Справа № 464/3746/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/80/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000443 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.12.2025 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.12.2025 ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 - ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі;

-за ч.4 ст.185 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з часу звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду від 25.06.2025, у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - залишено без змін.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 04.06.2025, а саме: на дві упаковки кави червоного кольору із маркуванням «Lavazza ROSSA», вісім упаковок кави чорного кольору із маркуванням «Lavazza ORO».

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 3 094 грн 20 коп.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим лише у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , від відбування покарання визначивши йому іспитовий строк 3 роки.

Запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України закрити у зв`язку з наявністю ознак адміністративного правопорушення в цій частині та невідповідності суми викраденого майна для кваліфікації за ч.4 ст. 185 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при ухваленні вироку в частині обвинувачення ОСОБА_7 , за ч.4 ст. 185 КК України, не було враховано, що нічим не було підтверджено викрадення саме зазначеної в обвинувальному акті кількості кави. При цьому зменшення викрадення майна навіть на 12 штуку призводить до зменшення суми викраденого та такі дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення. Викрадення саме 10 пачок кави не підтверджено, як доданими відеозаписами так і виписками з актів інвентаризації.

Отже висновок суду першої інстанції не підтверджений доказами дослідженими під час судового розгляду, а суперечливі докази, які мають істотне значення для висновку суду, мають тлумачитися на користь обвинуваченого з врахуванням вимог ст. 7, 17 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, 31.05.2025, в період часу з 18 год 04 хв до 18 год 08 хв, перебуваючи в приміщенні ТЦ-37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері», що за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 Г, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельної зали майно, яке належить ТОВ «Метро Кеш енд Кері», а саме: каву мелену «Lavazza Qualita Rossa 250 г» у кількості 3 пачки, вартістю за одну 221 грн, загальною вартістю 663 грн; каву мелену «Lavazza Decaffeinate 250 г» у кількості 7 пачок, вартістю за одну 358 грн 75 коп, загальною вартістю 2511 грн 25 коп. Після чого, вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним товаром направився в сторону дверей ТЦ-37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері», не розрахувавшись за вищевказаний товар, та із викраденим товаром покинув межі ТЦ-37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Метро Кеш енд Кері» матеріальну шкоду на загальну суму 3174 грн 25 коп.

Окрім цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, 01.06.2025, в період часу з 17 год 55 хв до 17 год 58 хв, перебуваючи в приміщенні ТЦ-37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері», що за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 Г, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельної зали майно, яке належить ТОВ «Метро Кеш енд Кері», а саме: каву мелену «Lavazza Qualita Rossa 250 г» у кількості 2 пачки, вартістю за одну 321 грн 33 коп, загальною вартістю 642 грн 66 коп; кава мелена «Lavazza Qualita Oro Mountain Grown 250 г» у кількості 8 пачок, вартістю однієї становить 458 грн, загальною вартістю 3 664 грн, яке заховав у власний поліетиленовий пакет. Після чого, вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для сторонніх осіб, із вищевказаним товаром направився в сторону дверей ТЦ-37 ТОВ «Метро Кеш енд Кері», не розрахувавшись за вищевказаний товар, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений та зупинений працівником охорони.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України визнає повністю, однак вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, не визнає. Зазначив, що 31.05.2025 він зайшов до ТЦ «Метро», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 Г, з метою вчинення крадіжки. Перебуваючи у торговому центрі, підійшов до стелажів з кавою, де взяв 7 пачок кави «Lavazza» (голубого кольору), які поклав у наявний у нього пакет та виніс за межі торгового залу через вхід для покупців. Викрадену каву згодом продав на ринку в районі «Підзамче» м.Львова по 80-90 гривень за одну пачку. Водночас обвинувачений зазначив, що не визнає вину у вчиненні цієї крадіжки як кримінального правопорушення, оскільки вважає свої дії дрібною крадіжкою, за яку передбачена адміністративна відповідальність, з огляду на те, що ним було викрадено лише 7 пачок кави. Щодо доказу сторони обвинувачення протоколу слідчого експерименту, під час якого він повідомив, що взяв зі стелажу 10 пачок кави «Lavazza», пояснив, що таку кількість назвав на прохання працівників поліції, які запевнили його, що за це йому «нічого не буде». Також ОСОБА_7 зазначив, що наступного дня, 01.06.2025, він повторно прийшов до ТЦ «Метро» та цього разу взяв 10 пачок кави «Lavazza», однак під час виходу з торгового центру був затриманий охоронцями, які викликали слідчо-оперативну групу. Після цього разом із працівниками поліції він був доставлений до відділу поліції в мікрорайоні Сихів, де щодо подій 31.05.2025 працівники поліції повідомили йому, що будуть оформленні матеріали за фактом вчинення дрібної крадіжки, а щодо подій 01.06.2025 матеріали за фактом замаху на крадіжку.

