БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 946/1181/21
Провадження № 1-кп/497/74/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту)

30.03.2026 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 (ВКЗ),

представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 (ВКЗ),

представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 (ВКЗ),

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_12 (ВКЗ),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_13 (ВКЗ),

представника Болградського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Алма-Ати Казахстан, громадянина України, з вищою освітою, зі слів: одруженого, утриманців не має, є особою з ІІ групою інвалідністю, займає посаду головного лікаря Спеціалізованого будинку дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області від 13.09.2016 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001019 від 25 серпня 2020 року, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153 КК України (вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої людини (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років) та ч.2 ст.156 КК України (вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинені особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання та піклування про нього) (т.1 а.к.п.2-11).

17 лютого 2021 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні (т.1 а.к.п.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали (т.1 а.к.п.194-195).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 червня 2021 року ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2021 року скасовано та призначено новий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001019 зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду (т.2 а.к.п.56-58).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2021 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 передане за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області (т2 а.к.п.71).

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 в кримінальному провадженні №0001019 повернуто прокурору для усунення недоліків (т.2 а.к.п.160, 170-176).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2022 року зазначене судове рішення скасовано, та призначено новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_10 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження (т.3 а.к.п.64-70).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 травня 2022 року кримінальне провадження №0001019 відносно ОСОБА_10 передане за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (т.3 а.к.п.89-91).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 серпня 2022 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали (т.3 а.к.п.194-198).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року зазначене судове рішення скасовано, та призначено новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_10 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження (т.4 а.к.п.31-35).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2022 року в задоволенні подання Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про передачу кримінального провадження №946/1181/21 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України на розгляд іншого суду - відмовлено. Кримінальне провадження №0001019 відносно ОСОБА_10 повернуто до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (т.4 а.к.п.66).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2023 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали (т.4 а.к.п.230-233).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року зазначене судове рішення скасовано, та призначено новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_10 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження (т.5 а.к.п.205, 207-210).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року подання голови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області - задоволено. Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України направлено для розгляду до Болградського районного суду одеської області (т.6 а.с.13).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали (т.7 а.к.п.27-32).

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року подання Одеського апеляційного суду - задоволено. Кримінальне провадження (справа №946/1181/21) за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України передано на розгляд Миколаївського апеляційного суду (т.7 а.к.п.216-218).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2025 року ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року - скасовано. Призначено новий судовий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, в суді першої інстанції (т.8 а.с.67, 68-72).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року матеріали кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України (єдиний унікальний номер справи 946/1181/21) повернуто для розгляду до Болградського районного суду Одеської області (т.8 а.с.108-109).

16 вересня 2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України надійшов до Болградського районного суду Одеської області (т.9 а.к.п.1-2).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане кримінальне провадження передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 (т.9 а.к.п.3).

Ухвалою від 22.09.2025 року призначено підготовче засідання на 11:00 годину 22.10.2025 року (т.9 а.к.п.5), про що повідомлено сторін по справі (т.9 а.к.п.6-9).

Попереднім складом суду до участі в розгляді даного обвинувального акту були залучені у якості законних представників малолітніх потерпілих:

-Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області;

-Службу у справах дітей Одеської державної адміністрації,

яких суд повідомляв про розгляд обвинувального акту згідно вимог чинного законодавства (т.9 а.к.п.46, 47-49).

20.10.2025 року представник потерпілої малолітньої особи ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 надіслав клопотання про участь в розгляді кримінального провадження в режимі відеоконференції з приміщення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (т.9 а.к.п.10-12), яке задоволено ухвалою суду від 20.10.2025 року (т.1 а.к.п.13), про що повідомлено сторін по справі (т.9 а.к.п.14-17).

21.10.2025 року представник малолітньої потерпілої особи ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 надіслав заява про участь в судовому розгляді в режимі відеоконференції з використанням власник технічних засобів (т.9 а.к.п.18-19), яке задоволено ухвалою суду від 21.10.2025 року (т.9 а.к.п.20), про що повідомлено сторін по справі (т.9 а.к.п.21).

В підготовче засідання 22.10.2025 року прибули:

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 , представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 (ВКЗ), представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 (ВКЗ Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області).

Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_12 - не прибула, на адресу суду надіслала клопотання про відкладення підготовчого засідання в зв?язку з зайнятістю в іншому судовому процесі в Печерському районному суді м.Києва (т.9 а.к.п.30-33).

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не прибула, причини неявки не повідомила, сповіщалася шляхом надіслання ухвали суду на наявну в справі електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.9 а.к.п.17 зворотна сторінка) та наявну в реєстрі поштову адресу, втім поштовий рекомендований лист повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.50-52).

Протокольною ухвалою суду від 22.10.2025 року проведення підготовчого засідання відкладено на 14:30 годину 02.12.2025 року (т.9 а.к.п.39), вдруге повідомлено усіх учасників судового процесу (т.9 а.к.п.40-45).

Цією ухвалою суд зобов`язав прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 вжити заходів для належного сповіщення потерпілих осіб та їх представників;

- довести до відома орган опіки та піклування в особі ВК Ізмаїльської міської ради Одеської області та Службу у справах дітей Одеської державної адміністрації про розгляд вказаного кримінального провадження.

27.11.2025 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_12 надіслала суду клопотання про участь в судових засіданнях в розгляді обвинувального акту в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів (т.9 а.к.п.53-55), яке ухвалою суду від 28.11.2025 року задоволено (т.9 а.к.п.57-58), про що повідомлено сторін кримінального провадження (т.9 а.к.п.59-62).

В підготовче засідання 02.12.2025 року прибули:

- обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_12 (ВКЗ), представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 (ВКЗ), представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 (ВКЗ Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області).

Прокурор ОСОБА_3 - не прибув, на адресу суду надіслав клопотання про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області (т.9 а.к.п.64-65).

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вдруге не прибула, причини неявки не повідомила, сповіщалася шляхом надіслання ухвали суду на наявну в справі електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.9 а.к.п.43 зворотна сторінка).

Протокольною ухвалою суду від 02.12.2025 року проведення підготовчого засідання вдруге відкладено на 13:00 годину 21.01.2026 року (т.9 а.к.п.39), вдруге повідомлено усіх учасників судового процесу (т.9 а.к.п.73-78).

Цією ухвалою суд вдруге зобов`язав прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 вжити заходи для належного сповіщення усіх малолітніх потерпілих осіб та представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ;

- довести до відома Орган опіки та піклування в особі ВК Ізмаїльської міської ради Одеської області та Службу у справах дітей Одеської державної адміністрації про розгляд вказаного кримінального провадження;

- надати суду докази щодо законних представників, усиновлювачів усіх малолітніх потерпілих, актуальні адреси їх місця проживання (перебування), засоби їх зв`язку.

12.01.2026 року представник потерпілої малолітньої особи ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 надіслала до суду клопотання про участь в судовому розгляді даного кримінального провадження в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів (т.9 а.к.п.79-83), яке задоволено ухвалою суду від 13.01.2026 року (т.9 а.к.п.84), про що повідомлено сторін по справі (т.9 а.к.п.85-86).

20.01.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 надіслала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору (т.9 а.к.п.87-93).

20.01.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_12 надіслала скаргу на порушення слідчого, прокурора, допущені в ході досудового розслідування кримінального провадження в порядку ст.303,315 КПК України (т.9 а.к.п.94-96).

20.01.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_13 звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в електронному вигляді (внесення РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) (т.9 а.к.п.97-110), яка відразу ж була виконана.

21.01.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_13 надіслав до суду клопотання про участь в судовому розгляді даного кримінального провадження в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів (т.9 а.к.п.101-106), яке задоволено ухвалою суду від 21.01.2026 року (т.9 а.к.п.107-), про що повідомлено сторін по справі (т.9 а.к.п.108).

21.01.2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_13 надіслав до суду клопотання/заяву - скаргу в порядку ст.ст.303, 309 КПК України на бездіяльність прокурора та слідчого щодо неналежного повідомлення підозри ОСОБА_10 та іншого у кримінальному провадженні №0001019 від 25.07.2020 року (т.9 а.к.п.109-151).

21.01.2026 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_11 надіслала клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10.ч.1 ст.284 КПК України у зв?язку із закінченням строків досудового розслідування (т.9 а.к.п.152-157).

