Справа № 491/430/25
УХВАЛА

01 квітня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Подільського району Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2026 року доАнаньївського районного суду Одеської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні №0000143 від 20 січня 2024 року.

Адвокат просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000143 від 20 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст.246, ч. 4 ст. 246 КК України на: мобільний телефон Samsung Galaxy M31S з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ; транспортний засіб «Honda» CB1000RA SC80, н.з. НОМЕР_4 із VIN: НОМЕР_5 , володільцем яких є ОСОБА_3 .

Адвокат ОСОБА_4 в судових засіданнях підтримав подане ним клопотання, просив скасувати арешт на мобільний телефон та транспортний засіб, належних ОСОБА_3 , із викладених у клопотанні підстав.

Прокурор ОСОБА_5 надав на адресу суду письмові заперечення проти задоволення клопотання адвоката з наступних підстав. Наразі кримінальне провадження №0000143 від 20 січня 2024 року перебуває на стадії дослідження доказів. Речові докази, в тому числі вилучені 09 січня 2025 року під час обшуку за адресою: м. Ананьїв, вул. Леоніда Каденюка, буд. 105 (зазначені вище мобільний телефон та транспортний засіб), ще не досліджувалися судом у судовому засіданні. Тому відсутні підстави для скасування арешту майна, оскільки потреба у збереженні речових доказів не відпала. Зазначене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні за фактом незаконної порубки лісу. Воно безпосередньо пов`язане з місцем розвантаження дров, здобутих злочинним шляхом. Дослідження цих доказів у судовому засіданні є обов`язковим для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, розміру шкоди та причетності осіб. Що стосується транспортного засобу, то останній перебуває у розшуку Інтерполу, що само по собі є підставою для продовження арешту з метою забезпечення можливого спеціального конфіскаційного провадження та запобігання відчуженню. Мобільний телефон вилучено саме для проведення огляду та витребування електронних доказів, які можуть мати суттєве значення для справи. При цьому строк, що минув з моменту арешту, не є підставою для скасування заходу забезпечення, оскільки повне дослідження доказів ще не завершено. При тому, що заявниця ОСОБА_3 не є в даному кримінальному провадженні підозрюваною/обвинуваченою, однак арешт майна третьої особи допускається КПК України, якщо майно є доказом злочину або підлягає спеціальній конфіскації. Доказів добросовісного набуття майна, яке б виключало його арешт для збереження речових доказів, до матеріалів справи не надано.

Крім того, в судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_3 на сьогодні в даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваної/обвинуваченої, свідка та будь-якого іншого статусу. З приводу транспортного засобу прокурор зазначив, що він не є безпосередньо знаряддям правопорушення в рамках цього кримінального провадження, але наполягав на відмові в клопотанні про скасування арешту. З приводу мобільного телефону зазначив, що наразі його повернення є неможливим, оскільки є речовим доказом, який ще не досліджувався судом у судовому засіданні. Окрім цього, є підстави, що з цього телефону велися перемовини з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що арешт на вказані мобільний телефон та транспортний засіб накладено в межах кримінального провадження № 0000143 від 20 січня 2024 рокуза ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч.4 ст. 246 КК України.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів частини третьої статті 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно вилучене 09 січня 2025 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy M31S з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ; пспорт громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ НОМЕР_6 ); транспортний засіб «Honda», н.з. НОМЕР_4 із VIN: НОМЕР_5 , який перебуває у розшуку «Інтерпол».

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна частково відпали.

Так, ОСОБА_3 не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, не здобуто достатніх доказів причетності останньої до злочинів, які є предметом судового розгляду.

Під час розгляду клопотання сторона обвинувачення не надала належних та вагомих доказів того, що зазначений транспортний засіб пов`язаний безпосередньо до вищенаведеного кримінального провадження.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням статті 41 Конституції України.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що такий підхід прокурора не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження правові підстави для подальшого арешту транспортного засобу частково відпали та арешт підлягає скасування в частині позбавлення користування вказаним транспортним засобом.

Щодо мобільного телефону суд зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у статті 174 КПК Укераїни - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина перша статті 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Як слідує з поданих матеріалів, основним доводом адвоката щодо неправомірності накладення арешту на майно є посилання на те, що арешт як мобільного телефону, так і транспортного засобу порушує законні права та інтереси власника, яка є добросовісним набувачем та не має жодного відношення до кримінального правопорушення.

Разом з тим, не погоджуючись із доводами адвоката, прокурором під час судового розгляду наголошувалося на тому, що в рамках кримінального провадження досліджуються, зокрема, обставини щодо можливості здійснення перемовин з обвинуваченим ОСОБА_6 саме з цього мобільного телефону.

Вказані обставини підлягають детальному дослідженню.

Поряд з цим, суд зауважує, що при постановленні ухвали про накладення арешту на майно слідчим суддею враховано правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Таким чином, у випадку скасування арешту на мобільний телефон, існує ризик вчинення подальших спроб його відчуження, що призведе до втрати речового доказу, унеможливить проведення експертиз та встановлення інших обставин справи.

Враховуючи зазначене, у ході розгляду клопотання адвокатом не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - мобільного телефону, або що арешт було накладено необґрунтовано.

Тож на даному етапі скасування арешту, накладеного на вказаний мобільний телефон, є передчасним.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби судового розгляду виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абзаці другому частини першої статті 170 КПК України. На думку суду, таке втручання у права і свободи ОСОБА_3 , в інтересах якої звертається адвокат ОСОБА_4 , є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність визначених статтею 174 КПК України підстав для скасування арешту майна - мобільного телефону, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року, тому клопотання адвоката ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Поряд з цим суд зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 174, 615 ч. 15 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20 січня 2025 року, задовольнити частково.

Скасувати частково арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20 січня 2025 року, а саме на транспортний засіб «Honda», н.з. НОМЕР_4 із VIN: НОМЕР_5 , в частині права користування вказаним транспортним засобом, заборонивши право розпорядження та відчуження вказаного майна.

Транспортний засіб «Honda», н.з. НОМЕР_4 із VIN: НОМЕР_5 , повернути особі, у якої було вилучено, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Попередити особу - ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

На підставі частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України у судовому засіданні проголошено резолютивну частину з врученням повного тексту.

Суддя ОСОБА_1