Справа № 196/225/26
№ провадження 1-кп/196/36/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000078, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, яка працює у ФОП ОСОБА_6 в магазині побутової техніки «Tehnomix» на посаді сервісного адміністратора, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) за таких обставин:

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.

Встановлено, що ОСОБА_4 у відповідності до розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації №234-р від 17.05.2008 отримала безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2,00 га якій був присвоєний кадастровий номер :01:002:0202 для ведення особистого селянського господарства на території Цибульківської сільської ради Царичанського району (на даний час: Могилівська об`єднана територіальна громада Дніпровського району) та на підставі якого Царичанським районним відділом земельних ресурсів останній видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №135832 від 05.06.2008, який зареєстровано в Книзі записів реєстації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 69.

У подальшому, відомості про право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:002:0202 внесені державним реєстратором Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56947607 від 05.03.2021.

28.07.2019 ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном (земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства) шляхом обману, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. ст. 116, 121 Земельного кодексу України, де зазначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - 1 раз не більше 2 гектар, та вже скориставшись вказаним своїм правом у 2008 році, подала заяву до Царичанської селищної ради Царичанського району (на даний час Дніпровський район) Дніпропетровської області про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер :01:001:0295, при цьому не повідомивши Царичанську селищну раду про використане нею право на безоплатну передачу їй земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 отримала рішення Царичанської селищної ради № 2414-67/УІІ від 11.08.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Царичанської селищної ради кадастровий номер :01:001:0295 та в подальшому замовила та ТОВ "Теразем" їй було виготовлено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність.

Далі, ОСОБА_4 , діючи з єдиним продовжуваним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів 05.01.2021 звернулася до Царичанської селищної ради Царичанського району (на даний час Дніпровський район) Дніпропетровської області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0295, у власність для ведення особистого селянського господарства та отримала рішення сесії Царичанської селищної ради № 389-4/VІІІ від 10.02.2021 про затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0295 у власність.

Після цього, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу спрямованого на заволодіння майна (земельної ділянки) шляхом обману, звернулася з відповідними документами до реєстраційної служби виконавчого комітету Царичанської селищної ради для реєстрації права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0295, що розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району (на даний час Дніпровський район) Дніпропетровської області.

Право власності за ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку зареєстровано 23.04.2021, про що відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №57909593.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно, всупереч принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст.14 Конституції України та ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу України, будучи особою, яка використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання з кадастровим номером :01:002:0202, умисно приховала даний факт, внаслідок чого незаконно повторно отримала у власність земельну ділянку площею 2 га за кадастровим номером :01:001:0295, вартістю 21 749,00 грн., яка незаконно вибула із власності Царичанської територіальної громади та є об`єктом прав власності Українського народу відповідно до ст.13, 14 Конституції України.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_4 спричинила Царичанській селищній раді () шкоду в сумі 21 749,00 грн.

02 березня 2026 року у підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Також пояснила, що їй зрозуміло суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою. Згодна на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню, зазначив, що наявні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Представник потерпілого Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області - ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку прокурора та не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Пункт 2 ч.3 ст. 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України,якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Згідно п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК України.

У постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року (справа №345/2618/16-к) зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності. Суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк, та яке згідно ч.2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено 23.04.2021 р.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України минуло понад три роки, до закінчення строку давності нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не вчинила, від досудового розслідування та суду не ухилялася, перебіг строків давності у справі не переривався та не зупинявся, а тому у відповідності до ст. 49 КК України обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Суд переконався, що ОСОБА_4 правильно розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності і правові наслідки такого звільнення з вказаної підстави та надала суду згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов по справі не заявлений.

По справі наявні процесуальні витрати у сумі 28 524,80 грн., понесені при проведенні в ході досудового розслідування по справі судової оціночно-земельної експертизи.

Відповідно до правового висновку ОП ККС ВС від 12.09.2022 р. у справі №203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати на проведення експертизислід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Виходячи з вищевикладеного,

керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.285, ч.4 ст. 286, 314, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України, - закрити у зв`язку із звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, понесені при проведенні судової оціночно-земельної експертизи у сумі 28 524,80 грн., віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1