ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

законного представника

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2026 року в кримінальному провадженні №0003205 від 21.09.2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Васловівці Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2026 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначеного покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку районного суду, 20.09.2025 року, о 20:09 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним

ЄУНСС: 716/2114/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/118/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

транспортним засобом - мотоциклом марки «GEON X-ROAD 250», д.н.з. НОМЕР_1 , по польовій дорозі поза межами населеного пункту с. Васловівці в Чернівецькому районі Чернівецької області, під`їхав до перехрестя з автомобільною дорогою загального користування державного значення Т-26-02, сполученням Чернівці-Заставна та маючи намір проїхати його, порушив п.16.11. ПДР, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, не переконався що це буде безпечним, не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, здійснив виїзд на перехрестя з другорядної польової дороги на головну автомобільну дорогу не надавши перевагу у русі транспортному засобу автомобілю «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів мотоциклу марки «GEON X-ROAD 250», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , та автомобіля «RENAULT TRAFIC», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 ..

Внаслідок порушення ОСОБА_6 п.16.11 ПДР неповнолітній пасажирці мотоцикла марки «GEON X-ROAD 250», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів склепіння та основи черепу з забоєм головного мозку, який ускладнися субдуральною гематомою та субарахноїдальним крововиливом; травматичного розриву барабанної перетинки зліва з повною втратою слуху на ліве вухо, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Порушення ОСОБА_6 п.16.11. ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він не заперечує доведеність вини та кваліфікацію його дій, однак вважає, що призначене районним судом покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я.

Стверджує, що висновки районного суду про те, що обвинувачений не вперше керував транспортним засобом перебуваючи в стані сп`яніння, є хибними, такі факти не було встановлені під час розгляду справи.

Зазначає, що районним судом в порушенням вимог ст. 314-1 КПК України не доручено органу пробації скласти досудову доповідь.

Вважає, що районний суд не врахував належним чином його щире каяття, відшкодування збитків, наявність діагнозу після ДТП, молодий вік, і як наслідок призначив занадто суворе покарання.

Вказує, шо слух потерпілої ОСОБА_8 відновився.

Зазначає, що він повінчався з потерпілою 15.02.2026 року.

Вважає, що покарання у виді штрафу буде законним і справедливим, відповідатиме меті покарання, сприятиме виправленню.

Просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років, в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, в поданій апеляційній скарзі не оспорюється доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів приходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги не були дотримані районним судом виходячи з наступного.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання районний суд вказував, що враховує тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким злочином з необережною формою вини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Суд вказав, що враховує і позицію потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд врахував щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілій

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі наведених обставин, районний суд вважав неможливим застосування вимог ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Однак такий висновок районного суду в частині неможливості застосування вимог ст. 69 КК України є поспішним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, шо ОСОБА_6 визнав винуватість у вчиненому, щиро розкаявся, жалкує про вчинене, відшкодував всі завдані збитки у повному розмірі, згідно свідоцтва про вінчання він з потерпілою ОСОБА_8 перебуває у церковному шлюбі, ці обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.

Факт добровільного відшкодування шкоди свідчить про активну поведінку винної особи, яка спрямована на усунення заподіяних нею негативних наслідків кримінально-караного діяння.

Колегія суддів враховує і молодий вік обвинуваченого, виключно позитивні характеризуючи дані, те що він раніше не судимий на спец обліках не перебуває.

Апеляційний суд бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 , з яким вони нещодавно повінчались та мають намір створити молоду сім`ю.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду повідомила, що батько потерпілої, який здійснював захист Вітчизни в складі ЗСУ, на даний час є безвісти зниклим, і реальне покарання у виді позбавлення волі для її майбутнього чоловіка, може призвести до суттєвих негативних наслідків для її психологічного здоров`я.

Відтак, покарання у виді позбавлення волі для обвинуваченого ОСОБА_6 не тільки суперечить позиції потерпілої сторони, але і суперечить їх інтересам.

Також слід зауважити, що стан здоров`я потерпілої покращився, слух відновився, загальний стан здоров`я в нормі, непоправних наслідків від дій ОСОБА_6 немає.

Апеляційний суд також звертає увагу на негативні наслідки для стану здоров`я ОСОБА_6 внаслідок ДТП, зокрема обвинувачений перебував у критичному стані, отримав численні тілесні ушкодження та опіки.

Слід заважати, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 зробив для себе належні висновки, і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.2 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки, ОСОБА_6 працює у ФОП ОСОБА_12 , та під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 підтвердив, що штраф у зазначеному розмірі є посильним для нього.

Таке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що узгоджується з вимогами статей 50, 65 КК України.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються із позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.03.2025 року, справа №161/5053/22.

Крім того, для досягнення мети покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене санкцію ч.2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Згідно ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити оскаржуваний вирок районного суду в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 січня 2026 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

23.03.2026 року

(дата засвідчення копії)