В підготовчому засіданні 21.01.2026 року:

-прокурор стверджував про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, який підсудний Болградському районному суду Одеської області на підставі ухвали апеляційного суду, підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Надав документи щодо усиновлення малолітніх потерпілих ОСОБА_6 (т.9 а.к.п.161-167), ОСОБА_8 (т.9 а.к.п.171-181), про передачу під опіку малолітньої потерпілої ОСОБА_4 (т.9 а.к.п.169-170).

Прокурором подано клопотання про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_10 без виклику і участі малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (т.9 а.к.п.182-182);

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 (ВКЗ) - вважав за можливе проводити підготовче засідання у відсутність малолітніх потерпілих та їх законних представників, стверджував про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та можливість призначення судового розгляду;

- законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_15 через прокурора надала власноручно написану заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність та у відсутність малолітньої донь (т.9 а.к.п.160);

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 (ВКЗ) наполягала на призначенні судового розгляду, оскільки суди апеляційної інстанції неодноразово висказали думку про відповідність обвинувального акту вимогам КПК, висказала думку про можливість розгляду обвинувального акту у відсутність малолітніх потерпілих та їх законних представників;

- законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_16 подав через прокурора заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність та у відсутність малолітньої потерпілої (т.9 а.к.п.128);

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 (ВКЗ Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області)

- обвинувачений - ОСОБА_10 заперечував щодо можливості проведення підготовчого розгляду, підтримав позицію своїх захисників;

- захисник обвинуваченого - адвоката ОСОБА_11 вважала за неможливе проводити підготовче засідання, оскільки не повідомлені малолітні потерпілі та їх законні представники. Заперечувала щодо прийняття судом поданих прокурором заяв від імені законних представників малолітніх осіб, оскільки вони не оформлені належним чином та є сумніви у їх дійсності та написанні саме законними представниками малолітніх осіб;

- захисник обвинуваченого - адвоката ОСОБА_12 (ВКЗ) підтримала позицію свого колеги адвоката ОСОБА_11

- захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_13 (ВКЗ) підтримав колегу, вважав, що заяви мали б бути нотаріально засвідчені для визначення їх дійсності.

Ухвалою суду від 21.01.2026 року залучено до участі в розгляді даного обвинувального акту законних представників:

- малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - усиновлювача ОСОБА_15 : АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3

- малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - опікуна ОСОБА_16 : АДРЕСА_3 .

Надіслано законним представникам копію ухвали суду та запропоновано висказати свою думку щодо безпосередньої участі в розгляді кримінального провадження малолітніх потерпілих та їх законних представників, надіславши на адресу АДРЕСА_12, заяву оформлену відповідно до вимог чинного законодавства та засвідчену нотаріально.

Проголошено перерву в підготовчому засіданні до 10:00 години 20.02.2026 року (т.9 а.к.п.191-192), про що повідомлено законних представників малолітніх потерпілих (т.9 а.к.п.193-198).

12.02.2026 року судом спрямовано лист на адресу Державної служби України у справах дітей, яким суд повідомив про розгляд вказаного кримінального провадження та попросив сприяння у вирішенні питання щодо належного повідомлення усиновлювачів малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадян США - ОСОБА_49 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , Огайо, США), ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , Огайо, США), роз`яснивши, що усиновлювачі мають відреагувати на дане повідомлення суду, виклавши свою правову позицію щодо участі в розгляді кримінального провадження, оформивши належним чином письмову заяву, та засвідчити її згідно вимог діючого законодавства (т.9 а.к.п.200).

12 лютого 2026 року судом отримано поштовим листом заяву ОСОБА_16 - законного представника (малолітньої потерпілої ОСОБА_4 якою просить суд проводити розгляд даного кримінального провадження в усіх судових засіданнях за його відсутності та за відсутності його прийомної дитини ОСОБА_4 , обвинувальний акт підтримує в повному обсязі, у призначенні міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , зареєстрована в реєстрі за №108 (т.9 а.к.п.201-202).

13 лютого 2026 року судом отримано поштовим листом заяву ОСОБА_15 - законного представника (малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ) якою просить суд проводити розгляд даного кримінального провадження в усіх судових засіданнях за його відсутності та за відсутності її доньки ОСОБА_6 , обвинувальний акт підтримує в повному обсязі, у призначенні міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , зареєстрована в реєстрі за №112 (т.9 а.к.п.203-204).

В підготовче засідання 20.02.2026 року призначене на 10:00 годину:

Прибули об 11:00 годині: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_10 , його захисник ОСОБА_11 , в режимі ВКЗ були присутні захисники обвинуваченого - ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Представники малолітніх потерпілих - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на відеоконференцзв?язок не вийшли за сплином призначеного часу.

Протокольною ухвалою суду від 20.02.2026 року проголошено перерву в підготовчому засіданні до 10:00 години 27.03.2026 року (т.9 а.к.п.212), про що повідомлено усіх сторін кримінального провадження (т.9 а.к.п.213-218).

24 лютого 2026 року судом отримано повідомлення Державної служби України у справах дітей про сприяння у судовому розгляді кримінального провадження та захисту прав усиновленої дитини ОСОБА_20 (т.9 а.к.п.220).

В підготовчому засіданні 27.03.2026 року за участю усіх сторін кримінального провадження, продовжено підготовче засідання та вирішення усіх питань, передбачених ст.314, 315 КПК України, що стосуються підготовки обвинувального акту до судового розгляду.

Прокурор наполягав на тому, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підлягає призначенню до судового розгляду.

Такої ж думки були і представники малолітніх потерпілих осіб: ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 .

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_16 12.02.2026 року надіслав поштовим листом заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність і у відсутність малолітньої потерпілої, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , зареєстрована в реєстрі за №108 (т.9 а.к.п.201-202).

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_15 13.02.2026 року надіслала поштовим листом заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність і у відсутність малолітньої потерпілої, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , зареєстрована в реєстрі за №112 (т.9 а.к.п.203-204).

Суд вживав заходів для належного повідомлення законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_8 через центральні органи, а саме Державну службу України у справах дітей (т.9 а.к.п.200), та за повідомлення останньої зважаючи на те, що дитина є потерпілою у справі про тяжкі злочини проти статевої свободи та недоторканності, Служба направила лист до посольства України в Сполучених Штатах Америки з проханням офіційно інформувати усиновлювачів про розгляд справи судом України, надати їх необхідне сприяння в оформленні і належному засвідченні заяви щодо їхньої участі у процесі, як законних представників дитини (т.9 а.к.п.220).

1) Прокурором заявлено клопотання про залучення до участі в розгляді справи у якості законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_8 усиновлювачів - громадян США ОСОБА_50 та ОСОБА_51.

Усі сторони присутні сторони кримінального провадження підтримали клопотання прокурора та заперечували, вважали за необхідне залучити усиновлювачів у якості законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_8 до участі в розгляді вказаного кримінального провадження.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Згідно змісту обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 вбачається, що потерпілими є малолітні діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які на час досудового розслідування були вихованцями КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради.

На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, справа №495/102/21 від 27.01.2021 року малолітня ОСОБА_8 була усиновлена громадянами США ОСОБА_50 та ОСОБА_51, які проживають за адресою: АДРЕСА_13 (т.9 а.с.173-181).

Статтею 59 КПК України визначено, що якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 44 КПК України як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний. Про залучення законного представника суд постановляє ухвалу, копія якої вручається законному представнику.

У разі якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим з числа осіб, зазначених у частині другій цієї статті.

Положеннями Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (надалі - Конвенція), згідно зі ст. 31 якої кожна держава повинна передбачити можливість для судових органів призначати спеціального представника для постраждалої особи тоді, коли згідно з національним законодавством вона може мати статус сторони в кримінальному провадженні, й тоді, коли особам, які несуть батьківську відповідальність, заборонено представляти дитину в такому провадженні через конфлікт інтересів між ними та постраждалою особою.

Наявність законного представника у кримінальному процесі покликана посилити гарантії захисту прав і законних інтересів деяких категорій учасників кримінального провадження, серед яких малолітні/неповнолітні діти.

Щодо необхідності згоди законного представника на його участь в розгляді кримінального провадження, то положеннями КПК України така вимога не визначена.

Слід зважити на те, що участь законного представника в кримінальному судочинстві є не тільки його правом, а й обов`язком.

Суд звертає увагу на те, що закріплений законом особливий підхід до малолітніх/неповнолітніх зумовлює застосування інших, відмінних від тих, які застосовуються до дорослих, форм реалізації права на захист, що зобов`язує дотримуватися принципу найкращих інтересів дитини, закріпленого в ст.3 Конвенції ООН про права дитини, який полягає в тому, що, якщо певна правова норма може по-різному тлумачитися, застосуванню підлягає те тлумачення, яке найкращим чином відповідає інтересам дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що забезпечувати захист прав малолітніх потерпілих, які за своїм віком та рівнем розвитку не можуть висловити свою позицію суду, повинен законний представник, якими є усиновлювачі, які будуть об`єктивними у своїх судженнях, беручи участь у кримінальному провадженні.

За викладених обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

2) Захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_11 надіслано через систему «Електронний суд» 20.10.2026 року клопотання про повернення обвинувального акту як такого, що не відповідає вимогам КПК України (т. 9 а.к.п.87-96).

В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбачених ст. 291 КПК України, а саме:

1) перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК захисник дійшла до висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не відповідають зазначеній в обвинувальному акті правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

2) пунктом 3 ч.2 ст.291 КПК встановлено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Вказана норма є імперативною, отже правильність зазначення відомостей про потерпілого є так само важливо, як і відомостей про обвинуваченого. Отже, будь-які помилки чи неповнота у зазначені відомостей про потерпілого унеможливлює судове провадження.

Імперативні положення КПК, порушення яких допустила сторона обвинувачення під час складання обвинувального акту, які є істотними та такими, що унеможливлюють призначення судового розгляду.

Тому висновки апеляційних інстанцій не можуть братися до уваги, оскільки вимоги КПК України є основними та не можуть бути порушеними будь-яким судом.

3) проміжок часу який зазначений в обвинувальному акті визначений без чіткого формулювання дати та часу, має орієнтовний, оціночний критерій, що не допускається під час доказування органом досудового розслідування при встановленні обставин правопорушення. Час діяння суб`єкта мають правове значення для кваліфікації правопорушення через чинність кримінального закону у часі, який би мав охоплювати конкретну подію, що відбулася під час дії відповідного закону. Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння, адже до ст. 153 КК України законодавцем було внесено зміни рядом законів у 2017, 2018, 2019 роках, а також 17.06.2020 р. Про чинність конкретного закону про кримінальну відповідальність на момент начебто вчинення розпусних дій чи сексуального насильства в обвинувальному акті не зазначено, як і не визначено кількість епізодів , що інкримінується задля визначення судом дії закону у часі.

В такій редакції обвинувальний акт, без зазначення часу, діяння, місця та кількості епізодів та зазначення кримінального закону, який діяв у часі на момент скоєння злочину, розрізнення сукупності інкримінованих злочині, не відповідає вимогам кримінального та процесуального закону та не може бути прийнято до розгляду.

4) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , зазначена в обвинувальному акті за ч. 4 ст. 153 та ч. 2 ст. 156 КК України. Викладені в обвинувальному акті події тотожні між собою, тобто не можливо притягнути особу до кримінальної відповідальності кваліфікуючи одні і ті ж події за різними статтями КК України.

Таким чином, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_10 не в повному обсязі зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, або ж навпаки, у випадку зазначення вірного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, то тоді невірно зазначена правова кваліфікація злочину, але в будь-якому випадку, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення суперечать правовій кваліфікації, зазначеній в обвинувальному акті.

Вказані обставини роблять обвинувачення неповним та неконкретним, що перешкоджає призначенню судового розгляду, оскільки не зрозуміло, яке обвинувачення слід розглядати, а також від якого обвинувачення слід захищатися стороні захисту.

З урахуванням того, що на думку сторони захисту наявна неконкретність, незрозумілість та суперечність обвинувачення, а також з урахуванням норм національного та міжнародного законодавства можна прийти до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК, що порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Б» п.3 ст. 6 Конвенції. А оскільки за правилами ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вважаю, що наявні обставини, що унеможливлюють здійснення судового розгляду обвинувального акту.

5) у реєстрі матеріалів кримінального провадження, який являється невід`ємною частиною обвинувального акту, а саме у розділі II Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення під №44 зазначено ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.02.2021 року про задоволення клопотання захисника (справа №946/914/21). Зазначеною ухвалою суд задовольнив клопотання сторони захисту щодо призначення саме комплексної психолого-психіатричної експертизи із залученням експерта-психіатра. Тобто на даний час є невиконана ухвала слідчого судді про яку достеменно відомо як слідчому так і прокурору. Тобто не можливо розглядати справу по суті без виконання зазначеної ухвали суду про призначення експертизи, оскільки це буде порушенням загальної засади змагальності сторін у кримінальному провадженні закріпленої як у КПК України так і міжнародними нормативними документами.

6) у відповідності до ч.1 ст.293 КПК України прокурор зобов`язаний вручити обвинувальний акт не тільки підозрюваному, а і його захиснику. В даному випадку прокурором обвинувальний акт захисникам ОСОБА_13 та ОСОБА_21 не вручено, про що свідчить відсутність розписки про його вручення в матеріалах судової справи. Більше того, відомості щодо залучення до кримінального провадження захисника ОСОБА_21 взагалі відсутні в обвинувальному акті.

Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК суд мас виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом встановлення відповідних відомостей або шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст.338 КПК України не передбачено. Крім того, змінювати обвинувачення це право прокурора, а не його обов`язок, та суд не уповноважений на нього впливати.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК, зокрема п.3 ч. 2 ст. 109, п. 5 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК, можна дійти висновку, що він в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК підлягає поверненню прокурору.

Думка сторін:

- захисник ОСОБА_11 підтримала дане клопотання, наполягала на його задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в клопотанні;

-обвинувачений підтримав дане клопотання захисника;

-захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_12 вважала передчасним розгляд даного клопотання, оскільки не вирішено питання про залучення законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_8 .. Разом з цим повністю підтримала клопотання колеги, стверджувала, що усиновлювачі малолітньої потерпілої ОСОБА_8 наразі не повідомлені та не висказали своєї думки щодо вказаного кримінального провадження та їх участі в судовому розгляді. Також мають місце і інші обставини, про які зазначається в даному клопотанні, наявні очевидні порушення ст.291 КПК України, а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків;

-захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_13 підтримав доводи адвоката ОСОБА_12 ;

-прокурор - заперечував доводи сторони захисту, стверджував про відсутність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, про що неодноразово вказували суди апеляційної інстанції. Наполягав на відмові в задоволенні вказаного клопотання сторони захисту;

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував, вказавши, що усім цим доводам сторони захисту неодноразово апеляційними судами була надана оцінка;

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечувала доводи сторони захисту, наголошувала на умисному затягуванні розгляду кримінального провадження захисниками обвинуваченого, яке біля п?яти років не розглядається, що грубо порушує права малолітніх потерпілих;

- представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 вважав клопотання адвоката ОСОБА_11 необґрунтованим, безпідставним, в задоволенні якого просив відмовити.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо заявленого захисником клопотання, дослідивши матеріали обвинувального акта та додатки до нього, проаналізувавши доводи клопотання, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.283, ст.291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Зазначений перелік вимог до обвинувального акта є вичерпним.

При цьому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого провадження повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Отже, обвинувальний акт може бути повернутий прокурору лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.

Щодо доводів захисника про зазначення в обвинувальному акті відомостей про потерпілих та законного представника потерпілих, який таким не є.

Відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа, в разі необхідності, може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Зазначена норма визначає наявність сукупності двох підстав для набуття особою статусу потерпілої: матеріальну (завдання особі моральної, фізичної або майнової шкоди) та процесуальну яка пов`язана із наявністю волевиявлення особи щодо залучення її як потерпілої в кримінальному провадженні. Згідно з вимогами процесуального законодавства (ст.55 КПК України) таке волевиявлення проявляється в трьох альтернативних формах:

1)подання особою заяви про вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

2)подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого;

3)письмова згода особи слідчому, прокурору, суду про визнання її потерпілою.

В цей же час, частина 6 ст.55 КПК України передбачає, що якщо особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Статтею 59 КПК України визначено, що якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участь законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 44 КПК України як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_10 вчинене відносно малолітніх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , які на час його вчинення перебували під опікою КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини», директором якого являвся сам ОСОБА_10 .

Із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулася вихователь дітей ОСОБА_22 (т.1 а.к.п.37)

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 25 серпня 2020 року в якості законного представника малолітніх потерпілих була залучена вихователька ОСОБА_23 (т.1 а.к.п.218, т.2 а.к.п.36), так як ОСОБА_10 керівник закладу був відсторонений від посади не одразу, однак була необхідність в проведенні певних слідчих дій.

В подальшому малолітні особи вибули з НКП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини».

Відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, справа №946/6400/20 малолітня дитина ОСОБА_6 була усиновлена ОСОБА_15 та ОСОБА_24 , тобто є законним представником цієї дитини (т.9 а.к.п.161-167).

На підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації №222 від 17.12.2020 року ОСОБА_4 передано під опіку ОСОБА_16 та ОСОБА_25 (т.9 а.к.п.169-170).

Щодо іншої малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , прокурором надано повідомлення КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради від 15.03.2021 року №02/20-164 про те, що 20.11.2020 року на підставі направлення Одеської обласної державної адміністрації Служби у справах дітей №56 від 29.10.2020 року дитина вибула до ДЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» (т.9 а.к.п.171) та зі слів прокурора дитина усиновлена громадянами США.

Судом надалі встановлено про наявність в ЄДРСР наявність рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, справа №495/102/21 від 27.01.2021 року, яким малолітня ОСОБА_8 була усиновлена громадянами США ОСОБА_50 та ОСОБА_51, які проживають за адресою: АДРЕСА_13 (т.9 а.к.п.173-181).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 21.01.2026 року залучено до участі в розгляді даного обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001019 від 17.02.2021 року відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, законних представників:

- малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - усиновлювача ОСОБА_15 : АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3

- малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - опікуна ОСОБА_16 : АДРЕСА_3 (т.9 а.к.п.191-192).

Цією ухвалою суду вирішено питання про залучення до розгляду кримінального провадження у якості законних представників малолітньої ОСОБА_8 усиновлювачів - громадян США ОСОБА_50 та ОСОБА_51.

А відтак, на тепер суду відомі дані усіх законних представників малолітніх потерпілих, та судом вжито заходів для їх належного повідомлення про розгляд вказаного обвинувального акту.

На переконання суду, безпідставними є доводи сторони захисту в цій частині.

Дійсно, положеннями Глави 27 КПК України передбачений наступний порядок проведення підготовчого судового засідання, а саме перевірка обвинувального акта на відповідність вимогам ст.291 КПК України та у разі відсутності підстав для його повернення - розгляд клопотань учасників судового провадження та вчинення інших дій, необхідних для підготовки судового розгляду.

Однак у даному випадку спірним питанням, щодо відповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є доцільність зазначення прокурором в обвинувальному акті відомостей про потерпілих та їх законних представників.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що інкримінованим ОСОБА_10 кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду малолітнім ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , тобто існує матеріальна складова набуття даними особами статусу потерпілих в кримінальному провадженні. Поруч із цим, як встановлено судом із заявою про кримінальне правопорушення зазначені особи та їх законні представники не звертались. Також в ході досудового розслідування представники малолітніх осіб не звертались із заявами про залучення малолітніх осіб до провадження як потерпілих.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Однак, чотирма ухвалами Одеського апеляційного суду та однією ухвалою Миколаївського апеляційного суду, відповідні ухвали судів першої інстанції були скасовані та призначено новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001019 за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України зі стадії підготовчого провадження. В зазначених судових рішеннях суд апеляційної інстанції неодноразово констатував відповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_10 вимогам ст.291 КПК України і надав оцінку доводам сторони захисту в цій частині, і вважав їх безпідставними.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального провадження так як вони були встановлені органом досудового розслідування, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_10 стороною обвинувачення.

Наведені в процесуальному документі фактичні дані у своїй сукупності дають уявлення стосовно елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. При цьому згідно наведеної в обвинувальному акті кваліфікації дій ОСОБА_10 зрозуміло яку саме редакцію ч.4 ст.153 КК України, стороною обвинувачена використано.

За результатами підготовчого судового засідання, суд першої інстанції, серед іншого, має виходити також із положень ст.22, ст.26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України згідно ст. 92 КПК України під час судового розгляду покладається на прокурора.

У разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину, або про недоведеність винуватості обвинувачених, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які має прийняти суд у таких випадках.

З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Суд не наділений процесуальними повноваженнями надання вказівок прокурору щодо необхідності правової кваліфікації дій обвинуваченого.

В підготовчому засіданні суд не може здійснювати аналіз зазначених у ньому фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленим, що може бути здійснено лише на стадії судового розгляду.

Щодо наявності в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.02.2021 року про задоволення клопотання захисника (справа №946/914/21) про призначення саме комплексної психолого-психіатричної експертизи із залученням експерта-психіатра відносно малолітніх потерпілих.

Вказана ухвала слідчого судді була винесена 10.02.2021 року, в той час відповідно реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту, 10.02.2021 року підозрюваному та його захиснику в порядку ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Здійснення будь-яких процесуальних дій після завершення досудового розслідування чинним КПК не передбачено.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, та відповідно до ст. 314 КПК України, надання оцінки доказів під час проведення підготовчого судового засідання не передбачено.

Таким чином, невиконання ухвали про проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи, винесеної на стадії закінчення досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурора, при цьому сторона захисту не позбавлена права заявити клопотання в порядку передбаченому ст. 332 КПК України для проведення експертизи за ухвалою суду.

Щодо доводів захисника про не вручення прокурором обвинувального акту захисникам ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , такі доводи є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта, зокрема, додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Відповідно до змісту положень ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

До обвинувального акта додано розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Тобто, до обвинувального акту додано всі передбаченні ст. 291 КПК України документи.

При цьому слід відзначити, що факт отримання підозрюваним копії обвинувального акта з додатками за відсутності на той час поряд з цією особою інших його захисників (адвоката ОСОБА_21 та ОСОБА_13 ) жодним чином не пов`язане із порушенням його процесуального права на захист, оскільки обвинувальний акт з реєстром був вручений обвинуваченому та його захиснику ОСОБА_11 . Крім того, своїм підписом у розписці підозрюваний лише засвідчує факт надання (вручення) йому прокурором процесуальних документів та при цьому законодавець жодним чином не зобов`язує підозрюваного виражати будь-яку особисту позицію у кримінальному провадженні, яка потребувала б погодження його дій із захисником. КПК України не передбачає обов`язкової спільної одночасної участі підозрюваного та його захисника при врученні їм копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

У разі встановлення під час судового розгляду факту порушення права ОСОБА_10 на захист внаслідок проведення досудового розслідування без захисника, участь якого була обов`язкова, чи порушення вимог КПК при відкритті матеріалів досудового розслідування стороні захисту, суд дає оцінку цим обставинам у контексті допустимості доказів з урахуванням положень ст. 86, 87 КПК України при прийняті рішення за результатами судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, перебуває в провадженні судів першої інстанції з 17 лютого 2021 року, тобто понад п?ять років. За цей час обвинувальний акт п?ять разів повертався прокурору з тих чи інших підстав.

Однак, ухвалами Одеського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, від 28 січня 2022 року, 03 листопада 2022 року, 22 вересня 2023 року та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 липня 2025 року відповідні ухвали судів першої інстанції скасовано та призначено новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України зі стадії підготовчого провадження.

В зазначених судових рішеннях суди апеляційної інстанції неодноразово констатував відповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_10 вимогам ст.291 КПК України.

Крім того, апеляційні суди скасовуючи п?ять разів поспіль ухвали судів першої інстанції про повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_10 вже констатували відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, та наразі суд першої інстанції не може ігнорувати положення ч.3 ст.415 КПК України, згідно з якими висновки і мотиви, за яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим уст. 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.

В п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам КПК України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Суд враховує, що за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість спів ставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні при викладені фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення стосовно ОСОБА_10 прокурором зазначено ті обставини вчинення злочину, які він вважає встановленими. Обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення всупереч заперечення щодо його наявності захисником.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви захисника суд не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей, в тому числі щодо періоду вчинення кримінального правопорушення та оцінка доказів не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

В будь-якому випадку зазначене формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті, мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч.2 ст.337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Підсумовуючи вище викладене, з огляду на виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, суд приходить до висновку, що в клопотанні захисника не наведено такої невідповідності обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001019 від 25.08.2020 року вимогам КПК України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час розгляду цього клопотання.

А тому, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання сторони захисту - немає.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що чергове, а саме шосте клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта прокурору свідчить про умисне затягування розгляду даного обвинувального акту та призводить до порушення вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Так, у деякий справах проти України ЄСПЛ визнав порушення «розумного терміну» саме у зв?язку з направленням справи на додаткове розслідування, такими справами є «Айбабін проти України», «Лопатін та Медведський проти України», «Білий проти України» та інших.

На думку суду, розгляд кримінального провадження по суті пред?явленого обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно з ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, на переконання суду, доводи сторони захисту про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України не заслуговують на увагу та не можуть бути задоволені, в зв?язку з чим в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 , підтримане обвинуваченим та іншими захисниками слід відмовити.

2. 21 січня 2026 року захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_11 подано клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (т.9 а.к.п.152-157).

В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановлениям процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження або з фактичним направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення як це передбачено у ст. 219 КПК України. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2021 року (справа № 344/6630/17).

Згідно з матеріалами кримінального провадження відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 25.08.2020 р. за №0001019.

Надалі 19.12.2020 року слідчим у кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст. 56 КК України.

В подальшому, 17.02.2021 р. ОСОБА_10 вручено документ - обвинувальний акт, який затверджений прокурором, що немає повноважень для затвердження обвинувального акту в рамках кримінального правопорушення відомості про яке були внесені до ЄРДР 25.08.2020р. за №0001019.

Відповідно до положень ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається та підписується слідчим, дізнавачем, після чого затверджується та підписується прокурором.

Копію підписаного та затвердженого обвинувального акту, а також реєстр матеріалів досудового розслідування прокурор під розписку надає підозрюваному та його захиснику, згідно положень ст. 293 КПК України.

Водночас, вказаний обвинувальний акт від 17.02.2021 був затверджений, підписаний та переданий до суду прокурором Ізмаїльської окружної (місцевої) прокуратури прокурором ОСОБА_3 , який не був уповноважений на виконання вказаних дій, а також не був уповноважений на надання копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

У кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 згідно відомостей з ЄРДР та постанови про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні для здійснення процесуального керівництва було призначено прокурів ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28

10.12.2020 було розпочате друге кримінальне провадження №0001283 та внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.153 КК України у відношенні ОСОБА_10 .

Так, постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001283 від 10.12.2020 було визначено групу прокурорів у складі ОСОБА_26 та ОСОБА_28 .

18.12.2020 процесуальним керівником - прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_26 було винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 та №0001283 від 10.12.2020 під єдиним номером КП №0001019 від 25.08.2020.

20.01.2021 заступником керівника Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_29 було винесено постанову про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020.

Згідно вказаної постанови, підставою для призначення групи прокурорів в КП №0001019 від 25.08.2020 було визначення підслідності даного кримінального провадження за ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України за СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області на підставі ст. ст.36, 110 КПК України.

Захисник зазначає, що в описовій частині постанови від 20.01.2021 містяться відомості по кримінальному провадженню №0001019 від 25.08.2020, а вже в резолютивній частині цієї постанови вказано про призначення групи прокурорів: ОСОБА_28 , ОСОБА_3 , ОСОБА_27 та ОСОБА_30 в рамках іншого кримінального провадження, під іншим номером та датою, а саме у кримінальному провадженні №0001270 від 06.12.2020.

На думку захисника, що вказане положення не може вважатись опискою, оскільки саме в резолютивній частині визначається конкретно номер провадження та перелік осіб, повноважних діяти в такому провадженні, що не відповідає номеру провадження за яким подано обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 .

Підставою для призначення групи прокурорів, відповідно до постанови від 20.01.2021, є «визначення підслідності кримінального провадження» з посиланням на норми ст. 36, 110 КПК України. Проте, підстави для призначення групи прокурорів у кримінальному проваджені регламентовані ст. 37 КПК України.

Досудове розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 розпочалось раніше ніж розслідування кримінального провадження № 0001283 від 10.12.2020.

Тобто фактично в об`єднаному кримінальному провадженні відбулась заміна прокурорів, а не їх призначення, оскільки така постанова у кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 була винесена ще 25.08.2020 та строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні рахується саме з 25.08.2020.

Поряд з тим, порушення процедури заміни групи прокурорів у відповідності до ст. 37 КПК України, а також не відповідності постанови про призначення(заміни) групи прокурорів від 20.01.2021 ч. 5 ст. 110 КПК України обумовлює ті обставини, що прокурор у даному кримінальному провадженні є неуповноваженим. Здійснення прокурором, який не визначений відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такий, що здійснює процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених статтею 36 КПК, вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Вказані порушення впливають на законність та обґрунтованість складеного обвинувального акту, врученого обвинуваченому та поданого до суду, розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого.

Відмітимо, що у відповідності до ст.2 КПК України, одним із визначених завдань кримінального провадження є дотримання умови, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

По твердженню захисника, такої самої думки дотримується Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 22.02.2021 по справі № 754/7061/15, провадження № 51-4584 кмо 18.

Затвердження обвинувального акту 17.02.2021 р. та його вручення обвинуваченому ОСОБА_10 здійснено прокурором ОСОБА_3 саме як прокурором у визначеному кримінальному провадженні із застосуванням саме постанови від 20.01.2021, що не є правомірною - а ні за нормами ст.36, 37, 110 КПК України, що визначають підстави для зміни групи прокурорів, а ні за обсягом наданих повноважень, оскільки повноваження групі прокурорів надано в іншому кримінальному провадженні - №0001270 від 06.12.2020.

З урахуванням викладеного наявні сумніви саме у праві визначеного прокурора ОСОБА_3 щодо вказання його прокурором у обвинувальному акті, щодо наявності у нього повноважень на підписання та затвердження обвинувального акту, вручення його копії обвинуваченому та передання обвинувального акту до суду.

За викладених обґрунтувань, захисник ОСОБА_11 просить кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001019 від 25.08.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 153 та ч. 2 ст. 156 КК України - закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

В підготовчому засіданні:

- захисник ОСОБА_11 підтримала своє клопотання, наполягала на його задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в цьому клопотанні, стверджуючи, що постанова про призначення групи прокурорів від 20.01.2021 року з невірним зазначенням номера кримінального провадження свідчить про відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, а тому порушена процедура затвердження та подання до суду обвинувального акту;

- обвинувачений підтримав доводи захисника, яка достатньо обґрунтувала клопотання та просив клопотання задовольнити;

- захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_12 підтримала доводи адвоката ОСОБА_11 , посилалася на правові позиції ВС №477/426/14 від 14.02.2022 року, №754/7061/15 від 22.02.2021, що повноваження прокурора мають бути підтверджені з дотриманням вимог КПК України. В даному кримінальному провадження сторона захисту ставить під сумнів повноваження прокурора ОСОБА_3 , що є підставою для закриття кримінального провадження по справі;

- захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_13 підтримав доводи адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ;

- прокурор - заперечував доводи сторони захисту, подавши письмові заперечення. Звернув увагу, що постановою заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури від 19.01.2021 визначено підслідність кримінального провадження у зв`язку із реорганізацією Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області в Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області та 20.01.2021 призначено групу прокурорів. Оцінку вказаним доводам сторони захисту було надано Одеським апеляційним судом в ухвалі від 28.01.2022 року. А тому на переконання прокурора, ОСОБА_10 повідомлено про підозру 19.12.2020 року та вручено обвинувальний акт повноважним прокурором 17.02.2021 року та в той же день обвинувальний акт з додатками направлено до суду, та таким чином строк досудового розслідування, передбачений ст.219 КПК України дотриманий та не пропущений. Наполягав на відмові в задоволенні клопотання;

- усі представники малолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 заперечували доводи сторони захисту, вважали, що повноваження прокурора підтверджуються постановою заступника керівника Ізмаїльської окружної прокуратури, а в зазначенні номера кримінального провадження допущено помилку, яка не впливає на суть його повноважень. В задоволенні клопотання просили відмовити.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо заявленого захисником клопотання, дослідивши додану копію постанови, проаналізувавши доводи клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Положеннями п.10 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Стаття 9 КПК України регламентує таку загальну засаду судочинства як законність та встановлює такі зобов`язання прокурора під час кримінального провадження: неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина перша); всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (частина друга).

Стаття 28 КПК України регламентує таку загальну засаду судочинства як розумність строків та встановлює, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Пунктом 4 ч.3 ст. 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З доданого реєстру до матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_10 в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 р. була оголошена 19.12.2020 року підозра вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 153, ч.2 ст. 156 КК України.

