Справа № 346/480/18
Провадження № 1-кп/346/51/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

представника особи, яка вважає себе

власником майна, адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання особи, яка вважає себе власником майна, ОСОБА_11 , яке (клопотання) подано в її інтересах адвокатом ОСОБА_10 , про скасування арешту майна,

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2015 року за № 0000454, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, із професійно-технічною освітою, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 року адвокат ОСОБА_10 подала клопотання про часткове скасування арешту майна, в якому (клопотанні) просить скасувати арешт майна, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2016 року на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер в м. Коломия Івано-Франківської області 16.08.2021 року

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_10 вказала наступне.

Зазначена квартира належала батьку заявниці ОСОБА_11 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженцю с.Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області.

Однак, вказаною ухвалою слідчого судді, постановленою в межах даного кримінального провадження, накладено арешт на цю квартиру, як на майно особи, яка не є підозрюваною та не має взагалі жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Так, на виконанні у Коломийському відділі державної виконавчої служби Коломийського району Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 52628525 відкрите на підставі вказаної ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , а саме на вищевказану квартиру. Отже, цією ухвалою накладено арешт на майно підозрюваного (на той час), а не ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначена квартира ніколи не належала обвинуваченому, а його та батька ОСОБА_11 прізвище, ім`я та по батькові співпали, через що арешт на вказану квартиру накладено випадково.

У зв`язку із даним арештом державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області ОСОБА_12 13.11.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В підготовчому судовому засіданні 25.02.2026 року адвокат ОСОБА_10 просила задовольнити вище вказане клопотання з викладених у ньому мотивів.

Прокурор, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , та представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні 25.02.2026 року проти задоволення вказаного клопотання не заперечували.

Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в підготовче судове засідання не з`явилися, про місце та час підготовчого судового провадження повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань не подали.

Вивчивши вказане клопотання, заслухавши вказаних учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді даного суду від 14.09.2016 року накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 (том 16, а. п. 50, 51).

Відповідно до даних свідоцтва про народження серії « НОМЕР_3 » № НОМЕР_4 (актовий запис № 46 від 27.12.1975 року), виданого Середньоберезівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області того ж дня, батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано ОСОБА_4 (том 16, а. п. 47).

Відповідно до даних виписки № 82356, наданої ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Івано-Франківської обласної ради 09.10.2024 року, ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_3 , на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_2 (том 16, а. п. 44, 48).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії « НОМЕР_5 (актовий запис № 1258 від 17.08.2021 року), виданого Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) того ж дня, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Коломиї Івано-Франківської області (том 16, а. п. 49).

Згідно з даними відповіді вказаного відділу державної виконавчої служби № 25.7-14/12/944 від 25.11.2025 року, на виконанні у цьому відділі перебувало виконавче провадження № 52628525, відкрите на підставі вказаної ухвали слідчого судді від 14.09.2016 року, якою накладено арешт на майно підозрюваного (на той час) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , а саме на вказану квартиру (том 16, а. п. 53).

Відповідно до змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної вказаною державним нотаріусом 13.11.2025 року, ОСОБА_11 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на вказану квартиру у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту майна спадкодавця (том 16, а. п. 52).

Відповідно до ч.3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання: 1) законність втручання; 2) легітимна мета; 3) пропорційність між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі «Раймондо проти Італії» («Raimondo v. Italy», рішення 24.01.1994 р.) заявник скаржився на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Як передбачено ч.1 ст. 131 цього Кодексу заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 цього Кодексу арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що вищевказана квартира на праві спільної часткової власності належала батьку заявниці ОСОБА_11 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженцю с. Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спадкоємцем якого є заявниця як дочка.

В той же час, обвинуваченим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 .

Тому є обґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_10 щодо того, що зазначений арешт майна порушує право ОСОБА_11 на спадкування зазначеної квартири та накладений помилково, внаслідок випадкового збігу прізвища, імені та по батькові підозрюваного (станом на 14.09.2016 року) та власника вказаної квартири.

Отже, суд вважає наявними підстави для скасування арешту на зазначену квартиру.

На підставі викладеного, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 41 Конституції України, керуючись статтями 100, 170, 174 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2016 року (справа №346/4832/16-к, провадження №1-кс/346/1178/16) на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02.03.2026 року о 14 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1