Справа № 140/171/13- к
Провадження №11/772/39/2015
Категорія: кримінальна
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької

області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Потерпілої: ОСОБА_9

Представника потерпілої: ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Виправданих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13

розглянула 28 квітня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора, потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , а також прокурора на вирок Немирівського районного суду від 27 листопада 2014 року, яким ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше

не судимого

визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.191 КК України та ч.5 ст.191 КК України та виправдано за недоведеністю їх вчинення.

ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Хмільника Вінницької

області, жителя АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого

визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ч.5 ст.191 КК України, та виправдано за недоведеністю його вчинення.

В задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання з речовими доказами.

Як вбачається з виправдовувального вироку районного суду, ОСОБА_12 , який працював директором ТОВ «Осанна» та ОСОБА_13 , який працював державним нотаріусом Першої Вінницької нотаріальної контори ставилося до вини те, що вони у квітні 2008 року у м. Вінниці умисно, з корисливих мотивів незаконно обернули на свою користь отримані від потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кошти в сумі 60000 доларів США як оплату за придбання двокімнатної квартири в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 .

Аналогічно ОСОБА_12 ставилося до вини незаконне заволодіння коштами в сумі 25000 доларів США, отриманих ним від потерпілої ОСОБА_16 за придбання двокімнатної квартири в тому ж будинку.

Мотивуючи виправдання підсудних, районний суд вказав, що він критично оцінює показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_17 ) з огляду на те, що вони є зацікавленими особами у зв`язку з перебуванням у родинних стосунках в якості матері та дочки і не надали суду будь-яких документально підтверджених доказів передачі коштів підсудним. Таким же чином суд віднісся і до показань потерпілої ОСОБА_18 , які та давала під час досудового слідства.

Крім того, прийняте рішення суд мотивував і тим, що він не може перевірити та дати оцінку як доводам обвинувачення, так і доводам захисту, а також встановити об`єктивні обставини справи, а також прийняти до уваги показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_17 ), оскільки вони є суперечливими та позбавлені доказової сили, показання ряду свідків прямо не вказують на вчинення злочинів обвинуваченими, а письмові докази не містять жодних об`єктивних та прямих доказів провини даних осіб.

В апеляціях прокурора, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , а також їхнього представника адвоката ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку як незаконного, винесеного з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства, такого що не відповідає фактичним обставинам справи при упередженій та однобокій оцінці доказів.

Апелянти просять постановити новий вирок, яким визнати підсудних винними в інкримінованих їм злочинах, призначити покарання у виді реального позбавлення волі та задоволити в повному обсязі заявлені потерпілими цивільні позови.

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, потерпілої, яка з`явилася, представників потерпілих, які підтримали апеляції, виступи підсудних та їх захисників, які заперечили щодо задоволення апеляцій, перевіривши матеріали кримінальної справи, провівши судові дебати, надавши останнє слово підсудним, обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з протоколу судового засідання та вироку суду при розгляді справи судом допущені істотні порушення норм кримінально-процесуального законодавства щодо безпосередності та усності судового розгляду, передбачених ст.257 ч.1 КПК України 1960 р., яка зобов`язує суд безпосередньо дослідити докази в справі, допитати підсудних, потерпілих, свідків та дослідити інші докази, а також положення ст.323 КПК України 1960 р. щодо законності та обґрунтованості вироку, який має бути обґрунтований лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Проте, всупереч даних положень закону та положень ст.ст.306 ч.1 п.2 та 308 КПК України 1960 р., суд не визнавши явку потерпілої ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_19 , оголосив їх показання, які вони давали під час досудового слідства і дав їм оцінку у вироку.

При допиті всіх свідків по справі не дотримані положення ст.303 ч.2 КПК України 1960 р., оскільки перед допитом їх по суті не з`ясовувалися їх стосунки з підсудними і потерпілими, а з`ясування цього могло істотно вплинути на оцінку їх показань.

Крім того, мотивувальна частина виправдовувального вироку не відповідає положенням ст.334 ч.4 КПК України 1960 р., оскільки в ній не в повній мірі зазначені мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення, натомість приведені вислови щодо критичної оцінки показань потерпілих, хоча всі докази по справі суд має оцінити таким чином: за наявності до того підстав або покласти в обґрунтування висновку щодо доведеності провини підсудних, або відкинути їх з наведенням відповідних мотивів, чого судом не зроблено.

Показання свідків по справі суд лише за змістом навів у вироку і підсумовуючи наведеня змісту доказів, зробив висновок про те, що суд не може перевірити та дати оцінку як доводам обвинувачення, так і доказам захисту, а також встановити об`єктивні обставини справи, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку, невідповідність висновків суду, вказаних у вироку, фактичним обставинам справи.

Допущені порушення закону не можуть бути усунуті в судовому засіданні апеляційного суду, а тому вирок районного суду підлягає скасуванню, а кримінальна справа відповідно до ст.379 ч.1 п.п.1, 3 та ч.4 КПК України 1960 року, поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, під час якого судове слідство має бути проведено відповідно до положень Глави 26 КПК України 1960 р., забезпечено всебічність, повноту і об`єктивність дослідження обставин справи, в повному об`ємі перевірені доводи підсудних, які висунуті ними на свій захист, докази оцінені відповідно до ст.67 КПК України 1960 р., у разі винесення вироку забезпечено його законність і обґрунтованість і недопущення подвійного висновку щодо можливості встановлення об`єктивних обставин справи та перевірити і дати оцінку як доводам обвинувачення, так і доводам захисту.

Підстав для зміни запобіжного заходу підсудним колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 366, 367 ч.1 п.п. 1 та 3, 368 ч.1 п.1, 370 ч.1, 374 ч.1 п.п.1 та 4, 377 КПК України 1960 р. та п. 11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , а також прокурора задовольнити частково.

Вирок Немирівського районного суду від 27.11.2014 року стосовно виправдання ОСОБА_12 за ст.191 ч.4 та ст.191 ч.5 КК України та виправдання ОСОБА_13 за ст.191 ч.5 КК України скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд але іншим складом суду.

Запобіжні заходи залишити попередні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом згідно: