Справа № 510/599/26
Провадження 1-кс/510/62/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого відділення№ 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Слідчий відділення№ 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на картку міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошової купюри номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764 котру було поміщено до сейф пакету Національної поліції України KIV1128456 з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та подальшої спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні № 0000300 від 28.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В клопотанні про арешт майна зазначено, що 28.03.2026 року о 13:14 год до чергової частини відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби "102" від працівника прикордонної служби ОСОБА_5 про те, що на виїзд з України на пункт - пропуску "Орлівка-Ісакча", гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував та надав неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів (США) (ЄО- 1272).

28.03.2026 року під час огляду місця події в службовому кабінеті №2, який розташований в адміністративній будівлі пункту пропуску "Орлівка-Ісакча" було виявлено картку міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки«Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошової купюри номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764 котру було поміщено до сейф пакету Національної поліції України KIV1128456 та вилучено до ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

В подальшому, 28.03.2026 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

30.03.2026 року картку міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки«Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошової купюри номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764, котру було поміщено до сейф пакету НПУ КІV1128456 та вилучено до ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, було визнано речовим доказом.

Беручи до уваги все вищевикладене, слідчий зазначає, що вищевказані об`єкти по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу, які зберігли на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, необхідністю проведення необхідних експертиз, у зв`язку з чим просить суд накласти арешт на вищевказані об`єкти.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Капітан поліції, прокурор, а також ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явились, просили розглянути клопотання без їх участі , що не перешкоджає розгляду клопотання, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В ході розгляду клопотання були дослідженні матеріали, які додані до клопотання, а саме:

-витяг з ЄРДР від 28.03.2026 року кримінальне провадження № 0000300 за ст.369 ч. 1 КК України;

-рапорт про отримання заяви та зареєстровано ЄО за №1272 від 28.03.2026 року;

-пояснення ОСОБА_6 від 28.03.2026 року;

-протокол допиту свідка від 28.03.2026 року;

-протокол огляду місця події від 28.03.2026 р.;

-постанова про визнання предмета речовим доказом від 30.03.2026 року.

Аналізуючи матеріали надані до клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, вказане в клопотанні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу з ЄРДР № 0000300 від 28.03.2026 порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. В якості обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 28.03.2026 року о 13:14 год до чергової частини відділення поліції №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 від працівника прикордонної служби ОСОБА_7 про те, що на виїзд з України на пункт - пропуску "Орлівка-Ісакча", гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував та надав неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів (США) (ЄО- 1272).

У протоколі допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що 28.03.2026 року під час несення нею служби на виїзд з України прибув громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який слідував як водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час проходження контролю останній намагався надати їй неправомірну вигоду для безперешкодного перетину державного кордону. Також під час перевірки документів ОСОБА_6 надав страховий поліс «Зелена картка» з ознаками підробки, який не відповідає даним офіційних реєстрів, а саме не збігається строк його дії.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучена картка міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошової купюри номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764 котру було поміщено до сейф пакету Національної поліції України KIV1128456 та в подальшому визнано речовим доказом у справі, являється, відповідно, до вимог ст. 98 КПК України, речовим доказом, може бути використане як доказ факту кримінального правопорушення, таким чином, з метоюзбереження речового доказу та проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на вищезазначені документи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 174, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

1Клопотання ОСОБА_3 слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції про арешт майна - задовольнити.

2З метою збереження речового доказу накласти арешт на об`єкти які постановою слідчого визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000300 від 28.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме на:

-картку міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошової купюри номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764 котру було поміщено до сейф пакету Національної поліції України KIV1128456.

3. Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

4. Майно на яке накладено арешт: картку міжнародного автомобільного страхування на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», д.р.з. НОМЕР_1 в ході перевірки якої має розбіжності в даті закінчення її дії котра була поміщена до паперового конверту НПУ та грошову купюру номіналом в 100 доларів США з серійним номером LB 218446764 котру було поміщено до сейф пакету НПУ KIV1128456 - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

5. Виконання ухвали покласти на слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1