КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1566/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке вилучене 22.10.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 ;

- ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 з зарядним пристроєм.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, а клопотання про арешт тимчасово вилученого майна від 23.10.2025 залишити без задоволення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є неправомірною та формально розглянуто справу. Слідчим суддею порушено право власника майна до доступу до правосуддя, так матеріали кримінального провадження не були розкрито суддею, про що свідчить запис у заяві про ознайомлення з матеріалами справи. Фактично, судом було розкрите тільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна від 23.10.2025.

Апелянт вказує на те, що посилання прокурора на те, що мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 та ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, у постанові про визнання майна речовим доказом не приведено.

Клопотання прокурора не містить, а ні посилання на товар чи послуги, які на думку прокурора та слідчого ТОВ «НВП «ФОТОН-СЕРВІС» (його працівники) поставило до РФ. ТОВ «НВП «ФОТОН-СЕРВІС» не здійснювало поставку товарів та послуг до РФ у зазначений прокурором період. Матеріали справи не містять докази, які б підтвердили доводи прокурора з цього факту.

Обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

У матеріалах, які додані до клопотання прокурора відсутні докази, що тимчасово вилучені речі виявлені в ході обшуку за місцем проживання власника майна, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки в самому клопотанні прокурора та у постанові слідчого про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вищезгадане майно визнано речовими доказами, що свідчить про формальність згаданої постанови.

Матеріали провадження не містять даних про наявність на пристроях конкретної інформації, яка має доказове значення, а також про необхідність їх передачі на експертне дослідження. Факт видалення файлів або існування ризику втрати інформації не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останній підтримав з наведених в них підстав, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та вважала оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягаєзадоволенню, з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000576 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 29.10.2025 до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, яке вилучене 22.10.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 ;

- ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 з зарядним пристроєм.

Дане клопотання направлено до Шевченківського районного суду м. Києва за допомогою засобів поштового зв`язку через Укрпошту 24.10.2025.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послалася на те, що службові особи ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Фотон Сервіс» в т.ч. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у період з лютого 2022 року по теперішній час, здійснюють поставку товарів та послуг, для потреб авіа- та ракетобудуванні, атомному та енергетичному машинобудуванні рф, чим вчиняють умисні дії направлені на пособництво державі агресору, з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави агресора.

Так, директор ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Фотон-Сервіс» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Академіка Кримського, буд. 27, основний вид діяльності - виробництво машин і устаткування для металургії) ОСОБА_10 спільно з ФОП ОСОБА_9 основний вид діяльності - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах та громадянином України ОСОБА_11 , колишній співробітник ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» та пов`язаний з російським ООО «KB-Титан», та іншими невстановленими особами налагодили протиправну схему постачання до російської федерації товарів та послуг, які у подальшому використовуються підприємствами військово-промислового комплексу рф.

Встановлено, що ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» виготовляє спеціалізоване обладнання для термічної обробки металів. До 2022 року основним ринком збуту продукції ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» були підприємства рф. Водночас у зв`язку із застосованими відносно рф санкційними обмеженнями та збільшенням потреби рф у виготовлені металевої продукції для ВПК, службовими особами ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» прийнято рішення щодо налагодження протиправної схеми поставки продукції власного виробництва до рф транзитом через КНР. Зокрема протягом 2022-2025 років ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» зареєстровано 7 вантажно-митних декларацій на загальну суму 724 600 євро за якими здійснено поставку продукції ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» на адресу компанії «Xi'an KV-metal Co.Ltd» (№ 708, 3rd Building, Chuangxin Business apartment, 69 Jinye road, Gaoxin District, Xi'an, 710077, China, CNAPS CodeCN92).

Встановлено, що ООО «KB-Титан» входить в структуру російської групи компаній «Русполимет» (основні активи групи - АО «Русполимет», ООО «Завод вакуумной металлургии», ООО «Гранком», ЗАО «Дробмаш», ООО «РЭС Инжиниринг», АО «Термосталь», ООО «Торговый дом «Вакуумной металлургии». Указом Президента України від 09.05.2025 № 301/2025 до вказаних суб`єктів господарювання застосовано санкції) підконтрольної громадянину рф ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, кінцевий бенефіціарний власник ООО «KB-Титан» ОСОБА_14 є власником 4,3% статутного капіталу ООО «Завод вакуумной металлургии» (ОГРН 548) та в період з 29.05.2019 до 18.09.2024 обіймав посаду генерального директора вказаного підприємства. Кінцевим бенефіціарним власником ООО «Завод вакуумной металлургии» є ОСОБА_13 .

Встановлено, що ООО «Завод вакуумной металлургии» є спільним проектом ООО «KB-Титан» та групи «Русполимет». У свою чергу, ООО «Торговый дом «Вакуумной металлургии» є офіційним дистриб`ютором продукції групи «Русполимет». Також встановлено, що основними покупцями продукції ООО «KB-Титан» (металеві злитки та обладнання для печей) виступають ООО «Торговый дом «Вакуумной металлургии», ООО «Завод вакуумной металлургии» та інші компанії групи «Русполимет». Зазначені відносини контролю між засновниками ООО «KB-Титан» та компаніями групи «Русполимет» підтверджують участь та залежність ООО «KB-Титан» від групи «Русполимет».

