ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1229/26 Справа № 191/1444/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000187 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, в мотивувальній частині вироку зазначити обставини, що пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочину та надання допомоги Збройним Силам України, призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинуваченому ОСОБА_8 можливо призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки він вчинив нетяжкий необережний злочин, не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні непрацездатну дружину, яка потребує постійного догляду, допомагає Збройним Силам України.

Стверджує, що потерпілий, ухиляючись від спілкування з обвинуваченим, фактично відмовився від відшкодування завданих йому збитків.

Також судом не враховано те, що обвинувачений не намагався втекти з місця події.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не визнав обставиною, що пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки вже на наступний день після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений повністю визнав свою вину.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 10.02.2025 року о 00.02 годині рухався по автошляху зі сполученням м.Синельникове-м.Дніпро, який пролягає в межах Синельниківського району Дніпропетровської області.

10.02.2025 року о 00.07 годині ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_1 , продовжуючи рух по автошляху зі сполученням м.Синельникове-м.Дніпро, зі сторони міста Синельникове в напрямку с.Георгіївка Синельниківського району, де не доїжджаючи до населеного пункту с.Георгіївка Синельниківського району, проявляючи кримінально-протиправну самовпевненість, крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись по вказаному автошляху, повинен був здійснювати рух з такою швидкістю, щоб мати змогу зупинити автомобіль у межах видимості дороги, з моменту ж появи об`єктивної можливості виявити, що дорога змінює напрямок руху праворуч, повинен був негайно знизити швидкість руху автомобіля з тією метою, щоб безпечно виконати маневр повороту праворуч або зупинити автомобіль до місця виїзду за межі проїзної частини дороги, тобто водій ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п.12.6г) та п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, допустив виїзд за межі проїзної частини зустрічної смуги з подальшим наїздом на нерухому перешкоду «дерево».

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером і в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Водій ОСОБА_8 , керуючи легковим автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_1 , повинен був діяти у відповідності з вимог п. 12.6г) та п.12.3 ПДР України, в яких вказано:

- п.12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.6 ґ). -Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.61, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

У даній дорожній обстановці дії водія легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.6г) та п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання ОСОБА_8 , а саме, що він вчинив нетяжкий необережний злочин, не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, оскільки судом ОСОБА_8 призначено мінімальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Посилання захисника на те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки вже на наступний день після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений повністю визнав свою вину, - є безпідставним, оскільки така обставина не встановлена судом під час судового розгляду кримінального провадження та відсутня в обвинувальному акті (а.п.4 т.1).

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин провадження. При цьому сприяння у розкритті злочину враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, тільки у тому випадку, коли надана винною особою інформація та інші докази мали значення для встановлення істини у справі.

Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо активного сприяння ОСОБА_8 розкриттю злочину.

Доводи захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні непрацездатну дружину, яка потребує постійного догляду, допомагає Збройним Силам України, не намагався втекти з місця події, а також, що потерпілий, ухиляючись від спілкування з обвинуваченим, фактично відмовився від відшкодування завданих йому збитків, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи обставини справи, а саме того, що ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи необхідність суворо дотримуватися ПДР під час керування джерелом підвищеної небезпеки, здійснюючи рух в стані алкогольного сп`яніння та з перевищенням швидкості, відверто ігноруючи те, що своїми діями він ставить під загрозу життя та здоров`я інших осіб, проявив неуважність та надмірну недбалість, та допустив виїзд за межі проїзної частини зустрічної смуги з подальшим наїздом на нерухому перешкоду «дерево», що в сукупності призвело до отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчинення діяння та неможливість застосування ст. 69 КК України.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, захисником не наведено, а тому підстави для застосування до ОСОБА_8 ст. 69 КК України відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4