17.02.2021 р. ОСОБА_10 вручено обвинувальний акт, який затверджений прокурором ОСОБА_3 та тоді ж 17 лютого 2021 року обвинувальний акт надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (т.1 а.к.п.1), тобто в строк визначений КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 3 КПК керівник органу прокуратури Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень; прокурор особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень (пункти 9, 15).

Статтею 131-1. Конституції України встановлено, щов Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, у тому числі: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбаченихчастинами четвертоютап`ятою статті 36,частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341цього Кодексу тачастиною третьоюцієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частини 1, 2 ст. 214 КПК).

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.

Чинний КПК України у ст. 110 передбачає, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Хоча ст. 37 КПК України і не передбачає для керівника органу прокуратури специфічної форми рішення про визначення прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, така процесуальна форма вбачається, із тлумачення положень ст. 110 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 36 КПК України. Відповідно до останньої норми Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Згідно з Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), Реєстр створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до п. 1 глави 2 Положення до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що до ЄРДР вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (ч. 5 ст. 214 КПК).

Наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про призначення групи прокурорів від 20.01.2021 року до складу якої входить і прокурор ОСОБА_3 не заперечується сторонами.

Дана постанова складена на відповідному бланку, підписана заступником керівника місцевої прокуратури, у вступній і описовій частині значиться тричі номер кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 року. Тоді як зазначення в резолютивній частині постанови іншого номеру кримінального провадження №0001270 від 06.12.2020 року слід розцінювати як описку, яка не виправлена своєчано.

З обвинувального акту та долучених до нього матеріалів, а саме витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001019 від 25.08.2020 прокурор ОСОБА_3 входив до складу групи прокурорів які здійснюють процесуальне керівництво в рамках даного кримінального провадження з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

А тому суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_3 .

При цьому, суд звертає увагу, що однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору в Ренійському районному суді Одеської області сторона захисту вказувала на відсутність повноважень у прокурора ОСОБА_3 посилаючись на постанову заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_29 від 20.01.2021 року, де в резолютивні частині була допущена помилка в зазначенні номера кримінального провадження.

Апеляційний суд не прийняв до уваги висновок суду щодо затвердження обвинувального акту неуповноваженою особою, оскільки обвинувальний акт затверджений прокурором, який входить до групи прокурорів зазначеного кримінального провадження, в матеріалах провадження містяться відповідні процесуальні документи, досліджені апеляційним судом, про що виклав свою позицію в ухвалі від 28.01.2021 року.

При цьому, на думку апеляційного суду посилання суду першої інстанції на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 року є недоцільним, оскільки у вказаному судовому рішенні мова йде про інші обставини.

За результатами наведених обставин, суд дійшов до висновку про безпідставність доводів сторони захисту, викладених в досліджуваному клопотанні, в задоволенні якого слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 суд враховує положення ч.3 ст.415 КПК України, згідно з якими висновки і мотиви, за яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

3. 20 січня 2026 року захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_12 подано скаргу на порушення слідчого, прокурора, допущені в ході досудового розслідування кримінального провадження в порядку ст.ст.303, 315 КПК України (т.9 а.к.п.94-96).

Даним клопотанням захисник просить:

- визнати дії слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_31 , прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо порушення порядку доступу до матеріалів досудового розслідування сторони захисту потерпілих, їх законних представників, протиправними, такими, що суперечать ст. 290

КГГК України;

-зобов`язати слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_32 ,

прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3

виконати ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по

справі № 946/914/21 від 10.02.2021 року.

В обґрунтування скарги захисник посилається на порушення ст.290 КПК України щодо порядку відкриття матеріалів, надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Про завершення досудового розслідування підозрюваного та його захисників повідомлення здійснювала слідчий Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_33 .

На момент завершення досудового розслідування, ОСОБА_10 мав трьох захисників - адвоката ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_13 та адвоката АО «Антеверіс» ОСОБА_21 .

При цьому, участь адвоката АО «Антеверіс» ОСОБА_21 у вказаному кримінальному провадженні підтверджується, зокрема наявністю винесеної постанови слідчою ОСОБА_34 про відмову у задоволенні клопотання від 10.02.2021, що також було відображено у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

На думку захисника, в порушення ст. 290 КПК України, повідомлення про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні слідчою ОСОБА_34 було направлено 09.02.2021 лише обвинуваченому ОСОБА_10 та захисникам ОСОБА_35 , ОСОБА_13 .. Захиснику ОСОБА_36 повідомлення про завершення досудового розслідування не направлялось.

Захисник зауважує, що:

-підозрюваному ОСОБА_10 та захиснику ОСОБА_11 було надано доступ та можливість ознайомитись лише із частиною матеріалів досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються відсутністю підписів на кожному томі матеріалів кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020, з якими не ознайомились ані ОСОБА_10 , ані захисник ОСОБА_11 .. Фактично підозрюваний ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_11 мали змогу ознайомитись з 3 томами із наявних 7-ми, а саме з 1 томом, 3 томом та 4 томом.

-захисникам ОСОБА_13 та ОСОБА_36 взагалі не було надано доступу до жодного з томів матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020, останні з матеріалами взагалі не були ознайомлені:

-відсутні ознаки зволікання із ознайомленням із матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 з боку підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників, оскільки повідомлення про завершення досудового розслідування було направлено підозрюваному та частині захисників лише 09.02.2021 року, а обвинувальний акт у відношенні вже обвинуваченого ОСОБА_10 , не зважаючи на те, що він ще не ознайомився з усіма матеріалами досудового розслідування, було складено старшим слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_34 та затверджений прокурором ОСОБА_3 17.02.2021 р.

- ані слідчим, ані прокурором у кримінальному провадженні не здійснювалось звернення до слідчого судді в порядку ч.10 ст. 290 КПК України щодо встановлення строку для ознайомлення з матеріалами - а відповідно відсутні підстави вважати, що обвинувачений (підозрюваний на визначеній стадії) ОСОБА_10 та його захисники (сторона захисту) реалізувала своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020.

З огляду на викладене, сторона захисту вбачає порушення з боку слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_31 та прокурора ОСОБА_3 порядку щодо надання доступу до матеріалів досудового розслідування обвинуваченому (підозрюваному) ОСОБА_10 та його захисникам (сторона захисту), передбаченого ст. 290 КПК України.

Відповідно, до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 підлягає застосуванню ч.12 ст. 290 КПК України, що передбачає, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Окрім цього захисник відмітила про порушення наведеними слідчим, прокурором вимог ст. 290 КПК України щодо надання доступу до матеріалів досудового розслідування саме потерпілим, їх законним представникам.

В даній скарзі захисник посилається на невиконання слідчим ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2021 року по справі № 946/914/21, якою було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_11 про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи із залученням експерта-психіатра у вказаному кримінальному провадженні. Судом було доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» провести комплексну психолого-психіатричну експертизу із залученням експерта-психіатра та за участю малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_37 та ОСОБА_6 .

Така бездіяльність слідчого та прокурора на думку захисника є порушенням гарантованих прав обвинуваченого, визначеного п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладеного у висновку ЄСПЛ, висловленого у справі «Рожков проти РФ від 31.10.2013 року.

4. 21 січня 2026 року захисником обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_13 подано скаргу в порядку ст.ст.303, 309 КПК України на бездіяльність прокурора та слідчого щодо неналежного повідомлення підозри ОСОБА_10 та іншого у кримінальному провадженні №0001019 від 25.07.2020 року (т.9 а.к.п.109-151). Цим клопотанням захисник просив витребувати від прокурора та дослідити в судовому засіданні документи, перелік яких навів в клопотанні.

В обґрунтування скарги захисник стверджував про порушення оголошення повідомлення про підозру ОСОБА_10 .

Так, слідчій ОСОБА_38 достовірно було відомо, що ОСОБА_10 перебуває на лікуванні у м. Києві, оскільки адвокат ОСОБА_39 надала і слідча отримали відповідну інформацію та копію медичних документів. Однак слідча ОСОБА_40 не вжила заходів для належного повідомлення ОСОБА_10 , як це визначено Главою 11 КПК України, та захисників-адвокатів про виклик їх до органу досудового розслідування чи за місцем його лікування для оголошення підозри, а одноосібно, в порушення вимог ст.ст. 276, 278 КПК України, усно доручила це зробити старшому слідчому СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_41 та оперуповноваженому кримінального відділу поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_42 , які цієї підозри не складали і не підписували.

