Справа № 507/504/26
Провадження № 1-кп/507/28/2026
Номер рядка звіту 287
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 рокуселище Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні приміщенні суду в селищі Любашівка Подільского району Одеської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 28.02.2026 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Криуляни Республіки Молдова, українця, громадянина України, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

про обвинувачення у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин:

Відповідно до статті 65 Конституції України, статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Згідно статті 34 цього закону, персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

На загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час. (стаття 35 Закону).

Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від ЗО грудня 2022 року №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.

Військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (п. 16 Порядку).

Відповідно до пункту 16 вказаного Порядку персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально- якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.

Так, 26 лютого 2026 року, близько 12.30 години, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено повістку та попередження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у термін до 09:00 години 27.02.2026. для уточнення облікових даних, проходження медичної комісії, визначення ступеню придатності до військової служби та постановки його на військовий облік.

Цього ж дня, ОСОБА_3 письмово попереджено про те, що у разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у термін до 27.02.2026, працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 будуть звертатись до органів Національної поліції України, щодо притягнення його до кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_3 особисто ознайомився із змістом врученого йому попередження, підписаного начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 про необхідність прибуття 27.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та поставив свій підпис про ознайомлення. Після чого уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 було запропоновано добровільно пройти обстеження та медичний огляд військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби, на що ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, після чого даний факт відмови працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 26.02.2026 року було зафіксовано за допомогою технічних засобів та проведена безперервна відеозйомка, а також складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 26.02.2026 року, з яким ОСОБА_5 ознайомився та засвідчив цей факт особистим підписом.

Надалі, 27 лютого 2026 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , повторно намагалися вручити останньому повістку про виклик на 27.02.2026 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , але від отримання та підписання чергової повістки ОСОБА_3 повторно відмовився, після чого даний факт повторної відмови працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було зафіксовано за допомогою технічних засобів та проведена безперервна відеозйомка, а також вдруге складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 27.02.2026, з яким ОСОБА_3 ознайомився та засвідчив цей факт особистим підписом.

Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних сил України, ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, будучи особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не прибув у встановлений строк до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та про причини своєї неявки не повідомив.

Тим самим, ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, ухилився від військового обліку після попередження, зробленого керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 337 КК України - ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника, в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали обвинувального акту та зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.337 КК України, а саме: ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, раніше не судимий, має постійне місце проживання на території України, за місцем проживання характеризується позитивно, працює по найму, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, проживає із співмешканкою, має на утриманні неповнолітню дитину, а також суд враховує пом`якшуючу вину обставину та відсутність обтяжуючих обставин. Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд згідно ст.66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не працює, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини ч.1 статті 337 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів, що становить 6800 гривень. Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 337 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів, що становить 6800 гривень.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області через Любашівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1