Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/188/26 Головуючий у суді І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.194 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 наухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2026, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, має повну загальну середню освіту, перебуває в зареєстрованому шлюбі, не маючого осіб на утриманні, пенсіонера, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимостей,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, строком до 08.05.2026 включно, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , за погодження прокурором - начальником Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_11 звернулась до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2026 за № 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У межах досудового розслідування встановлено, що 11.03.2026 близько 18 год. 30 хв. гр. ОСОБА_8 , проходячи по вулиці Берегова поряд із домоволодінням за №16 в с. Червоне Озеро, Долинської ТГ, Кропивницького району, Кіровоградської області, помітив транспортний засіб білого кольору марки «ВАЗ» модель 21061 д.н.з. НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_12 .

Перебуваючи у вказаному місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на знищення та пошкодження вказаного транспортного засобу, шляхом підпалу.

Реалізовуючи свій прямий умисел, направлений на умисне знищення та пошкодження чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, розраховуючи на те, що за ним ніхто не спостерігає та здійсненню його наміру ніхто не перешкодить, маючи при собі заздалегідь підготовлені предмети для розповсюдження вогню, підійшов до транспортного засобу білого кольору марки «ВАЗ» моделі 21061 д.н.з. НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_12 , що був припаркований поруч із домоволодінням за АДРЕСА_2 , та відчинивши двері автомобіля, які не були замкнені, облив легкозаймистою речовиною салон вищевказаного автомобіля та заздалегідь підготовленим предметом для розповсюдження вогню здійснив підпал вказаного авто.

Усвідомлюючи, що полум`я в салоні автомобіля розгорілося та впевнившись, що його умисел на знищення майна ОСОБА_12 здійснено, останній покинув місце вчинення злочину.

За даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 було затримано 11.03.2026 о 22.53 год. відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

12.03.2026 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні умисного знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2026 задоволено частково вказане клопотання.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2026 за № 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на період з 13.03.2026 по 08.05.2026 включно.

Звільнено ОСОБА_8 з-під варти у залі суду.

Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків участі у слідчих діях чи судових засіданнях;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні, крім участі у процесуальних діях;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Роз`яснено ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися за місцем його проживання та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, що підтверджується доданими до матеріалів клопотання доказами.

Також наявні ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час ОСОБА_8 одружений, осіб на утриманні не має, є особою з інвалідністю ІІІ групи, проживає за місцем реєстрації разом з дружиною.

Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арештую

В апеляційній скарзіпрокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого суддів,та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, відповідно до чинного законодавства передбачено покарання у вигляді позбавлення волі! на строк від трьох до десяти років. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі направлення обвинувального акту до суду та доведення його вини, останній може намагатися уникнути кримінальної відповідальності, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний може змінити місце свого проживання без повідомлення органу досудового розслідування, залишити територію населеного пункту чи виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на даний час1 не підконтрольні Україні території. Крім того ОСОБА_8 являється особою похилого віку, що відповідно до чинного законодавства України надає йому можливість безперешкодно перетинати державний кордон України та виїжджати за межі країни.

Також, ОСОБА_8 з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у провадженні і дають свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, окрема його дружини, з якою ОСОБА_8 проживає в одному будинку з метою, зміни та дачі показів останніми на його користь. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена в т.ч. самими обставинами вчинення злочину який йому інкриміновано, зокрема з тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Крім того, фактичне місце проживання підозрюваного, співпадає із місцем проживання свідків, інших осіб (понятих), яких було залучено до участі у проведенні слідчих (розшукових) дій, пов`язаних із розслідуванням вказаного злочину та які стали свідками проведення вказаних слідчих (розшукових) дій, в допиті яких може виникнути необхідність, під час судового розгляду, та безпосереднього впливу на потерпілу шляхом залякування чи погроз.

Вказує, що спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності дій підозрюваного.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 умисно здійснив підпал транспортного засобу, використовуючи легкозаймисті речовини, що є загально небезпечним способом вчинення злочину, так як підпал є одним із найбільш небезпечних способів вчинення кримінального правопорушення, оскільки процес горіння є неконтрольованим та може призвести до поширення пожежі на інше майно та предмети, що можуть знаходитись поблизу місця події.

Крім того, характер дій ОСОБА_8 свідчить про його готовність свідомо використовувати небезпечні способи впливу для досягнення власних цілей не зважаючи на можливі тяжкі наслідки для оточуючих. З огляду на це існує обґрунтована ймовірність того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може знову вдатися до вчинення аналогічних протиправних дій, зокрема повторно пошкодити або знищити майно потерпілого чи інших осіб, у тому числі шляхом підпалу. Крім того, не виключається можливість того, що ОСОБА_8 , усвідомивши тяжкість свого правопорушення та міру покарання, уразі визнання його винуватим, може вчинити інші кримінальні правопорушення, спрямовані на помсту потерпілому або свідкам, які сприяють органам до судового розслідування у встановленні обставин кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколами огляду місця події від 11.03.2026, який, зокрема, вказує на місце вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку від 11.03.2026;

- постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.03.2026;

- протоколом допиту потерпілої від 12.03.2026;

- протоколами допиту свідків від 12.03.2026;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідків від 12.03.2026.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування або суду були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру або якій пред`явлено обвинувачення.

Оскільки, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

В даному випадку, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 встановив наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування ОСОБА_8 від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, який з урахуванням положень ст. 12, ст. 24 КК України є умисним тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.А тому, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть можливість виїхати до російської федерації.

А тому, на думку колегії суддів ОСОБА_8 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, як законно, так і незаконним шляхом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Згідно зі статтями 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише свідченнями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто від допитаних слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 знає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Тобто на думку колегії суддів у результаті обізнаності ОСОБА_8 про осіб, які можуть дати свідчення у кримінальному провадженні, він може шляхом підкупу, погроз або іншим чином впливати на свідків, з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання під час досудового розслідування.

За цих обставин ризик впливу на свідків є не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Також ОСОБА_8 може вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду.

Крім того у ОСОБА_8 наявний ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки останній замість вирішити конфлікт мирним шляхом у тому числі викликати працівників поліції, органом досудового розслідування інкримінує вчинення злочину, шляхом підпалу, який є одним із найбільш небезпечних способів вчинення кримінального правопорушення, оскільки процес горіння є неконтрольованим та може призвести до поширення пожежі на інше майно та предмети, що можуть знаходитись поблизу місця події. Крім того, характер дій ОСОБА_8 свідчить про його готовність свідомо використовувати небезпечні способи впливу для досягнення власних цілей не зважаючи на можливі тяжкі наслідки для оточуючих.

Апеляційні вимоги прокурора в частині наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду.

В той же час органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 пенсіонер, одружений, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має неналежний стан здоровя, проживає за місцем реєстрації разом з дружиною, раніше не судимий.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину який є тяжкими, ступеню його суспільної небезпечності та особи підозрюваного, колегія суддів вважає, що на час судового слідства, останньому можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, ОСОБА_8 достатньо, в межах строків встановлених КПК України, застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_8 підозри та його особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування, від суду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваногозапобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2026, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, строком до 08.05.2026 включно, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3