В матеріалах досудового розслідування на цей час були в наявності договори про надання правової допомоги ОСОБА_10 , укладених з адвокатами ОСОБА_43 та ОСОБА_44 .

Разом з тим, слідчій СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_38 було відомо про надання згаданими адвокатами правової допомоги ОСОБА_10 і про це свідчить супровідний лист за № 44/4-9693 від 19 грудня 2020 року, яким вона повідомляє адвокатів ОСОБА_45 та ОСОБА_44 , що в цей день було здійснено оголошення підозри ОСОБА_10 .

Проте до складання повідомлення про підозру та в день її складання слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_40 не вжила заходів до виклику ОСОБА_10 для її вручення, який мав би достатньо часу для залучення адвоката чи адвокатів.

Не дивлячись на це, слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_40 в грудні 2020 року склала та підписала повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153 та ч. 2 ст. 156 КК України, а процесуальний керівник у провадженні ОСОБА_26 погодив його.

Однак вже у підписаному та погодженому у повідомлені про підозру ОСОБА_10 дати його складання та погодження зазначено не було, а вказану дату проставлено іншою особою, яка такої підозри не складала та не погоджувала.

Всупереч викладеним вище обставинам орган досудового розслідування та група прокурорів у справі не вжили заходів для належного повідомлення про виклик ОСОБА_10 (Глава 11 КПК України) та його представників - адвокатів ОСОБА_45 та ОСОБА_44 до слідчого чи прокурора у справі для повідомлення про складену підозру, в результаті чого порушено порядок оголошення підозри та право ОСОБА_10 на захист, зокрема, порушено вимоги, передбачені захист прав людини і основоположних свобод, ч.3 ст. 6 Конвенції про ст. 59 Конституції України, ст.20, частинами 3, 4 ст. 42 , ст. 52 КПК України.

Захисник стверджує про порушення органом досудового розслідування права на захист підозрюваного при повідомлені підозри, оскільки ОСОБА_10 бажав про участь його захисника адвоката ОСОБА_13 , з яким було укладено договір про надання правової допомоги ще 18.09.2020, або ж забезпечення захисника за призначенням, при врученні йому письмового повідомлення про підозру від 18 грудня 2020 року по кримінальному провадженню, однак йому не було забезпечено право на захист, чим порушено його конституційні права а також загальні засади кримінального провадження, що не може бути виправлено при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

За таких обставин на думку захисника є всі підстави вважати, що органом досудового розслідування грубо порушено право на захист ОСОБА_10 , а тому такі докази отримані як внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки ОСОБА_10 статусу підозрюваного не набув і відповідно обвинувальний акт особі, що немала статусу підозрюваного, вручено безпідставно.

В скарзі захисник вказував на порушення слідчим та прокурором вимог ст. 290 КПК України.

Адвокат ОСОБА_39 та ОСОБА_10 розпочали ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 року. Адвокат ОСОБА_39 ознайомлювалися з матеріалами провадження в силу свого вільного часу з врахуванням зайнятості в інших справах, а ОСОБА_10 знайомився з матеріалами провадження в силу стану свого здоров?я та з врахуванням своєї обізнаності в галузі права. Адвокат ОСОБА_44 в силу зайнятості не зміг вчасно розпочати ознайомлення з матеріалами провадження, про що вчасно було повідомлено слідчу СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_46 листом шляхом надсилання на електронну адресу, яку було зазначено в повідомленні слідчої.

Проте, захисника ОСОБА_21 взагалі не було повідомлено у будь-який спосіб про завершення досудового розслідування, і відповідно, не було надано доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020.

Таким чином адвокат ОСОБА_13 та адвокат ОСОБА_21 взагалі не були ознайомлені з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020.

Тобто фактично, відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження в розумінні положень ст. 290 КПК України до моменту передання обвинувального акту до суду не відбулось.

Вказані обставини підтверджуються відсутністю протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування адвокатам ОСОБА_13 та ОСОБА_21 та не внесення їх у реєстр матеріалів досудового розслідування, що у свою чергу унеможливлює реалізацію захисниками своїх прав та повноважень.

Не дивлячись на це, 17.02.2021 слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_40 без звернення до суду з клопотанням про встановлення строків для ознайомлення сторони у кримінальному провадженні з матеріалами справи, припинила надавити матеріали для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_10 та захиснику ОСОБА_47 і в цей же день вручила ОСОБА_10 копію обвинувального акту.

За таких обставин, слідча СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_40 , в порушення вимог ст. 290 КПК України самостійно визначила факт зволікання з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження та самостійно звернення до суду з клопотанням про встановлення строків ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та без ухвали суду незаконно, тобто перевищуючи свої службові повноваження, обмежила право сторони захисту на завершення ознайомлення з матеріалами справи, тобто не здійснила відкриття віх матеріалів, а лише частково, як це визначено у статті 290 КПК України.

Не відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження відповідно до положень ст. 290 КПК України призводить до того, що інформація, яка міститься у зібраних доказах не може бути використана судом, як докази, про що прямо вказано у ч. 10 ст. 290 КПК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, а згідно ч. 2 ст. 89 КПК України - у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо дослідження було розпочате.

За викладених обґрунтувань захисник просив скаргу задовольнити.

В підготовчому засіданні:

-захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтримали доводи, викладені в їх скаргах, надали пояснення в обґрунтування своїх скарг, наполягали на її задоволенні;

-обвинувачений та інші захисники підтримали доводи як захисника ОСОБА_12 так і захисника ОСОБА_13 , наполягали на задоволенні скарги;

- прокурор та представники малолітніх потерпілих заперечували доводи захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в задоволенні їх скарг просили відмовити.

Адвокат ОСОБА_7 вважала, що скарга ОСОБА_13 підлягає поверненню.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження щодо поданих скарг захисників, дійшов таких висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у частині 1статті 303 КПК України.

Вимогами ч. 2 ст. 303 КПК України, на які посилається сторона захисту у своїх скаргах, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (крім тих, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч.2 ст.303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Відповідно до п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, отриманого судом. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема, про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Статтею 315 КПК України встановлено, що суд вирішує питання, необхідні для підготовки до судового розгляду, серед яких: розгляд клопотань учасників щодо виклику осіб, витребування документів чи речей, здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні, а також вчинення інших дій, необхідних для підготовки провадження.

Під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати процесуальні дії (бездіяльність) та рішення органу досудового розслідування, в тому числі по обставинах, викладених захисниками - адвокатами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у скаргах, оскільки, відповідно до ст. ст. 314, 316 КПК України, з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду.

Кримінальний процесуальний кодекс не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи скасовувати процесуальні рішення прокурора та визнавати незаконними дії з посиланнями на їх прийняття не у спосіб, передбачений законодавством.

Відповідно достатті 219 КПК України, надання суду інших документів, крім обвинувального акту з додатками, до початку судового розгляду забороняється, а тому доводи поданих на стадії підготовчого судового засідання скарг можуть бути досліджені повно, всебічно та об`єктивно безпосередньо тільки під час судового розгляду.

Водночас, ні положення ч.2 ст.303 КПК України, ні ст.314-316 КПК України, не передбачають права суду у підготовчому судовому засіданні ухвалювати рішення, визначені ч.2 ст.307 КПК України (скасування рішень слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити або припинити певні дії тощо). Таким чином, суд може розглядати лише ті скарги, рішення за результатом яких мають значення для підготовки до судового розгляду.

На думку суду, доводи, викладені у скаргах сторони захисту, потребують аналізу низки взаємопов`язаних процесуальних дій і рішень, що вимагає дослідження доказів та процесуальних документів під час судового розгляду.

Виходячи з мети підготовчого судового засідання, на цій стадії суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку будь-яких доказів, тим паче тих, які можуть впливати на доведення винуватості або невинуватості особи. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному ст. 89, 94 КПК України.

З огляду на те, що під час підготовчого судового засідання докази та процесуальні документи не досліджуються, суд вважає за необхідне долучити подані стороною захисту скарги до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку викладеним у них обставинам на відповідній стадії судового провадження.

Висновки, викладені у попередньому абзаці, узгоджуються з правовою позицією, наведеною в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.11.2024 у справі № 180/647/22.

5. Вказане кримінальне провадження підсудне Болградському районному суду Одеської області на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 05.09.2025, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, угоди, передбачені ст.468 КПК України учасниками кримінального провадження не укладались.

При проведенні підготовчих дій підстав, для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ст.314 КПК України не встановлено, перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - не має.

Щодо питань, передбачених ст. 315 КПК України

6. Щодо питань про відкритість судового розгляду відповідно до ч.2 ст.27 КПК України.

Учасники кримінального провадження вважали за необхідне розглядати обвинувальний акт у закритому судовому засіданні.

Положеннями ч.2 ст.27 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про обмеження доступу осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", якщо участь в судовому засіданні становитиме загрозу життю чи здоров`ю особи. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі якщо обвинуваченим є неповнолітній.

Відповідно до пункт 8.1 Пекінських правил право неповнолітнього на конфіденційність має забезпечуватись на всіх етапах процесу, щоб уникнути заподіяння їй чи йому шкоди через непотрібну гласність або через шкоду репутації.

Згідно з пунктом 66 Зауважень загального порядку №10 Комітету ООН з прав дитини (2007) усім державам-учасницям рекомендується ввести правило, згідно з яким судові чи інші слухання по справі дитини, що знаходиться в конфлікті з законом, повинні носити закритий характер. Винятки з цього правила повинні бути суворо обмежені і чітко обумовлені в законі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини ... якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін.

Так, у справах Т. проти Великобританії та V. проти Великобританії (обидва рішення датовані 16 грудня 1999р.) ЄСПЛ встановив, що допуск великої кількості глядачів завадив належній участі неповнолітнього обвинуваченого у судовому розгляді та, відповідно, призвів до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зазначених справах висновок про незабезпечення ефективної участі неповнолітнього у судовому процесі ґрунтувався на тому, що присутність великої кількості аудиторії (надмірна публічність) та певні елементи облаштунку зали судового засідання завадили дитині повною мірою користуватися правовою допомогою захисника, слідувати його вказівкам та обдумано підходити до прийняття рішень щодо свого захисту. У вказаній справі суд ретельно дослідив аргумент уряду про те, що публічні процеси слугують загальному інтересу у відкритості здійснення правосуддя, та констатував, що іноді, з урахуванням віку та інших характеристик дитини і обставин кримінального провадження, такий загальний інтерес міг би бути задоволений шляхом надання обмеженого доступу для публіки та поміркованими репортажами.

Враховуючи наведену вище практику ЄСПЛ та положення міжнародно-правових актів рекомендаційного характеру, оскільки розгляд обвинувального акту здійснюється в даному кримінальному провадженні відносно малолітніх потерпілих, якими є: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , з метою недопущення порушення прав цієї особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для проведення закритого судового засідання в продовж усього судового розгляду.

7. Щодо складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді

З`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження належить здійснювати за обов`язкової участі прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представників малолітніх потерпілих - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

8. В підготовчому засіданні а ні стороною обвинувачення, а ні стороною захисту не було заявлено клопотань про виклик і допит свідків під час судового розгляду, навіть тих, перелік яких наведено в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

А відтак, питання про виклик свідків, то суд, із урахуванням позицій сторін, вважає за необхідне вирішити його на стадії судового розгляду після з`ясування обставин, які можуть бути відомі конкретному свідку і мають значення для цього кримінального провадження.

9. Щодо складання досудової доповіді:

Відповідно до п.6 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Сторони кримінального провадження не заперечували.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Санкція ч.4 ст.153 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а ч.2 ст.156 КК України - виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років.

Враховуючи, що відповідно до ст.19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про державну кримінально-виконавчу службу», та цим Законом, а тому складання досудової доповіді слід доручити Болградському районному сектору №1 філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

10. Клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого до суду від прокурора не надходило.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що відного підозрюваного було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави (т.1 а.к.п.33).

Наразі обвинувачений ОСОБА_10 перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді застави.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України, суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

12. Строки призначення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 316 КПК України передбачений граничний строк для призначення судового розгляду, зокрема, судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст.ст. 3, 22, 36, 37, 44, 55-59, 72-1, 110, 219, 283, 291, 314-317, 415 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_48 - адвоката ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_48 - адвоката ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження - відмовити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 на 02.04.2026 року о 15:00 годині у в приміщенні Болградського районного суду Одеської області за адресою: вул.25 Серпня, № 192, м.Болград, Одеська область.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово в закритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати:

- прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області вул. Дмитрівська, 63, м.Ізмаїл, Одеська область,ел. пошта: ;

- потерпілу ОСОБА_8 : АДРЕСА_13;

- законних представників - громадян США ОСОБА_50 та ОСОБА_51: АДРЕСА_13;

- представника потерпілої ОСОБА_9 : АДРЕСА_4 , тел: НОМЕР_6

- потерпілу ОСОБА_6 : АДРЕСА_5 ;

- законного представника ОСОБА_15 : АДРЕСА_5 , тел: НОМЕР_3

- представника потерпілої ОСОБА_7 : АДРЕСА_6 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5

- потерпілу ОСОБА_4 : АДРЕСА_7 ;

- законного представника ОСОБА_16 : АДРЕСА_7 , тел: НОМЕР_4

- представника потерпілої ОСОБА_5 : АДРЕСА_8 , тел: НОМЕР_5 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- законного представника потерпілих Орган опіки та піклування в особі ВК Ізмаїльської міської ради Одеської області: 68600, Одеська область, м.Ізмаїл, просп.Незалежності, буд.62, ел. пошта: ,

- Службу у справах дітей Одеської державної адміністрації: вулиця Канатна, 83, м.Одеса, Одеська область, 65000: ел.пошта: ,

- обвинуваченого ОСОБА_10 , АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7

- захисників обвинуваченого:

ОСОБА_11 : АДРЕСА_9 , тел:НОМЕР_7, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8

ОСОБА_13 : АДРЕСА_10 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_9

ОСОБА_12 : АДРЕСА_11 , тел: НОМЕР_8, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10

Клопотання прокурора про залучення законних представників малолітньої потерпілої - задовольнити.

Залучити до участі в розгляді даного обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001019 від 25.08.2020 року відносно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - усиновлювачів громадян США ОСОБА_50 та ОСОБА_51, які проживають за адресою: АДРЕСА_13.

Надіслати через центральні органи - Державну службу України у справах дітей: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, б. 8/10, адреса фактична: 01601, м. Київ, Спортивна площа, 3В, ел.пошта: , тел: - законним представникам копію ухвали суду та запропонувати висказати свою думку щодо безпосередньої участі в розгляді кримінального провадження малолітньої потерпілої та її законних представників, надіславши на адресу АДРЕСА_12, заяву оформлену відповідно до вимог чинного законодавства.

Скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , подані у порядку ст.ст. 303, 309 КПК України - долучити до матеріалів кримінального провадження.

Оцінку доводам, зазначеним у скаргах, надати під час судового розгляду.

Клопотання

-захисників обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13

- представників малолітніх потерпілих: ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

про участь в судових засіданнях з розгляду обвинувального акта в режимі відеоконференції - задовольнити.

Надати можливість приймати участь в судовому розгляді обвинувального акту в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за посиланням "https://vkz.court.gov.ua":

захисникам обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатам ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 : ІНФОРМАЦІЯ_9

- представникам малолітніх потерпілих: ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 : ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_9 : ІНФОРМАЦІЯ_11 ,

- представнику малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 з приміщення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області: .

Здійснювати дистанційне судове провадження в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення, розташованого в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, в тому числі 02.04.2026 року о 15:00 годині за участю представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 .

Доручити службовим особам Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області виконати дії, передбачені ст.336 КПК України.

Копію ухвали негайно направити для організації її виконання до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, електронна пошта: . та особам, які братимуть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Роз`яснити сторонам, що для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції необхідно використовувати комп`ютерну техніку або смартфони з доступом до мережі Інтернет, які дозволяють передавати аудіосигнал та відеозображення. Ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції "Електронний суд" поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Зобов`язати Болградський районний сектор № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, скласти та надати суду в строк до 30.04.2026 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Зобов`язати представника органу пробації невідкладно повідомляти суд про наявність або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді.

Зобов`язати прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 надати матеріали кримінального провадження №0001019 від 25.08.2020 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153, ч.2 ст.156 КК України, в частині характеризуючих доказів для складання досудової доповіді представником Болградського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1