КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

власника майна: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000918 від 28 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 209, частиною четвертою статті 246, частиною другою статті 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року поновлено процесуальний строк для подачі клопотання про накладення арешту на майно.

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 29 вересня 2025 року під час проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером: :07:000:0017, площею 1,7139 га, Житомирська область, Коростенський район, с. Березівка, майно, а саме на:

1) бензопилу без ідентифікуючих ознак, яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717750;

2) бензопилу марки «STHIL», яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717749;

3) 50 паперових пакувань із наявними написами ТОВ «ТВК Юміпак», полімерна обгортка із написом «ФОП Голобородько» та наліпкою ТТН «Нова Пошта» - 57230001, що упаковано до сейф-пакунку № PSP4146501;

4) 510 одиниць мішків із вмістом обвугленої деревини (деревного вугілля);

5) металеві цистерни для виробництва деревного вугілля в кількості 10 шт., в яких знаходилась обвуглена деревина, що знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами :07:000:0017 та :07:000:0150, які були виявлені під час обшуку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою власник майна ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що 6 ємностей (бочки), які були виявлені під час проведення обшуку, є в його особистій власності, з них придатні до використання лише чотири, одна найбільша ємність є у власності СФГ Берізка, яка використовувалася орієнтовно пару разів на рік для просушки власної деревини, три непрацюючі ємності (бочки) є у власності ФОП ОСОБА_8 та передані ОСОБА_7 на праві тимчасового відповідального зберігання з 2021 року.

Вказує, що з метою сплати та погашення існуючих податків та зборів він здійснював непостійну тимчасову господарську діяльність по просушці деревини, випалу деревного вугілля та іншої продукції, яка з цього виходить, виключно з власної деревини.

Також зазначає, що з метою ефективного та раціонального використання власної землі ОСОБА_7 час від часу здійснює розліснення самосійної деревини та використовує її деколи у господарській діяльності для просушки дров та виготовлення деревного вугілля, ця господарська діяльність не є постійною, а тимчасовою.

Звертає увагу на те, що під час обшуку працювала лише одна ємність (бочка), інші перебували не в робочому стані.

На переконання скаржника, вилучення майна під час обшуку слідчими було здійснено без достатніх доказів та всупереч кримінального законодавства, а визнання вилученого майна речовими доказами по справі не відповідає кримінальній кваліфікації.

Також зауважує, що його, як власника майна, не запросили 03 жовтня 2025 року на розгляд справи, чим було порушено права на процесуальний захист його прав та доведення істини під час судового розгляду.

Окрім того, вказує, що з копії протоколу обшуку встановлено, що датою його проведення є 29 вересня 2025 року, однак всупереч положенням частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна було подано 03 жовтня 2025 року, тобто поза межами встановленого граничного строку, який поновленню не підлягає та після сплину якого майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скаргу задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000918 від 28 березня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 209, частиною четвертою статті 246, частиною другою статті 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що під час досудового розслідування встановлено, що група осіб за попередньою змовою, у складі суб`єктів господарської діяльності - ФОПів та інших на території лісництва ДП «Словечанський лісгосп» та ДП «Олевський лісгосп» АПК Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради, за сприяння службових осіб вказаного вище підприємства, які користуючись службовим становищем, явно виходячи за межі наданих їм повноважень, умисно занижують класність та об`єм деревини під час рубок догляду та головного користування на користь суб`єктів господарської діяльності шляхом внесення недостовірних відомостей до лісовпорядної та службової документації, а також, взагалі без дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка), здійснюють незаконну порубку дерев та чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях з подальшим їх незаконним перевезенням, зберіганням та збутом незаконно зрубаних дерев та чагарників, що спричинило тяжкі наслідки. В подальшому вказані особи, шляхом підроблення офіційних документів про походження лісо та пиломатеріаів, легалізують грошові кошти за незаконну діяльність у рухоме та нерухоме майно.

В ході отримання матеріалів виконаного доручення оперативним підрозділом встановлено, що суб`єкти господарювання задіяні у лісозаготівлі на території Житомирської області за попередньою змовою, здійснюються незаконну порубку дерев та чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях з подальшим перевезенням, зберіганням та збутом незаконно зрубаних дерев та чагарників у вигляді виготовленого з них деревного вугілля, що спричинило тяжкі наслідки та у подальшому легалізують грошові кошти за незаконну діяльність у рухоме та нерухоме майно.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється керівником та засновником ТОВ «АВМ ГІДРОТЕХПРОМ» (), вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, ТОВ «БК`ТРУД» ), вид діяльності - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах та засновником ТОВ «ТПК РОСУКРГРАНІТ» (), вид діяльності - добування декоративного та будівельного каменю, на земельній ділянці державної форми власності, призначеній для ведення фермерського господарства налагодив нелегальний бізнес з виготовлення, зберігання та реалізації деревного вугілля з незаконно порубаної деревини.

Встановлено, що ОСОБА_9 , всупереч вимогам законодавства, встановив на вказаній земельній ділянці з кадастровим номером :07:000:0150 площею 17,477 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, 25 металевих цистерн для виробництва деревного вугілля.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_9 використовує земельну ділянку з кадастровим номером: :07:000:0017, площею 1,7139 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, де розмістив печі для виробництва деревного вугілля, яка належить на праві власності ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_9 всупереч вимогам законодавства встановив на вказаній земельній ділянці 10 металевих цистерн для виробництва деревного вугілля, так званих «бочок».

Зазначеними діями спричинив виведення земель із сільськогосподарського обороту, забруднення землі та атмосферного повітря шкідливими речовинами, що створило небезпеку для довкілля.

Факти протиправної діяльності ОСОБА_9 підтверджуються матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, а саме допитами свідків, рапортами оперативних працівників та іншими матеріалами у своїй сукупності.

29 вересня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Київ проведено обшук земельної ділянки з кадастровим номером: :07:000:0017, площею 1,7139 га, в ході проведення якого виявлено 9 (дев`ять) металевих цистерн для виробництва деревного вугілля, невстановленого об`єму висотою приблизно 4 м та довжиною 3-3,5 м та 1 (одну) металеву цистерну для виробництва деревного вугілля, яка знаходиться на загальнодоступному місці між земельними ділянками з кадастровим номером :07:000:0017 та :07:000:0150. Деякі металеві цистерни для виробництва деревного вугілля перебували в роботі та спеціалістами екологами здійснювались заміри викидів газоаналізатором ОКСИ 5М-5НД (заводський №61350, свідоцтво про повірку 84694/10 від 11.08.2025), а саме вимірювання оксидів та діоксидів, оксидів вуглецю та діоксиду сірки, про що складено відповідний Акт відбору проб організованих викидів стаціонарних джерел №3-05/1 від 29 вересня 2025 року. Окрім цього, із земельної ділянки було здійснено 5 точкових (одна об`єднана) проб ґрунту, які поміщено до спец. пакету №PSP4146503, та контрольна проба, яка поміщена до спец. пакету № PSP4146502, про що складено АКТ відбору проб ґрунтів.

Окрім цього в ході обшуку вилучено:

1) Бензопилу без ідентифікуючих ознак, яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717750;

2) Бензопилу марки «STHIL», яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717749;

3) На вільнодоступному місці між земельними ділянками із кадастровими номерами :07:000:0017 та :07:000:0150 є надвірні приміщення, де виявлено дві камери відеоспостереження, де при демонтуванні виявлено та вилучено флеш-накопичувач марки «Apacer» об`ємом 32 ГБ, та сім-карту мобільного оператора, які поміщено до сейф-пакунку №CRI1073673;

4) 50 паперових пакувань із наявними написами ТОВ «ТВК Юміпак», полімерна обгортка із написом «ФОП Голобородько» та наліпкою ТТН «Нова Пошта» - 57230001, що упаковано до сейф-пакунку № PSP4146501.

5) 510 одиниць мішків із вмістом деревини вугільної, яка вилучена та поміщена на відповідальне зберігання до Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» Коростенське надлісництво Станційний нижній склад. Адреса: Коростенський район, с. Станційне, вул. Заводська 36.

Також опломбовано стяжками цистерни №2, №3, №6, №8, №9, №10, стяжками: В709832, В709833, В717741, В708644, В717748, В717747. Цистерни №1, №4, №5, №7 не вдалось можливим опломбувати.

30 вересня 2025 року вказаний вище речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

03 жовтня 2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000918 від 28 березня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 209, частиною четвертою статті 246, частиною другою статті 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року поновлено процесуальний строк для подачі клопотання про накладення арешту на майно.

