КРИМІНАЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО: категорія - злочини проти життя і здоров'я особи -3 (cm. 122 ККУ)
Справа №1-108 - 07
ВИРОК

іменем України

місто Любомль

31 серпня 2007 року

Любомльський районний суд Волинської області

під головуванням
судді

за участю секретаря

прокурора

потерпілого

ДОРОША П.І.,

Федчишин Г.В. Бугайчука В.В. ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1

АДРЕСА_1, з повною

загальною середньою освітою, ІНФОРМАЦІЯ_3,

не працюючого, не судимого, військовозобов'язаного

у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

22 червня 2007 року біля 01 години в селі Куснище
Любомльського району на вулиці 8 Березня ОСОБА_2 , перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння на грунті неприязних відносин умисно наніс удар кулаком
в голову ОСОБА_1, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці З, 2 зубів знизу та лівого
суглобового паростка, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні
ОСОБА_2 вину фактично визнав та показав, що разом із своїм знайомим ОСОБА_3 в
магазині села Куснище ввечері 21 червня, розпиваючи спиртні напої , до них
підходив ОСОБА_1. Після закриття закладу ОСОБА_1 пообіцяв організувати їм
ночівлю. Вони підходили до якогось знайомого ОСОБА_1, однак той відмовив.
Розсердившись на потерпілого за те, що той не забезпечив місцем для ночівлі він
вдарив його. Ногами не бив. Наслідків не бажав.

2

Крім показань підсудного, його винуватість повністю
доводиться іншими зібраними у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_1 ствердив обставини, які
передували конфлікту. Однак, на його думку підсудний наніс йому не один, а два
удари, причому другий удар ймовірніше всього був нанесений ногою. Він після
ударів відразу ж відчув, що пошкоджена щелепа. З приводу травми перебував на
стаціонарному лікуванні в обласній лікарні та продовжує відчувати повний
дискомфорт.

Відповідно до висновку судово - медичного експерта у
ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді травми - перелому нижньої щелепи
у ділянці З,2 зубів та лівого суглобового паростка.

Повідомлення Любомльської ЦРЛ від 22 червня 2007 року (
а. с. 3) свідчить, що ОСОБА_1 звертався за допомогою з приводу перелому щелепи,
а його заява (а.
с . 5) - тілесне ушкодження заподіяв йому саме ОСОБА_2.

Ці докази в сукупності з іншими, дослідженими судом
свідчать, що саме підсудний умисним ударом заподіяв ОСОБА_1 середньої тяжкості
тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 cm. 122 КК України.

Заява ОСОБА_2 про те, що він не бажав настання таких
наслідків на кваліфікацію дій не впливає, адже наносячи удар у вразливу ділянку
тіла підсудний якщо і не бажав, то свідомо допускав настання суспільно -
небезпечних наслідків , тобто діяв умисно.

На думку суду не доведено, що ОСОБА_2 ОСОБА_1 наносилося
два удари, причому один ногою. Підсудний пояснює, що наніс лише один удар
рукою. Будь-яких очевидців, які спростували б показання ОСОБА_2 у справі немає,
а висновок судово - медичного експерта не розкриває механізму заподіяння
тілесних ушкоджень. Та ж обставина щодо кількості нанесених ударів та чим - на
кваліфікацію дій підсудного не впливає. В процесуальних документах органів
попереднього слідства також прослідковуються різні варіанти щодо кількості
нанесених ударів. А тому, суд із обвинувачення ОСОБА_2 виключає нанесення ним
другого удару ногою в голову ОСОБА_1 і формулює обвинувачення, яке наведене вище.

Вирішуючи питання про відповідальність підсудного, суд
враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу
підсудного.

За обтяжуючу обставину суд враховує скоєння злочину у
нетверезому стані, що доведено зібраними доказами, у тому числі і показаннями
самого ОСОБА_2.

За обставини, що пом'якшують відповідальність, суд
враховує бажання підсудного найближчим часом відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у зв'язку з його лікуванням. ОСОБА_2 раніше не судимий, має сім'ю,
хворіє, є учасником бойових дій.

3

При таких обставинах для досягнення цілей, передбачених
ст. 10 КК України відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України необхідним і
достатнім буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК
України з покладенням на засудженого певних обов'язків, встановлених ст. 76 КК
України.

Заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування
витрат лікарні у зв'язку з перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні
підсудним визнається і виходячи із здобутих в суді доказів, підлягає до
задоволення.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд не встановлено.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України су д ,-

присудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України і призначити покарання два роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від
призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину
і дотримається обов'язків та обмежень, передбачених ст. 76 КК України :

сз не виїзджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

се повідомляти органи кримінально - виконавчої системи
про зміну місця проживання або роботи;

сз періодично з'являтися в органи кримінально - виконавчої
системи для реєстрації.

Запобіжним заходом ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд
до набрання вироком законної сили.

Позов Любомльського міжрайонного
прокурора задовольнити : стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської обласної клінічної лікарні (р/р 9, МФО 803014 УДК у Волинській області) 983 (дев'ятсот
вісімдесят три) гривні 76 копійок за перебування ОСОБА_1 на
стаціонарному лікуванні.

На вирок протягом 15 діб з моменту
його проголошення можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Волинської області через
Любомльський районний суд.