Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2026 року м. Рівне

Справа № 570/6500/23

Провадження № 11-кп/4815/184/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року, якою закрито кримінальне провадження №0000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22.02.2024 задоволено клопотання прокурора та на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) закрито кримінальне провадження №0000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК.

В обґрунтування цього зазначено, що на цей час минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, та органами досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Заявник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення суду. На обґрунтування заявлених вимог, покликавшись на встановлені в межах цього кримінального провадження обставини та показання свідків, зазначив, що акт про прорив водопроводу від 20.01.2020 та заява в Обарівську сільську раду від 20.01.2020 були підробленими офіційними документами, складеними за попередньою змовою групою зацікавлених осіб, які були підписані вказаними особами за вказівками ОСОБА_7 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 , з метою отримання рішення Обарівської сільської ради про знесення водопроводу банно-прального комбінату апелянта та подати це рішення до Рівненського районного суду в цивільній справі №570/3193/15-ц як докази.

На переконання апелянта, матеріали цього кримінального провадження свідчать про те, що не було проведено належного та повного досудового розслідування. Вказав, що дізнавачем не була проведена судова експертиза існуючого водопроводу та оглядових колодязів на земельній ділянці ОСОБА_9 та зразків підписів підробленого офіційного документа.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали судового провадження, колегія судів приходить таких висновків.

Статтею 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) імперативно визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, місцевий суд при постановленні зазначеної ухвали повною мірою не дотримався цих вимог закону.

Зокрема, з матеріалів судової справи вбачається, що Рівненським РВП здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000192 від 17.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, розпочатого на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_8 здійснив підроблення офіційного документа.

Так, санкція ч. 1 ст. 358 КК передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або у виді арешту на строк до шести місяців, або у виді обмеження волі на строк до трьох років, а отже, відповідно до положень ст. 12 КК вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КПК встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд виходив із того, що за наслідками досудового розслідування кримінального провадження №0000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, не встановлено особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення закінчився, а тому дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним.

Так, за приписами ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження, з огляду на положення ч. 2 ст. 9 КПК, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Як убачається зі змісту клопотання прокурора, він покликався на те, що проведеними слідчими (розшуковими) діями в ході досудового розслідування вжито вичерпних заходів із встановлення, передбачених ст. 91 КПК, обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак, за результатами проведених слідчих (розшукових) дій (у тому числі, виконання оперативними підрозділами неодноразово наданих слідчих доручень в порядку ст. 40 КПК), допиту потерпілої особи та свідків вчинення кримінального правопорушення, проведення інших процесуальних дій, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

При цьому у своєму клопотанні прокурор покликається на показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Водночас, у клопотанні прокурора не викладенні пояснення заявника ОСОБА_5 щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно даних витягу з ЄРДР №0000192 від 17.02.2020, до Рівненського РВП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_8 здійснив підроблення офіційного документа, тобто при зверненні до правоохоронного органу заявник вказував на конкретну особу, яка, на його думку, причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що суд касаційної інстанції неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення стосовно нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а в разі її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така практика Касаційного кримінального суду Верховного Суду відображена, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року у справі № 142/536/20, від 29 червня 2022 року у справі № 725/3569/21, від 07 червня 2023 року у справі № 545/51/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 570/6533/23.

Окрім того, у клопотанні прокурора не зазначено, які саме слідчі (розшукові) дій були проведені під час здійснення цього досудового розслідування, чи було призначено та проведено судові експертизи, чи проводились огляди чи обшуки, тощо.

Водночас, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначив, що під час досудового розслідування слідчим суддею було постановлено ухвалу про обшук, у тому числі, оглядового колодязя із засувкою водопроводу, який належить ОСОБА_5 , однак цей обшук не був проведений, оскільки ОСОБА_7 не допустив працівників правоохоронних органів.

Також ОСОБА_5 зазначав про те, що ФОП ОСОБА_8 надав слідчому копію акту про прорив водопроводу та копію заяви в Обарівську сільську раду, під якими стояли підписи групи осіб с. Обарів, які фізично не були свідками прориву водопроводу, адже один зі свідків паралізований після хвороби, а інший у цей час перебував за кордоном.

Однак, місцевий суд, не викликавши у судове засідання заявника ОСОБА_5 , взяв до уваги виключно доводи прокурора, викладені в його клопотанні, які, як встановлено під час апеляційного розгляду, лише частково відображають обставини цього кримінального провадження, що призвело до неповноти судового розгляду.

Колегія суддів наголошує, що до обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але й de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду про закриття зазначеного кримінального провадження є передчасною, постановленою без з`ясування усіх обставин цього кримінального провадження, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року, якою закрито кримінальне провадження №0000192 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК, скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3