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 29 вересня 2025 року під час проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером: :07:000:0017, площею 1,7139 га, Житомирська область, Коростенський район, с. Березівка, майно, а саме на:

1) бензопилу без ідентифікуючих ознак, яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717750;

2) бензопилу марки «STHIL», яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717749;

3) 50 паперових пакувань із наявними написами ТОВ «ТВК Юміпак», полімерна обгортка із написом «ФОП Голобородько» та наліпкою ТТН «Нова Пошта» - 57230001, що упаковано до сейф-пакунку № PSP4146501;

4) 510 одиниць мішків із вмістом обвугленої деревини (деревного вугілля);

5) металеві цистерни для виробництва деревного вугілля в кількості 10 шт., в яких знаходилась обвуглена деревина, що знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами :07:000:0017 та :07:000:0150, які були виявлені під час обшуку.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: бензопила без ідентифікуючих ознак, яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717750; бензопила марки «STHIL», яку поміщено до полімерного мішка, горловина якого стягнута стяжкою з №В717749; 50 паперових пакувань із наявними написами ТОВ «ТВК Юміпак», полімерна обгортка із написом «ФОП Голобородько» та наліпкою ТТН «Нова Пошта» - 57230001, що упаковано до сейф-пакунку № PSP4146501; 510 одиниць мішків із вмістом обвугленої деревини (деревного вугілля); металеві цистерни для виробництва деревного вугілля в кількості 10 шт., в яких знаходилась обвуглена деревина, що знаходяться на земельних ділянках із кадастровими номерами :07:000:0017 та :07:000:0150, виявлені та вилучені 29 вересня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Київ під час проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером: :07:000:0017, площею 1,7139 га, з тих підстав, що вилучене майно має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, посилання апелянта на те, що 6 ємностей (бочки), які були виявлені під час проведення обшуку, є в його особистій власності, з них придатні до використання лише чотири, одна найбільша ємність є у власності СФГ Берізка, яка використовувалася орієнтовно пару разів на рік для просушки власної деревини, три непрацюючі ємності (бочки) є у власності ФОП ОСОБА_8 та передані ОСОБА_7 на праві тимчасового відповідального зберігання з 2021 року; з метою сплати та погашення існуючих податків та зборів він здійснював непостійну тимчасову господарську діяльність по просушці деревини, випалу деревного вугілля та іншої продукції, яка з цього виходить, виключно з власної деревини; з метою ефективного та раціонального використання власної землі ОСОБА_7 час від часу здійснює розліснення самосійної деревини та використовує її деколи у господарській діяльності для просушки дров та виготовлення деревного вугілля, ця господарська діяльність не є постійною, а тимчасовою; під час обшуку працювала лише одна ємність (бочка), інші перебували не в робочому стані, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, не спростовують висновків слідчого судді про наявність у даному кримінальному провадженні визначених законом підстав для накладення арешту на вказане майно, клопотання прокурора та ухвала слідчого судді містять вказівки на правові підставі, зазначені у статтях 171, 173 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, а саме з метою збереження речових доказів.

Доводи скаржника про те, що вилучення майна під час обшуку слідчими було здійснено без достатніх доказів та всупереч кримінального законодавства, а визнання вилученого майна речовими доказами по справі не відповідає кримінальній кваліфікації, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені предмети та речі мають значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

При цьому, вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000918 від 28 березня 2025 рокутриває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

До того ж, такий запобіжний захід як арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження та матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Аргументи скаржника щодо порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна є безпідставними, оскільки прокурором при зверненні з клопотанням про арешт майна було порушено питання про поновлення процесуального строку для подачі такого клопотання, наведено відповідні обставини та їх обґрунтування на підтвердження поважності причин пропуску строку подання даного клопотання, які проаналізовані та взяті слідчим суддею до уваги, у зв`язку з чим слідчим суддею строк на подання вказаного клопотання поновлено.

Окрім того, на переконання колегії суддів, недотримання органом досудового розслідування визначеного частиною п`ятою статті 171 КПК України строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а також розгляд слідчим суддею вказаного клопотання на третій день, саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Доводи представника про те, що його, як власника майна, не запросили 03 жовтня 2025 року на розгляд справи, чим було порушено права на процесуальний захист його прав та доведення істини під час судового розгляду, також не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

При цьому, права власника майна відновлені під час апеляційного розгляду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4