Справа № 203/1349/26
Провадження № 1-кс/0203/1369/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України,

встановив:

16.02.2026 року в системі «Електронний суд» до Центрального районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - заявник, скаржник) на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року у кримінальному провадженні №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України, якою відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. За твердженнями заявника, слідчий та прокурор зобов`язані були встановити розмір заподіяної шкоди, у тому числі і матеріальної. Разом з тим, ані слідчий, ані прокурор, не допитав заявника, не запропонував йому як потерпілому надати документи та пояснення щодо спричиненої шкоди, що вочевидь є протиправним, бо суперечить вимогам КПК України. У свою чергу, слідчим у відповіді не наведено жодного доводу про те, що заявнику завдано шкоду, що вказує на протиправність відповіді. При цьому заявник, посилаючись на ухвали інших судів стосовно спірних питань, зазначає, що в ухвалі Центрального районного суду міста Дніпра від 06.06.2025 року у справі №203/3762/25 судом встановлено, що він є потерпілим у кримінальному провадженні. Водночас прокурор відмовився у письмовій формі виконувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2025 року у справі №216/4754/25, що є достатньою підставою для зобов`язання прокурора як повторно розглянути клопотання, так і провести слідчі дії. Незважаючи на це, прокурор продовжує стверджувати, що ОСОБА_3 як заявник не має прав потерпілого, більш того, не проводячи жодної слідчої дії, на які прямо вказано у вищевказаній ухвалі, виносить майже тотожну постанову.

Тому заявник звернувся до суду із скаргою на постанову прокурора.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 16.02.2026 року, судову справу №203/1349/26, провадження №1-кс/0203/1369/2026, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду - 17.02.2026 року.

Ухвалою суду від 17.02.2026 року було відкрито провадження у справі за скаргою, призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду матеріали кримінального провадження №0000535 від 06.11.2024 року для огляду у судовому засіданні.

05.03.2026 року на адресу суду надійшли доводи прокурора, в яких він зазначив, що 29.10.2025 року оскаржувана постанова прокурора від 27.10.2025 року разом з супровідним листом та повістками була направлена ОСОБА_3 на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 30.10.2025 року оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (кур`єрською доставкою), за адресами: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1 . Крім того, з`ясовано, що 14.11.2025 року операторами поштового зв`язку з індексами 50074 та 50103 вказані поштові відправлення були повернуті відправнику - Дніпропетровській обласній прокуратурі, у зв`язку із закінченням встановленого терміну їх зберігання. Тобто ОСОБА_3 як адресат, якому ці листи направлялись, не отримав поштові відправлення 582 та 886, у якому містилась постанова про відмову у визнанні потерпілим разом з повістками про виклик на допит як свідка. Факт направлення постанови прокурора від 27.10.2025 року підтверджується документами, які долучені у додатку до доводів прокурора, а факт направлення ОСОБА_3 на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім іншого, відеозаписом точний час 17:09 година 29.10.2025 року, який записаний на оптичний диск, що також є додатком до доводів. Тобто, з урахуванням поведінки заявника, у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 стороною обвинувачення у різні способи було направлено постанову про відмову у визнанні потерпілим - кур`єрською поштою та електронною поштою. На думку прокурора, заявник пропустив строк на оскарження постанови прокурора.

Тому прокурор просить суд відмовити у задоволенні вимог скарги.

У чергове судове засідання 23.03.2026 року з`явився заявник, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Прокурор був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, разом з доводами прокурор просив суд розглянути скаргу за його відсутності, але за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності прокурора за наявними у скарзі матеріалами.

Під час судового засідання заявник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, пояснив підстави звернення до суду зі скаргою таким чином, як про це вказано вище. Заявник наголосив на тому, що вже неодноразово скасовувались постанови прокурора з аналогічних підстав, є ухвала апеляційного суду, а лити до нього не доходять.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим з підстав, викладених у мотивувальні частині постанови.

За змістом оскаржуваної постанови прокурор, зокрема, вказав, що з метою з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , витребувано матеріали службового розслідування. На підставі вказаних доказів, відомостей, що можуть свідчити про заподіяння шкоди ОСОБА_3 стороною обвинувачення не встановлено. З метою встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні №0000535, прокурором на адресу ОСОБА_3 , в тому числі на його електронну пошту, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення направлялись супровідні листи обласної прокуратури №31/1-4805-24 від 06.02.2025 року разом з повістками про явку до обласної прокуратури на 17.02.2025 року та 24.02.2025 року ОСОБА_3 як свідка. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, ОСОБА_3 отримав лист особисто 11.02.205 року, що підтверджує його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення від 11.02.2025 року з відповідними штрих-кодовими ідентифікаторами. Наразі ОСОБА_3 не допитаний, рекомендовані повідомлення про вручення разом з поштовою кореспонденцією повернулись до Дніпропетровської обласної прокуратури, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Прокурор дійшов висновку, що наразі стороною обвинувачення не встановлено факту заподіяння моральної, фізичної та майнової шкоди, та в чому саме вона могла б бути виражена.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржувану постанову прокурора не можна вважати вмотивованою. Оскільки прокурор не мотивує викладені ним підстави для відмови у визнанні заявника потерпілим, яких би він дійшов, аналізуючи норми КПК України, обставини кримінального провадження, проведені слідчі (процесуальні) дії у кримінальному провадженні.

Натомість прокурор в оскаржуваній постанові посилається на положення ст. 55 КПК України та зазначає, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення не встановлено факту заподіяння заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди, та в чому саме вона могла би бути виражена. Проте прокурор не надав оцінки викладеним в клопотанні обставинам, зокрема, щодо спричинення ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди діями працівників правоохоронного органу, що пов`язано з його затриманням та незаконним розголошенням відомостей про нього третім особам, не перевірив їх шляхом допиту заявника та працівників поліції, на яких вказує заявник. Водночас в оскаржуваній постанові прокурор зазначає, що стороною обвинувачення були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , витребувані матеріали службового розслідування, на підставі яких прокурор не встановив наявності відомостей, що можуть свідчити про заподіяння шкоди ОСОБА_3 . Проте прокурор не розкрив причинно-наслідковий зв`язок між діянням кримінального правопорушення, якщо подія такого була ним встановлена, та майновою, моральною шкодою або їх відсутністю, з огляду на показання свідків, матеріали службового розслідування, та чому саме прокурором була встановлена відсутність відомостей, що можуть свідчити про заподіяння шкоди ОСОБА_3 .

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення у повному обсязі вимоги скарги заявника про скасування оскаржуваної постанови як невмотивованої.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 27.10.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 06.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 365 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 27.03.2026 року о 16:15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1