Таким чином, поставлена протягом 2022-2025 років ТОВ «НВП «Фотон-Синтез» на адресу ООО «KB-Титан» продукція використовується для виготовлення металевих злитків та обладнання для печей, які у подальшому реалізовуються в межах групи «Русполимет» з метою виготовлення кінцевої продукції (поковки, злитки, кільця, газостати тощо).

Встановлено, що до вказаної протиправної діяльності з постачання продукції в інтересах ООО «KB-Титан» ОСОБА_10 залучено співробітників ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс», ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також фізичних осіб-підприємців ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які отримують доходи від ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс».

Крім того, з 15.06.2017 з ООО «KB-Титан» співпрацює громадянин України підприємства з розробки конструкторської документації (креслення обладнання печей для виплавки металів). Виконані ОСОБА_9 креслення завантажуються ним до хмарного сховища за посиланням https://www.box.com. Встановлено, що зазначене хмарне сховище створено директором ООО «КВ- Титан» ОСОБА_20 , іншими учасниками з правом доступу до хмарного сховища, перегляду, завантаження та редагування документів є співробітники ООО «KB-Титан» та громадяни України ОСОБА_12 (співробітник АТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес»), ОСОБА_21 (співробітник АТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес») та ОСОБА_22 (колишній співробітник АТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес»), ОСОБА_23 (колишній співробітник АТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес»).

Отримана інформація свідчить, що поставлена ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» продукція, а також надані ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 послуги спрямовані на забезпечення виробництва групою «Русполимет» продукції (кільця, диски, готові деталі тощо), які у подальшому реалізовуються підприємствам військово-промислового комплексу рф, в першу чергу аерокосмічного сектору. Зокрема встановлено наступні контракти укладені компанією групи - АО «Русполимет» (ОГРН 966) з оборонними підприємствами рф: контракт від 30.08.2022 № 279/015-239/33-03/1278/22АО з АО «ОДК-Сатурн» (ОГРН 169, основний вид діяльності - виробництво авіадвигунів, входить до корпорації Ростех); контракт від 26.09.2023 № 33-03/1612/23 з АО «Обьедененная двигателестроительная корпорация» (ОГРН 717, основний вид діяльності - виробництво авіадвигунів, входить до корпорації Ростех); контракт від 21.12.2023 № 01130/33-03/2215/23 з ООО «Опытноконструкторское бюро моторостроения» (ОГРН 714, основний вид діяльності - виробництво запчастин до літальних апаратів); контракт від 22.03.2024 №06357/24Вр-160/33-09/0448/24 з АО «Конструкторское бюро химавтоматики» (ОГРН 725, основний вид діяльності - виробництво ракетного палива).

Крім того, протягом 2023-2024 років групою «Русполимет» виготовлено три газостати, два з яких продано державній російській корпорації «Росатом» (ОГРН 926), а один передано АО «Дробмаш» (ОГРН 92). На даний час газостат на базі АО «Дробмаш» виконує газостатування титанових та алюмінієвих корпусних деталей авіаційних двигунів для потреб військово-промислового комплексу рф, в т.ч. для АО «Туполев» (ОГРН 056). При цьому, зазначений газостат є першим в рф та найбільшим в Європі, а його запуск призвів до локалізації виробництва (імпортозаміщення) та збільшення об`єму випуску продукції для потреб воєнної «дальньої авіації» рф, яка приймає активну участь в нанесенні ракетних ударів по Україні.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що співробітник ТОВ «НВП «Фотон-Сервіс» ОСОБА_24 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо права власності № 443221084, приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстровано за ОСОБА_25

22.10.2025 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ст.208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України затримано ОСОБА_9 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2025 (справа № 761/44094/25) надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення технічної та іншої конструкторської документації щодо креслень обладнання для виплавки метелів та інших речей, що вказано у зазначеній ухвалі.

22.10.2025 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 , ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 з зарядним пристроєм, на яких міститься інформація щодо креслень, що має доказове значення для кримінального провадження, перелічені речі згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

23.10.2025 вказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000576 від 13.05.2025, оскільки вони були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, а також містять на собі сліди вчинення протиправної діяльності та відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою забезпечення схоронності вказаних речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, яке 22.10.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди його вчинення, а також мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

12.12.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке вилучене 22.10.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 ;

- ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 з зарядним пристроєм.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за №0000576 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та накладаючи арешт на вказане майно, яке було вилучено 22.10.2025 під час проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, обсяг фактичних обставин кримінального провадження, даних на підтвердження, що виявлене майно містить на собі сліди злочину, з метою збереження речових доказів та проведення експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 23.10.2025 року, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно у даному кримінальному провадженні, як на речові докази.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, заслухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення представника власника майна щодо підстав його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000576 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, під час апеляційного розгляду встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_26 від 05.11.2025 /т. 1 а.с. 192-196/ призначено комп`ютерно-технічну експертизу, відповідно до якої мобільний телефон Samsung Galaxy s6 imel НОМЕР_1 та ноутбук Lenovo sLR-99WR511/03 з зарядним пристроєм надано експертам, тобто вони є предметом експертного дослідження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4