печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7938/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України, у вимогах якого просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 757/1387/26-к у кримінальному провадженні № 0001259.

Мотивуючи означене клопотання, адвокат вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту, оскільки арештоване майно не являється майном набутим кримінально-протиправним шляхом.

Адвокат зазначив, що вилучені грошові кошти та валюта є заощадженнями ОСОБА_4 , які в останні декілька років є пов`язані з загибеллю на війні його сина ОСОБА_5 1993 р.н. виплати, які надходять на картковий рахунок у АТ КБ «Приватбанк» по 150000 грн. щомісячно. Це підтверджується Довідкою від 09.01.2026р. №DBROT7IKHP1TEL4K по картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» за період з 31.08.2022 по 09.01.2026.

Адвокат також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

В судове засідання адвокат не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином про причини своєї неявки не повідомив, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином про причини своєї неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001259 від 18.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 303, ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 362 КК України.

03.01.2026 у період часу з 04 год. 40 хв. по 07 год. 46 хв. в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Nomi» сірого кольору з сім-картою НОМЕР_2 , мобільний телефон Redmi 5G чорного кольору, мобільний телефон IPhone 16 Pro Max в захисному чохлі, мобільний телефон, який належить ОСОБА_13 , мобільний телефон IPhone 16 Pro Max золотого кольору з сім-картою НОМЕР_3 в захисному чохлі. Вищевказані мобільні телефони поміщено до сейф-пакету «ДБР 020883»;

- IPAD Pro чорного кольору в захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_4 , ICCIP НОМЕР_5 , який поміщено до сейф-пакету «ДБР 020884»;

- грошові кошти 63 купюри номіналом по 200 євро, 20 купюр номіналом по 100 доларів, 23 купюри номіналом по 1000 грн, 3 купюри номіналом по 500 грн, 1 купюра номіналом по 200 грн, 2 купюри номіналом по 50 грн, (загальна сума: 12 600 євро, 2 000 доларів США, 24 800 гривень) поміщено до сейф-пакету «ДБР 020885».

04.01.2026 постановою слідчого вилучені у ході обшуку речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

12.01.2026 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл слідчому Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0001259 від 18.11.2024 на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_2 , та на вилучення мобільних телефонів, які належать ОСОБА_4 : «Nomi» сірого кольору з сім картою на номер НОМЕР_2 ; мобільного телефону «Redmi» 5G чорного кольору; мобільного телефону «Apple IPhone 16 Pro Max» в захисному чохлі; мобільного телефону, який належить ОСОБА_13 , 27.06.1997 р.н «Apple IPhone 16 Pro Max» золотого кольору з сім-картою НОМЕР_3 в захисному чохлі; «Apple Ipad Pro» чорного кольору в захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_4 , ICCIP НОМЕР_5 ; грошових коштів: 63 купюр номіналом по 200 євро, 20 купюр номіналом по 100 доларів, 23 купюр номіналом по 1000 грн, 3 купюр номіналом по 500 грн, 1 купюри номіналом по 200 грн., 2 купюр номіналом по 50 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 757/1387/26-к, в рамках кримінального провадження 0001259 від 18.11.2024, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, яке вилучено 03.01.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Nomi» сірого кольору з сім-картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон Redmi 5G чорного кольору, мобільний телефон IPhone 16 Pro Max в захисному чохлі, який належить ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон IPhone 16 Pro Max золотого кольору з сім-картою НОМЕР_3 в захисному чохлі, який належить ОСОБА_13 ;

- IPAD Pro чорного кольору в захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_4 , ICCIP НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ;

- грошові кошти 63 купюри номіналом по 200 євро, 20 купюр номіналом по 100 доларів, 23 купюри номіналом по 1000 грн, 3 купюри номіналом по 500 грн, 1 купюра номіналом по 200 грн, 2 купюри номіналом по 50 грн, (загальна сума: 12 600 євро, 2 000 доларів США, 24 800 гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2026, метою арешту майна, є визначеною в п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а слідчим, прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При цьому підозра ОСОБА_4 не пред`являлась, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Більше того, адвокатом надано підтвердження законності походження грошових коштів. Зазначено, що вилучені та в подальшому арештовані грошові кошти є виплатами, які пов`язані з загибеллю на війні його сина ОСОБА_5 1993 р.н., що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_2 №38 від 27.06.2022 та Довідкою від 09.01.2026 №DBROT7IKHP1TEL4K по картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» за період з 31.08.2022 по 09.01.2026.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Саме по собі винесення слідчим, прокурором постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для подальшого позбавлення власника майна вільно користуватися ним.

Слідчий, прокурор в судове засідання повторно не з`явився, доводів адвоката належним чином належним чином не спростував, власну правову позицію не виклав.

Враховуючи зазначене вище, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна ОСОБА_4 взагалі спростовується, а також слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявників належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.169, 170, 174, 309 КК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2026 у справі № 757/1387/26-к у кримінальному провадженні № 0001259, на майно, яке вилучено 03.01.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Nomi» сірого кольору з сім-картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон Redmi 5G чорного кольору, мобільний телефон IPhone 16 Pro Max в захисному чохлі, який належить ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон IPhone 16 Pro Max золотого кольору з сім-картою НОМЕР_3 в захисному чохлі, який належить ОСОБА_13 ;

- IPAD Pro чорного кольору в захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_4 , ICCIP НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 ;

- грошові кошти 63 купюри номіналом по 200 євро, 20 купюр номіналом по 100 доларів, 23 купюри номіналом по 1000 грн, 3 купюри номіналом по 500 грн, 1 купюра номіналом по 200 грн, 2 купюри номіналом по 50 грн, (загальна сума: 12 600 євро, 2 000 доларів США, 24 800 гривень)..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1