УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 (справа №757/52670/16-к) у межах кримінального провадження №0000134 від 31.03.2013,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 (справа №757/52670/16-к) у межах кримінального провадження №0000134 від 31.03.2013.

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 у справі №757/52670/16-к у межах кримінального провадження №0000313 від 30.10.2015 задоволено клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема, на: квартиру площею 75,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Так, адвокат в своєму клопотанні вказує, що згідно листа Офісу Генерального прокурора від 11.07.2025, отриманого у відповідь на адвокатський запит, за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що кримінальне провадження №0000313 приєднано до кримінального провадження №0000134. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000134 не закінчено та здійснюється першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (старший слідчий - ОСОБА_6 ), а нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва - Київською міською прокуратурою (старший прокурор - ОСОБА_7 ). Вказані відомості також підтверджуються і листом ГСУ НП України 11.07.2025.

Крім того, адвокат зазначає, що власником цієї арештованої квартири є ОСОБА_4 та ця квартира раніше протиправно вибула з її власності.

Так, 18.02.2024 між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ТОВ «АГРОВАЛ» в особі директора ОСОБА_8 був укладений кредитний договір №КЛ-10323/1-980 на відкриття відновлюваної кредитної лінії. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, 18.02.2014 між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, згідно якого Іпотекодавець ( ОСОБА_4 ) передав, а Іпотекодержатель (вказаний Банк) прийняв в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим Договором, нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 75,8 (сімдесят п`ять цілих вісім десятих) кв.м., житловою площею 51,7 (п`ятдесят одна ціла сім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 .

У подальшому, згідно рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25492520 від 22.10.2015 проведено державну реєстрацію права власності на належну ОСОБА_4 вказану квартиру на ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС».

26.02.2018 рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/42207/15-ц позов ОСОБА_4 до ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС», треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», про визнання неправомірними дій та відновлення становища, яке існувало до порушення, було задоволено частково та скасовано державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру загальною площею: 75,8 кв.м., житлова площа: 51,7 кв.м., яка розташована: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» (), згідно рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25492520 від 22.10.2015, запис державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 про право власності №11716628 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказане рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.02.2018 у справі №757/42207/15-ц наразі набрало законної сили.

Відтак, застосований на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 у справі №757/52670/16-к арешт на вказану квартиру, порушує права та законні інтереси ОСОБА_4 , а тому з метою захисту своїх порушених прав ОСОБА_4 просить скасувати арешт на вказану квартиру.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Водночас, у судовому засіданні, яке відбулося 02.10.2025 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор Київської міської прокуратури, слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. При цьому, від Київської міської прокуратури надійшов лист, що кримінальне провадження №0000313 від 30.10.2015 об`єднано з кримінальним провадження №0000681, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Бучанської окружної прокуратури.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приписами ст. ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 у справі №757/52670/16-к у межах кримінального провадження №0000313 від 30.10.2015 задоволено клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема, на: квартиру площею 75,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт на вищезазначене майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000313.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Водночас, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки вищевказані обставини в своїй сукупності викликають сумніви в розумності і співрозмірності подальшого обмеження права власності з завданнями кримінального провадження, враховуючи, зокрема, і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Так, слідчому судді стороною обвинувачення не було надано жодних даних, які б спростовували доводи клопотання адвоката ОСОБА_3 та були б підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчому судді не надано, у зв`язку з чим, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими і потреба у подальшому застосуванні цього заходу відпала.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що досудове розслідування кримінального провадження здійснюється з 2013 року, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 01.11.2016, а тому орган досудового розслідування зобов`язаний довести необхідність, доцільність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна та актуальність цього питання, з огляду на те, що саме сторона обвинувачення була ініціатором питання про накладення арешту на майно.

Крім того, прокурор Київської міської прокуратури, слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві в судове засідання не прибули, та не довели необхідності у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя не бере доводи прокурора Київської міської прокуратури, що кримінальне провадження №0000313 від 30.10.2015 об`єднано з кримінальним провадження №0000681, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Бучанської окружної прокуратури, оскільки прокурором на підтвердження вказаних доводів до вказаного листа не долучено жодного підтвердження. Крім того, згідно листа Офісу Генерального прокурора від 11.07.2025, вбачається, що кримінальне провадження №0000313 приєднано до кримінального провадження №0000134. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000134 не закінчено та здійснюється першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Київською міською прокуратурою.

Відтак, на переконання слідчого судді, подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не виправдовують завдання кримінального провадження та співмірності втручання у в право власності особи.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.20216, в частині накладення арешту на майно на скасуванні якого наполягає адвокат, з метою збереження речового доказу, підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні такого заходу відпала потреба.

Керуючись статтями 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 (справа №757/52670/16-к) у межах кримінального провадження №0000134 від 31.03.2013 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2016 у справі №757/52670/16-к, а саме, на:

-квартиру площею 75,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1