ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1131/26 Справа № 932/5845/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисника захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року у кримінальному провадженні №0000485 від 16 вересня 2022 про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 255, частиною 3 статті 27 частиною 4 статті 28 частиною 3 та 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до 22 березня 2026 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт або визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, - залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого умисних злочинів, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності вини може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, ризики на час розгляду клопотання не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати.

Судом враховано тяжкість обвинувачення, високий ступінь суспільної небезпеки, відомостей про особу обвинуваченого, тому підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу суд першої інстанції не вбачає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановивши нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, а клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, тому сторона захисту не має жодної інформації щодо мотивів оскаржуваної ухвали.

Вважає, що ухвала винесена без належного дослідження всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановивши нову, якою залишити без задоволення клопотання прокурора, застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт із використанням електронного засобу контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вважає ухвалу суду першої інстанції протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки процесуального прокурора, який скерував до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключено з групи прокурорів у даному кримінальному провадженні у зв`язку з його переведенням до іншого відділу прокуратури.

На думку ОСОБА_7 стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК та не надано доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник усно доповнив свою апеляційну скаргу, наголошуючи на протиправності мотивів суду першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу стосовно його підзахисного та постановленні судового рішення. Вважає, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК, та ту обставину, що ризики не зменшилися.

Захисник наголосив на тривалому утриманні обвинуваченого під вартою, стверджує, що зі спливом такого часу ризики значно зменшилися. На його думку, перебування обвинуваченого поза межами слідчого ізолятора значно пришвидшить розгляд кримінального провадження.

Прокурор у судовому засідання просив відмовити у задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та свого захиника, просив їх задовольнити з підстав викладених у ній.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст.255, ч. 3 ст.27 ч. 4 ст.28 ч. 3, 4 ст. 190 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває вже на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК правильно врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , які відповідно до ст. 12 КК України за ч. 3, 4 ст. 190 КК відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів відповідно, а за ч. 2 ст. 255 КК відноситься до категорії особливо тяжких злочині та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду, що ОСОБА_7 усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме переховування від суду.

Разом з цим, суд першої інстанції вірно враховуючи серйозність пред`явленого йому обвинувачення та стадію судового провадження, коли судом розпочато дослідження доказів, потерпілі та свідки сторони обвинувачення не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, що ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілих.

Апеляційний суд наголошує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Також, судом першої інстанції враховано характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Апеляційний суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Вищевикладеним спростовуються твердження обвинуваченого та його захисника про недоведеність прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Переглядаючи матеріали контрольного провадження, суд апеляційної інстанції враховує строк судового розгляду та строк перебування обвинуваченого під вартою, при цьому зазначає наступне.

За змістом ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Апеляційний суд враховує і положення ст. 28 КПК та зважає на тривалість досудового розслідування та судового розгляду, які, на переконання колегії суддів, не є надмірними, з огляду на складність кримінального провадження, обсяг обвинувачення та великою кількістю доказів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Отже, для запобігання встановленим вище ризиків, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення проведення судового розгляду у розумні строки, суд апеляційний інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим.

Разом з цим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині неможливості здійснення розгляду кримінального провадження, оскільки прокурор, який здійснював процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , переведений до іншого відділу органу прокуратури виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 37 КПК якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду справи перевірено повноваження прокурора ОСОБА_8 , який який надав постанову про визначення групи прокурорів та з 09.02.2026 здійснює повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на... ухвали суду... про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За результатами апеляційного провадження, в межах доводів апеляційної скарги та в межах повноважень суду апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження, апеляційний суд не встановив підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін. Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч. 3 ст. 27 ч.4 ст.28 ч. 3, 4 ст. 190 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4