Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
760/5781/26: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; арешт майна.
Надіслано судом: 20.03.2026. Зареєстровано: 21.03.2026. Забезпечено надання загального доступу: 24.03.2026.
Номер судового провадження: 1-кс/760/3207/26
Справа №760/5781/26 1-кс/760/3207/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області пані майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000131 від 03.06.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У клопотанні зазначено, що підозрюваний, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими особами, організував та здійснював постачання продукції на користь підприємства держави-агресора через підконтрольне йому підприємство ТОВ «НОКСЕН», чим надавав допомогу державі-агресору.

Слідчий зазначає, що санкція інкримінованої статті передбачає покарання у виді конфіскації майна, а відтак належне підозрюваному майно, зокрема транспортний засіб, може бути об`єктом такої конфіскації у разі постановлення обвинувального вироку суду.

Крім того, у клопотанні вказано, що існують ризики відчуження, приховування або переоформлення зазначеного транспортного засобу, що може унеможливити виконання вироку суду в частині конфіскації майна, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

У зв`язку з викладеним, слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб, що належить підозрюваному, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

У судове засідання слідча не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі та просила задовольнити клопотання в повному обсязі.

Володілець майна та представник володільця майна не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача та інших осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на це, суд вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, які не з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000131 від 03.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи керівником ТОВ «НОКСЕН», упродовж серпня-грудня 2022 року, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими особами, організував протиправну схему постачання продукції (гранітних виробів) на користь підприємства держави-агресора ТОВ «ГЕОГРАН» шляхом використання так званого «перерваного транзиту» через треті країни, чим здійснював пособництво державі-агресору.

14.01.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, санкція якого передбачає, зокрема, покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з наданими матеріалами, на праві приватної власності підозрюваному належить транспортний засіб MERCEDES-BENZ 413CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий суддя враховує, що вказаний транспортний засіб є майном підозрюваного, яке у разі доведення його винуватості може підлягати конфіскації як виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Крім того, з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із здійсненням господарської діяльності та переміщенням матеріальних ресурсів, існують обґрунтовані ризики відчуження, приховування або переоформлення належного підозрюваному майна, зокрема транспортного засобу, з метою уникнення можливої конфіскації.

Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також запобігання можливості його відчуження, приховування чи знищення, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що накладення арешту на вказане майно є необхідним та співрозмірним заходом забезпечення кримінального провадження, спрямованим на збереження речових доказів, та відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а також забезпечує дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства та правами власника майна. Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000131 від 03.06.2025.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області пані майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000131 від 03.06.2025 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000031 від 29.01.2025 арешт на арешт на рухоме майно, яке на праві власності зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , а саме на:

- Транспортний засіб MERCEDES-BENZ 413CDI з д.н.з. НОМЕР_1 .

в частині заборони розпорядження зазначеним майном.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...