ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/1911/23 Номер провадження 11-кп/814/1146/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000147 апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області 12 січня 2026 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Борки Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченому за ч.1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 12.03.2026, включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачуються за ч.1 ст. 115 КК України, а саме: ОСОБА_8 , станом на травень-червень 2022 року, у складі роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ніс службу та постійно проживав на блокпості, розташованому на автодорозі між с. Скрипаї та с. Шелудьківка Чугуївського району Харківської області, де виконував обов`язки щодо перевірки транспортних засобів, громадян, які проходять повз нього, а також блокування дороги з метою припинення її подальшого використання.

11.06.2022, після 21 год 00 хв, ОСОБА_8 з дозволу безпосереднього начальника - командира третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенанта ОСОБА_10 у вечірній час перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, приблизно 21 год 25 хв, знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_8 , почувши гучні звуки, які як йому здалося, були схожі на постріли із вогнепальної зброї, вийшов на балкон, біля під`їзду № 3 побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_11 , якому зробив зауваження, на що ОСОБА_11 , висловився на адресу ОСОБА_8 нецензурною лайкою.

Будучи обуреним образливими словами на свою адресу, ОСОБА_8 взяв закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_1 , споряджений бойовими патронами калібру 5,45 мм в кількості 30 шт., вийшов на вулицю, пройшов від під`їзду №2 до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , наказав ОСОБА_11 покинути територію двору, а після відмови ОСОБА_8 перевів запобіжник автомата для стрільби автоматичною чергою та здійснив постріл автоматичною чергою, а саме трьома патронами калібру 5,45 мм., з закріпленої за ним зброї - автомату АК-74 № НОМЕР_1 , з дистанції впритул до шиї ОСОБА_11 , завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді рани (дефекту шкіри шиї 6x5,5x3,5 см.) у середньому відділі шиї ліворуч по переднє боковій його поверхні, осколкових переломів дуг ліворуч 4-го і 5-го шийних хребців, трьох ран на задній поверхні шиї, що рановими каналами сполучаються із ділянками переломів шийних хребців, дефіциту м`яких тканин в ділянці рани передньої поверхні шиї, розтрощення м`яких тканин в переднє лівому навколо хребцевому просторі на рівні 3-6 шийних хребців, в результаті чого смерть ОСОБА_11 настала на місці.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд зазначив про те, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що не зменшилися та продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисники подали апеляційну скаргу, у якій просять ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свою апеляційну скаргу мотивували тим, що заявлене прокурором клопотання не містить доказів.

Зазначають, що клопотання прокурора була направлено на e-mail, а не підсистему ЕСІТС, клопотання прокурора зареєстровано 12.01.2026 о 16.35 год, у той час як судове засідання розпочалося о 14.00 год. Обвинуваченому та захисникам клопотання про продовження строку запобіжного заходу не вручено. Тому вважають, що прокурором було заявлено клопотання усно, що є порушенням норм КПК України.

Саме клопотання не обгрунтоване, без зазначення доказів, які вказують на наявність ризиків, як і ухвала суду не містить викладення обставин, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і посилання на докази, які підтверджують ризики.

Зазначають про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Вказує, що за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2023 дії ОСОБА_8 були перекваліфіковані з ч.1 ст. 115 на ст. 118 КК України, а Харківський апеляційний суд, скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції питання кваліфікації діяння не вирішував. Тому при новому розгляді кримінального провадження суд позбавлений можливості призначити більш суворе покарання.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови застосування ОСОБА_8 домашнього арешту в нічний час.

Вказані у клопотанні ризики вважають не обгрунтованими за відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Ризик переховуванням від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого покарання, всі докази знаходяться в матеріалах справи, ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків є недоведеним та вони всі були допитані судом. Відсутні будь-які дії, які можуть бути кваліфіковані як перешкоджання провадженню іншим чином чи продовження кримінального правопорушення.

Обвинувачений не заперечує свою причетність до події, проте не визнає себе винуватим у злочині, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Окрім цього вважають, що посилання суду на суспільний інтерес є неправильним.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000147 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України. В судовому засіданні 12 січня 2026 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.03.2026 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду під час судового провадження. 02.06.2023 обвинувальний акт було направлено до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, правильно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , а саме особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд належним чином врахував, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків. Обґрунтовано постався на наявність ризиків.

Щодо доводів захисників, про те, що свідки допитані, а докази знаходяться в матеріалах провадження, необхідно зазначити, що суд вправі до ухвалення остаточного рішення у справі додатково викликати потерпілих чи свідків для надання показань, повторно досліджувати докази, з метою об`єктивного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, окрім того, судовий розгляд в даному провадженні розпочато спочатку.

Тому, суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором.

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідно зазначити, що суд першої інстанції вирішує питання про продовження строку тримання під вартою на підставі наявних в матеріалах провадження документів. Дане питання є невідкладним. При цьому, чинне кримінальне процесуальне законодавство передбачає можливість учасників провадження заявляти клопотання в судовому засіданні, які долучаються до матеріалів справи. З журналу судового засідання вбачається, що прокурор брав участь в судовому засіданні з власних технічних засобів та не мав можливості надати письмовий варіант клопотання про продовження строку запобіжного заходу під час судового засідання. З реєстру в системі "Електронний суд" вбачається, що 12.01.2026 за вхідним № 1120/26-Вх було зареєстровано клопотання про продовження строку тримання під вартою Лобас. До того ж дане клопотання обговорювалося в судовому засіданні та жоден з учасників не ставив питання про надання часу на ознайомлення з цим клопотанням.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залити без задоволення, а ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області 12 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4