Ухвала

про залишення скарги без руху

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 953/6231/22

провадження № 51- 3082 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року,

встановив:

Київський районний суд м. Харкова вироком від 27 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за ч. 1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, на строк 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку - 27 грудня 2024 року. Зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 травня 2022 року по 28 грудня 2022 року та з 09 лютого 2023 року по 26 грудня 2024 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_4 - без змін.

У касаційній скарзізасуджений ОСОБА_4 , крім іншого, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, просить скасувати вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року й ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (cт. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Відповідно до положень ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

У поданій касаційній скарзі, крім іншого, засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з судовими рішеннями, зазначає про істотне порушення судами попередніх інстанцій норм кримінального процесуального закону, також вказує про те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги сторони захисту та відповідей на них, що, на його думку, істотно вплинуло на правильність ухвалених судових рішень у кримінальному провадженні.

Проте, посилаючись на ненадання оцінки доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , засудженийу касаційній скарзі не навів жодних обґрунтувань про те, яким саме доводам апеляційної скарги сторони захисту апеляційним судом не надана оцінка і не наведено на них відповідей, а також не зазначив, які конкретно норми кримінального процесуального закону, з огляду на зазначене порушення, недотримано судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали в цій частині, та не вказав обґрунтувань про те, яким чином зазначене перешкодило або могло перешкодити ухвалити цим судом законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджений фактично просить надати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надали суди першої та апеляційної інстанцій, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що, з огляду на положення, передбачені ст. 438 КПК, не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того ОСОБА_4 , посилаючись у скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зазначив про те, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-1 КК.

Однак із наданих до касаційної скарги копій судових рішень убачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 111-2 КК.

Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне встановити засудженому ОСОБА_4 строк для усунення недоліків у п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали про залишення поданої касаційної скарги без руху.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2026 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3