Провадження № 1-кп/686/1465/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку із обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000111 від 16.01.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нафтулівка Гвардійського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 23.11.2025 в період часу з 10 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., перебуваючи на території будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , на якому здійснює діяльність ОСОБА_5 , прийняв рішення про вчинення крадіжки чужого майна з метою власного незаконного збагачення.

Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та який востаннє продовжено згідно із Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №793/2025 від 20.10.2025, затвердженого Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 05.11.2025 строком на 90 діб, перебуваючи на території будівництва за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1Б, скориставшись відсутністю у даному приміщенні сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, із кладового приміщення вище вказаної будівлі, де зберігались будівельні інструменти, діючи, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, викрав перфоратор марки «Dnipro-М», моделі «ВН-20», вартістю 2 237 гривень, зарядний пристрій для електроінструментів марки «Dnipro -М», моделі «FC-230», вартістю 625 гривень, відбійний молоток марки «Dnipro-М», моделі «SH-40», вартістю 5 220 гривень, перфоратор марки «Forte», моделі «RH30-9R», вартістю 1 912 гривень, відбійний молоток марки «Dnipro-М», моделі «SH-45», вартістю 8 479 гривень 20 копійок, пневматичний пістолет марки «ЛАТЭК», моделі «Safari РФ», вартістю 4 223 гривні 20 копійок, фен будівельний марки «Dnipro -М», моделі «DGH 200 Ultra», вартістю 2 078 гривень, кутову шліфмашину марки «Dnipro-М», моделі «GL-125S», вартістю 1 533 гривні 33 копійки, глибинний вібратор марки «Stark», моделі «CV-850», вартістю 1 231 гривня 65 копійок, після чого утримуючу викрадене майно при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись у подальшому ним на власний розсуд.

Вказаними умисними, злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 27 539 гривень 38 копійок.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Психічне ставлення обвинуваченого до діяння, винним у вчиненні якого він визнається судом.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану визнав беззаперечно та у повному обсязі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також обсяг доказів, які досліджувались судом на підтвердження пред`явленого обвинувачення

Указані фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються та підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив вищевикладені обставини вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що дійсно за викладених у обвинувальному акті обставин вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. Зокрема, зазначив про те, що працював на будівництві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на якому здійснює діяльність ОСОБА_5 .

Як показав обвинувачений, 28.04.2025 під час виконання робіт він отримав виробничу травму у виді переломів, внаслідок чого протягом 4 місяців перебував на лікарняному. Жодних компенсаційних виплат йому роботодавець ОСОБА_5 внаслідок отримання травми не виплатив. Після повернення до роботи у листопаді 2025 ОСОБА_4 , пропрацювавши ще близько 2 тижнів, заробітну плату також у повному обсязі не отримав від ОСОБА_5 , у зв`язку із чим вирішив здійснити викрадення будівельних інструментів, до яких обвинувачений мав доступ.

Зокрема, 23.11.2025 у неділю прийшов за місцем роботи та із урахуванням того, що там більше нікого із працівників не було здійснив крадіжку інструментів, які, у подальшому, здав у ломбард за грошові кошти у сумі орієнтовно 16 000 грн. Отримані кошти використав на власні потреби, у тому числі на лікування. У вчиненому розкаюється, потерпілому частково відшкодував задану шкоду, просив суворо не карати. Суму матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка встановлена в ході досудового розслідування, не оспорює.

За викладених обставин та за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, показаннями обвинуваченого.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст інкримінованого йому та визнаних ним обставин вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію такого кримінального правопорушення і така позиція обвинуваченого є добровільною, суд вважає поза розумним сумнівом доведеною винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні, а саме у вчиненні за вищевикладених обставин таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, суд приймає до уваги те, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, на даний час продовжує проходження військової служби в ЗС України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Також суд враховує те, що ОСОБА_4 в судовому засіданні засудив свою протиправну поведінку, вибачився за скоєне та заявив, що переосмислив свою поведінку і зобов`язувався не вчиняти протиправних дій в майбутньому, частково відшкодував шкоду, яку завдав кримінальним правопорушенням потерпілому, що пом`якшує вину обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди потерпілому.

З урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , та конкретних обставин справи, зокрема, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позиції прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

У той же час, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, окрім скоєного за місцем свого проживання характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілому, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення як винним, так і іншими особами правопорушень у майбутньому.

Мотиви висновків та рішення суду за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

20.05.2026 потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 на його користь матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення діями останнього, а саме 25 376,05 грн матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.

Зокрема, потерпілим вказується, що за встановлених розслідуванням обставин обвинуваченим ОСОБА_4 було завдано ОСОБА_5 , внаслідок скоєння крадіжки будівельного інструменту, вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення становила 25 376,05 грн., матеріальну шкоду на указану суму.

Також ОСОБА_5 заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди із відповідача, яку останній визначив у розмірі 100 000 грн. Указану завдану моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивач зазнав моральних страждань, оскільки будівельний інструмент для нього мав особливу цінність, адже був придбаний із першої заробітної плати. Крім цього, з моменту вчинення кримінального правопорушення він постійно перебуває у стресовому стані, змінився його нормальний ритм життя, порушився режим сну.

Вирішуючи указаний цивільний позов, суд враховує усі обставини справи у їх сукупності та дійшов висновку про те, що цивільний позов ОСОБА_5 до до обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 цієї статті цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлено до стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди, завданої протиправними діями останнього у загальній сумі 25376,05 грн.

Вказаний розмір майнової шкоди суд визнає доведеним на підставі досліджених вище доказів.

Разом з тим, в ході судового розгляду обвинувачений заявив про те, що частково добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому на суму 4966 грн, що не заперечувалось ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання, а відтак до стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає матеріальна шкода у розмірі 20 410, 05 грн.

Вирішуючи заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 100 000 грн суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 9 вищевказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У поданому позові ОСОБА_5 , аргументуючи завдану йому моральну шкоду, вказує, що протиправними діями ОСОБА_4 завдано значної шкоди його моральному здоров`ю. Так, внаслідок крадіжки будівельного інструменту, яка сталась з вини ОСОБА_4 потерпілому завдано моральної шкоди, яка полягає у перебуванні останнього у стресовому стані, зміні його нормального ритму життя, порушення режиму сну, а також втратою речей, які мали для потерпілого особливу цінність.

Разом з тим, судом в ході судового розгляду не встановлено, а позивачем у встановленому порядку не доведено, існування таких негативних наслідків та обставин, які зазначені в позовній заяві. Зокрема, у судовому засіданні спростовано твердження про те, що будівельні інструменти для ОСОБА_5 мали особливе значення, оскільки останні знаходились та використовувались на будівництві найманими працівниками у приміщенні, яке не замикалось.

Крім цього, ОСОБА_5 не зміг довести такі негативні наслідки для нього, що виразились у зміні його нормального ритму життя, порушення режиму сну, тощо

Суд частково погоджується з доводами цивільного позивача про те, що протиправна поведінка ОСОБА_4 спричинила потерпілому зусиль щодо відновлення попереднього стану та необхідністю витрачання часу для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що сума моральної шкоди у розмірі 100 000 грн є надмірною та такою, що не відповідає обставинам ситуації, що мала місце.

Відтак, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_5 моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн буде достатньою компенсацією завданих ОСОБА_5 моральних страждань.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, розмір яких підтверджено документально, на загальну суму 11 588 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп., згідно із положеннями ст.124 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, підстав для його обрання судом до набрання вироком законної сили не встановлено.

Рішення щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 174, 349 ч.3, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі частини 1, 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 20 410 (двадцять тисяч чотириста десять) грн. 05 коп.

Стягнути із із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у справі у розмірі 11 588 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_6