У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Миколаївської області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2026 року.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 15.01.2026.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою задовольнити скаргу на бездіяльність прокурора та зобов`язати уповноважену особу Миколаївської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.

Вважає, що слідчий суддя взагалі не надав правової оцінки та не згадав в ухвалі його доповнення до скарги від 20.02.2026.

Апелянт зазначив, що у цих матеріалах містяться прямі докази розкрадання бюджетних коштів (ст. 191 КК) через нарахування премій на вигадану особу («Захаровича») та факти службового підроблення (ст. 366 КК). Ігнорування документів, що мають істотне значення, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апелянт вважає, що слідчим суддею допущено порушення таємниці нарадчої кімнати. Так, 20.02.2026 о 09:40 ним через канцелярію подано доповнення та докази. Суддя оголосив, що треба ознайомитися з доповненнями та пішов у нарадчу кімнату. Сказав чекати рішення 23.02.2026 (понеділок). Однак ухвала датована 20.02.2026 (п`ятниця), і не містить жодної згадки про ці матеріали. На переконання апелянта, зазначене свідчить про те, що рішення було виготовлено заздалегідь, без врахування поданих доказів. Копію ухвали він отримав лише 25.02.2026.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 15.01.2026. У скарзі зазначив, що подав до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву про необхідність кваліфікації дій посадових Миколаївського ОТЦК не тільки за ст. 146 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.191, 361, 366 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що уповноважені особи Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, отримавши заяву ОСОБА_6 дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та надали обґрунтовану відповідь.

Позиції учасників судового провадження.

Заявник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

З доданих до скарги матеріалів вбачається, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 від 20.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, за фактом протиправних дій з боку працівників поліції та військовослужбовців ТЦК та СП на території Миколаївської області стосовно ОСОБА_6 .

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 подав до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву від 15.01.2026 про необхідність кваліфікації дій посадових Миколаївського ОТЦК не тільки за ст.146 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191, 361, 366 КК України.

З повідомлення заступника керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 19.01.2026 та постанови прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 від 18.01.2026 слідує, що вказане клопотання ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки вказані у заяві обставини перевіряються слідчим при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000077, за результатами якого буде надана правова оцінка діям службових осіб поліції, військовослужбовців та інших осіб.

Як вбачається зі скарги до слідчого судді, ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 15.01.2026.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Проаналізувавши наведені слідчим суддею підстави для відмови в задоволенні скарги заявника на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 15.01.2026, колегія суддів вважає мотиви слідчого судді обґрунтованими та вмотивованими, викладеними на підставі всебічного аналізу змісту поданої заявником скарги та доповнень до неї, з урахуванням наданих заявником матеріалів.

Подана ОСОБА_6 заява про вчинення кримінальних правопорушень від 15.01.2026 є фактично незгодою з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, за яким вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 від 20.11.2025.

Проте, враховуючи положення ч. 4 та п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, колегія суддів зазначає, що зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення під час досудового розслідування є виключною компетенцією органу досудового розслідування.

Відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у вигляді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою. До ЄРДР вносяться відомості щодо обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, у заяві від 15.01.2026 ОСОБА_6 не зазначає об`єктивних даних та обставин, які б свідчили про бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до початку судового розгляду заявник подав доповнення до скарги, які по суті повторюють вимоги, висловлені у скарзі, як була предметом судового розгляду. Підстави вважати, що ці доповнення не враховані слідчим суддею, є голослівними. Ці доповнення приєднані до матеріалів судового провадження, та, як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, враховані слідчим суддею.

З журналу судового засідання вбачається, що розгляд скарги відбувся 20.02.2026 за участю ОСОБА_6 . Після повернення з нарадчої кімнати проголошено судове рішення, яке негайно надіслано судом до ЄДРСР та оприлюднено 23.02.2026. Тому не відповідають дійсності доводи апелянта про допущені слідчим суддею вимоги закону при ухваленні оскаржуваного рішення (зазначив, що слідчий суддя порушив таємниці нарадчої кімнати).

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою та обґрунтованою, а наведені слідчим суддею висновки є правильними та узгоджуються з матеріалами судового провадження. Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2026 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3