Обвинуваченого ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції він не прибув, клопотання про відкладення не подавав.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 повідомив суд апеляційної інстанції, що обвинувачений ОСОБА_7 йому повідомив, що перебуває в інфекційній лікарні, але та просив відкласти розгляд справи. Однак захисник повідомив, що оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого то можна продовжити розгляд без його участі, оскільки в інтереси ОСОБА_7 в суді представляє його захисник.

З такою позицією погодилися прокурори, кожен окремо.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, міркування захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, про відмову у задоволені апеляційної скарги захисника обвинуваченого та залишення без змін вирок суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінального правопорушення. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2ст.15 ч.4 ст. 185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. Крім того дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкцій статей обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є неодруженим, непрацевлаштованим, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не перебуває, перебуває на обліку КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з лютого 2024 року з приводу розладів психіки та поведінки, внаслідок вживання опіоїдів.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, зокрема за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2021 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання ОСОБА_7 зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22.06.2020 та призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 10.03.2023 умовно-достроково на 1 рік 3 дні.

Окрім цього, востаннє ОСОБА_7 відбував покарання у Державні установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 08.07.2024 відповідно до якого його було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за тим вироком та вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2024, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Окрім цього, за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.01.2024 ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за тим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2021 та визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Окрім цього, за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.04.2024 визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного тим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24.01.2024 у виді 5 років та 2 місяців позбавлення волі.

Однак ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2024 задоволено подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» та на підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 08.07.2024, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень по даній справі визнав повністю та щиро каявся у вчиненому, що і було відображено у обвинувальному акті. Проте вже під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заперечив свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, відтак прокурором ОСОБА_9 під час судового розгляду звернуто увагу на відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції не встановлено обставин, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

В суді апеляційної інстанції з`ясовано, що апеляційні вимоги, які висловив захисник в апеляційній скарзі були предметом розгляджу в суді першої інстанції, та були висловлені безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_7 і їм було надано належну правову оцінку, з врахуванням того, що під час досудового розслідування обвинувачений чітко вказав, що 31.05.2025 року ним було викрадено 10 пачок кави і на дії працівників поліції не було висловлено жодних скарг.

Крім того, як з`ясовано з матеріалів справи та уточнено в суді апеляційної інстанції, в торговому центрі перерахунок та облік товарів здійснюється щоденно в кінці робочого часу. Відтак покликання обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_7 31.05.2025 було викрадено лише 7 пачок кави і їх вартість підпадає пі адміністративне правопорушення, нічим не підтверджене ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

На переконання колегії суддів судом першої інстанції належним чином було враховано дії обвинуваченого, який на шлях виправлення ставати не бажає, неодноразово вчиняв адміністративне та кримінальне правопорушення проти власності, добре обізнаний в змінах чинного законодавства, зокрема про те, на яку суму крадіжка вважається адміністративним правопорушенням, а відтак не демонструє бажання виправитися, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Апеляційні вимоги захисника- адвокат ОСОБА_6 про можливість закриття кримінального провадження за ч.4 ст. 185 КК України та визнання за цією статтею обвинуваченого ОСОБА_7 невинуватим, так, як на думку сторони захисту, в діях обвинуваченого є ознаки адміністративного правопорушення за ст. 51 КУпАП, не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 № 2212-ІХ року) з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і на момент вчинення злочину.

Законом України від 03 березня 2022 року № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 185, 186, 187, 189, 191 КК України, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до таких змін крадіжка, вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану кваліфікується за ч.4 ст. 185 КК України, за що у санкції статті передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

На думку колегії суддів судом першої інстанції по дані справі було прийнято законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні, відповідно апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23.12.2025 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено завчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: