Справа №751/4632/26
Провадження №1-кс/751/1587/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,

слідчої у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 12 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, українки, громадянки України, студентки Житомирського фахового коледжу, офіційно не працевлаштованої, проживаючої однією сім`єю без укладення шлюбу з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

частинами 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України, терміном на 60 діб без визначення розміру застави.

Із клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000669 від 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3

ст. 307 КК України.

Як зазначає слідча у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня місяця 2025 року, виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, наркотичних засобів через так звані «телеграм-канали» та чат-боти в месенджері «Тelegram» шляхом «закладок» (спеціально обладнаних схованок, в яких розміщується наркотичний засіб або психотропна речовина у відповідному пакуванні певної ваги), а також шляхом незаконного пересилання таких речовин службами кур`єрської доставки. Для здійснення своєї злочинної діяльності у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 жовтня 2025 року, ОСОБА_9 залучив ОСОБА_5 .

Так, маючи прямий умисел на збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 жовтня 2025 року, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та спосіб, придбали у невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в особливо великих розмірах, яку перемістили до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де за попередньою змовою з ОСОБА_9 продовжили незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

29 жовтня 2025 року у період часу з 23 годин 22 хвилин по 23 години

47 хвилин під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи у приміщенні квартири за адресою:

АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено зразок кристалоподібної речовини, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 59,558 грама, що є особливо великим розміром, яку ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 незаконно придбали та зберігали з метою подальшого збуту.

Продовжуючи спільну злочинну діяльність, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24 листопада 2025 року, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та спосіб, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку перемістили до приміщення квартири

АДРЕСА_4 , де спільно з ОСОБА_9 здійснили фасування такої речовини та продовжили незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

24 листопада 2025 року ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, виїхали до м. Біла Церква Київської області, де у лісовому масиві поряд з вул. Полковника Коновальця здійснили розкладання «прихованих закладок» з особливо небезпечною психотропною речовиною між деревами та кущами, прикопавши у землі особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) з метою подальшого збуту, та сфотографуваши місце з визначенням географічних координат.

28 лютого 2026 року у період часу з 12 години 05 хвилини по 12 годину 20 хвилин в ході огляду місця події, а саме поблизу буд. № 27 по

вул. Полковника Коновальця у м. Біла Церква Київської області у ОСОБА_10 , який був залучений для проведення оперативної закупки психотропних речовин, вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,6543 грама, яку він придбав у телеграм-каналі «TuslaKing» за 750 гривень. Дану особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 збула шляхом залишення «прихованої закладки» у ґрунті.

В обґрунтування клопотання слідча указує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, санкція яких не є альтернативною та передбачає лише покарання у вигляді позбавлення волі, офіційно не працевлаштована та не має постійного джерела прибутку. На даний час існує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідча вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, контролю за місцем перебування підозрюваної, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити і спотворити предмети та документи, які були предметом злочину і місце знаходження яких на даний час не встановлено, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити злочинну діяльність, необхідно застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначенням розміру застави.

У судовому засіданні слідча та прокурор висловили доводи на підтримання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на обставини, викладені у клопотанні, і на матеріали, які були долучені до клопотання, та просили його задовольнити. Указали на обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважали, що на даній стадії розслідування цілодобовий домашній арешт буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної. Захисник зазначив, що на дані стадії кримінального провадження обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , стороною захисту не оспорюються. Щодо заявлених у клопотанні ризиків зазначив, що вони ґрунтуються на припущеннях органу досудового слідства, не підтверджені доказами, вказав, що ОСОБА_5 , визнає вину, має постійне місце проживання, навчається, раніше не судима. Підозрювана ОСОБА_5 підтримала таку позицію свого захисника. Зазначила, що займатися забороненими речовинами їй запропонувала її подружка ОСОБА_11 . Вказані речовини десь брав ОСОБА_12 , який є хлопцем ОСОБА_13 . Вона допомагала їм фасувати та запаковувати вказані речовини. Закладки вона особисто не робила, була поруч з ОСОБА_14 , коли той робив закладки. Також зазначила, що ОСОБА_12 і ОСОБА_11 користувалися її мобільним телефоном та банківською карткою. Свій вчинок усвідомлює, пішла на таке, оскільки було дуже скрутне матеріальне становище.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до такого висновку.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000669 від 12 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України.

01 травня 2026 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень слідчий суддя приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії», де високий суд зазначив, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» та «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у зібраних органом досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказах, у тому числі: - протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 09 грудня 2025 року; - протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 09 грудня 2025 року;

- протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою виявлення та вилучення зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 09 грудня 2025 року; - висновку експерта № СЕ-19/125-26/381-НЗПРАП від 12 січня 2026 року; - протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 13 лютого 2026 року; - протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 28 лютого 2026 року; - протоколі огляду місця події від 28 лютого 2026 року; - висновку експерта № СЕ-19/125-26/2540-НЗПРАП від 06 березня 2026 року; - протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 28 лютого 2026 року.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена

ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, є особливо тяжким злочином, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу останньої, її вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, на дані про особу підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя вважає, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищує суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції», «Маріянчук та інші проти України».

Протипоказань для утримання ОСОБА_5 за станом здоров`я під вартою за матеріалами провадження не встановлено та стороною захисту таких даних не надано.

Крім того, варто зазначити, що застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, а також покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «W проти Швейцарії» та «Мангурас проти Іспанії», де високий суд зазначив, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, матеріальне становище ОСОБА_5 , дані про її особу, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених

ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Доведеність винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 181-186,

193-197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000669 від 12 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 01 липня 2026 року включно, з подальшим її утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень, яка може бути внесена як підозрюваною, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на депозитний рахунок (одержувач: ТУ ДСАУ у Чернігівській області; ; банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ; розрахунковий рахунок UA0005960).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі, протягом її дії.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, негайно звільнити підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану

ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

-прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у визначений ними час;

-не відлучатися із м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні з приводу обставин даного кримінального провадження, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

-здати на зберігання, у разі наявності, до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності, здати на зберігання органу, який їх видав.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 01 липня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1