджується довідкою №4717 від 20.12.2013 року, а також проходив лікування з 17.09.2014 до 26.09.2014 по факту захворювання обох очей.

Однак ні органи досудового слідства, ні суд не прийняли ніяких мір для встановлення цих вад в умовах стаціонарного або амбулаторного дослідження в спеціальному медичному закладі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права. У цьому випадку обов`язкова участь захисника забезпечується з моменту встановлення цих вад.

В матеріалах кримінального провадження міститься характеристика стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , видана Семенівським сільським головою ОСОБА_11 , в якій вказано, що обвинувачений ОСОБА_7 навесні 2013 року повернувся до Семенівки з Магдалинівки, де знаходився в будинку для інвалідів з вадами зору (т.1 а.п.94).

Однак, суд першої інстанції у підготовчому засіданні на цю обставину уваги не звернув та не з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_7 , чи є у нього вади фізичного або психічного характеру.

Як вбачається з журналу судового засідання від 28 січня 2015 року судом прийнято відмову від послуг адвоката у обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2 а.п.16).

Суд першоі інстанціі, приймаючи письмову відмову обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника 17.02.2015 (а.п.26 т.2), не перевірив, чи міг останній самостійно реалізувати своє право на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції колегія суддів на підставі виписного епікризу КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №7» ДОР», доданого захисником до апеляційної скарги (а.п.66 т.2), встановила, що обвинувачений ОСОБА_7 знаходився на лікуванні в очному відділенні з 17.09.2014 до 26.09.2014. Гострота зору 0,3. ОСОБА_7 спрямовано на ЛКК з метою визначення ступеня втрати працездатності, тобто у обвинуваченого ОСОБА_7 наявні вади зору, які є підставою для обов`язкого забезпечення участі захисника у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, розглянувши справу без участі захисника, порушив право обвинуваченого на захист, що на підставі п.4 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а відповідно до вимог ст. 415 КПК України в усякому разі тягне скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року задовольнити частково.
Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області: