Справа № 760/6555/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2365/2026 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000088 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, маючого вищу освіту, місце реєстрації та проживання не відомо, засуджено:

за ч.3 ст.146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років;

за ч.2 ст.258 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна;

на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 , остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 17 червня 2014 року за попередньою змовою групою осіб, які входили до складу НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_11», із застосуванням вогнепальної зброї, створюючи небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту та міжнародного ускладнення, а також з метою впливу на прийняття рішень та вчинення дій органами державної влади України, захопив в якості заручника старшого лейтенанта ЗСУ ОСОБА_9 .

Крім того, 17 червня 2014 року ОСОБА_8 у складі організованої групи своїми умисними діями, шляхом застосування фізичного насильства та обмеження можливості вільного вибору свого місцезнаходження, незаконно позбавив волі старшого лейтенанта ЗСУ ОСОБА_9 та утримував її у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступних обставин. Так, 17.06.2014, приблизно о 10 год. 20 хв., під час вказаного збройного нападу, ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, які входили до складу НЗФ «ІНФОРМАЦІЯ_11», захопили в полон старшого лейтенанта ЗСУ ОСОБА_9 , яка знаходилася біля перехрестя дороги «Н-21» та повороту до с. Стукалова Балка, між м. Щастя та смт. Металіст Луганської області, чим незаконно позбавили її волі. У подальшому, ОСОБА_9 була насильно, проти її особистої волі, позбавлена можливості вільного пересування. ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи незаконність свого діяння, але незважаючи на це, брав участь у незаконному утриманні ОСОБА_9 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , яке вона не могла вільно залишити.

В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність вироку та необхідність його скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що судом досліджено копії документів без перевірки їх оригіналів, що призвело до неповноти судового розгляду. Окрім того, судом було взято до уваги протоколи огляду інтернет-ресурсів, відповідно до яких здійснено огляд електронних відомостей у мережі Інтернет. На переконання захисника, зазначені слідчі дії проведено з порушенням вимог КПК України, а саме ч. 4 ст. 99 КПК України, згідно з якою дублікат документа, а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що містяться в інформаційних, автоматизованих, електронних комунікаційних чи комп`ютерних системах, виготовлені слідчим або прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінали документів. Отже, зазначена норма передбачає, що виключно слідчий або прокурор мають право отримувати вказану інформацію, тоді як оперативні працівники такими повноваженнями не наділені. Крім того, зазначені особи зобов`язані залучати при цьому спеціалістів. Наведене, на думку захисника, свідчить про те, що огляд електронних відомостей із вебресурсів та мережі Інтернет проведено неуповноваженою особою, а також без залучення спеціаліста. На переконання захисника, зазначене є підставою для визнання протоколів огляду інтернет-ресурсів недопустимими доказами. Захисник вважав, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258 та ч. 3 ст. 146 КК України, не підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю з підстав невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпання можливостей їх отримати. Просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який підтвердив доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений за наслідками здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia), у ході яких були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом огляду Інтернет-сайтів від 20.11.2019 року, відповідно до якого до пошукової строки ІНФОРМАЦІЯ_4 було введено слова « ОСОБА_10 », за результатами даного пошуку виявлено низку статей, у т.ч. на проросійських Інтернет-ресурсах та соціальних мережах, зокрема: «Вконтакте», «Одноклассники», «Фейсбук», ІНФОРМАЦІЯ_12/. У статті, яка була опублікована у червні 2015 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою « ОСОБА_11 » зазначено, зокрема, що рік тому, 17 червня, ОСОБА_12 , військовослужбовець ЗСУ і народний депутат Верховної Ради України, попала у полон під Луганськом та була передана Росії. Порталу Ves(точка)lv вдалося поговорити з ОСОБА_13 , ополченцем, який раніше служив у Псковській десантно-штурмовій дивізії, який брав у полон ОСОБА_14 . На запитання відповів наступне: ОСОБА_14 перебувала у районі Стукалової Балки, там її і взяли, на допитах ніхто її не бив, хоча пацани хотіли її розірвати, але їм не дали. Поранень у неї точно не було, як саме її брали він не бачив, до того місця підійшов через пару хвилин, залишилось їй тільки хустку пов`язати на обличчя, щоб не бачила нікого і нічого;

- протоколом огляду Інтернет-сайтів від 25.10.2021 року, відповідно до якого оглянуто соціальну мережу «Вконтакте» із ідентифікаційними даними ІНФОРМАЦІЯ_6 яка належить ОСОБА_8 , доступ до вказаної сторінки обмежений «тільки для друзів», а також встановлено, що ОСОБА_8 користується вказаною соціальною мережею, оскільки відвідував її 23.10.2021 року, о 02 год. 12 хв.; оглянуто соціальну мережу «Вконтакте» із ідентифікаційними даними ІНФОРМАЦІЯ_7 яка також належить ОСОБА_8 , вказану сторінку відвідував 24.10.2021 року, о 01 год. 33 хв., та оновлює дописи на ній; оглянуто соціальну мережу «Одноклассники» із ідентифікаційними ознаками ІНФОРМАЦІЯ_8 яка належить ОСОБА_8 , вказана сторінка не оновлювалась з 11.05.2020 року; оглянуто соціальну мережу «Одноклассники» із ідентифікаційними ознаками ІНФОРМАЦІЯ_9 яка належить ОСОБА_8 , у ході огляду вказаної сторінки виявлено посилання на новину Інтернет-видання «Федеральное агентство новостей» (ІНФОРМАЦІЯ_13), у вказаній статті ОСОБА_8 дає коментар журналістці та зазначає, що він приймав участь у затриманні ОСОБА_9 , а також вказує свій позивний « ОСОБА_15 »; оглянуто соціальну мережу «Фейсбук» із ідентифікаційними ознаками ІНФОРМАЦІЯ_10 яка належить ОСОБА_8 , у ході огляду встановлено, що ОСОБА_8 проживає в ЖК «Московские Водники» (за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_14). Вищевказані сторінки соціальних мереж належать громадянину РФ ОСОБА_8 , зокрема, це підтверджується даними, розміщеними ним у власних соцмережах, щодо його протиправної діяльності, установчих відомостей та фотозображеннями;

- протоколом огляду Інтернет-ресурсів від 11.07.2014 року, згідно з яким встановлено дані автобіографії ОСОБА_9 , зокрема про викрадення та незаконне утримання терористами військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_9 ;

- протоколами оглядів Інтернет-ресурсів від 17.09.2014 року, 20.10.2014 року, згідно з якими виявлено інформацію щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 та її незаконного переправлення через державний кордон України;

- протоколом огляду від 20.11.2014 року роздруківок телефонних з`єднань абонента оператора мобільного зв`язку щодо номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які свідчать про незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 та її незаконне переправлення через державний кордон України;

- протоколом огляду від 06.05.2015 року відеофайлів під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_15», «без названия», які свідчать про незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 та її незаконне переправлення через державний кордон України;

- іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.258, ч.3 ст.146 КК України. Покарання обвинуваченому призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів захисника про те, що достовірність отриманої з мережі Інтернет інформації, яка зафіксована в протоколах огляду Інтернет-ресурсів (сайтів, сторінок), судом першої інстанції не перевірялась, і тому вона не могла бути оцінена як достовірна, то колегія суддів вважає ці доводи необгрунтованими. Як вбачається з досліджених в суді першої інстанції протоколів, огляд здійснювався з офіційних Інтернет-ресурсів, загальнодоступних в мережі Інтернет. Тому ставити під сумнів достовірність наведеної в них інформації колегія суддів не вбачає підстав, а доказів на підтвердження зворотного від сторони захисту не надано. Огляд зазначених Інтернет-ресурсів здійснено слідчим з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, за участю спеціаліста, та зафіксовано (за допомогою функцій скріншоту та друку). Крім того, з метою збереження отриманих даних і недопущення їх видалення з мережі Інтернет, було здійснено повне цифрове збереження та записано на оптичний диск, який долучено до протоколів. Це підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. Підстав для визнання протоколів огляду Інтернет-ресурсів (сайтів, сторінок) недопустимими або неналежними доказами колегія суддів не вбачає.

Щодо посилань захисника в апеляційній скарзі на подання до суду копій документів, які досліджувались судом, то колегія суддів зауважує, що наявність у матеріалах копій документів є наслідком виділення, шляхом копіювання матеріалів цього провадження з іншого кримінального провадження. Про це прокурор подав відповідні достовірні докази у вигляді прийнятих та належно оформлених постанов про виділення матеріалів кримінального провадження, до яких додано перелік документів, у якому зазначено, які документи виділені в оригіналах, а які в копіях. Більш того, це не вплинуло на зміст самих доказів.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому КПК України. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і шляхом витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками, які були зроблені судом першої інстанції в частині доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та в частині кваліфікації дій обвинуваченого.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у апеляційній скарзі доводів, які заслуговують на увагу, що підтверджувались би зібраними у кримінальному провадженні доказами, що у сукупності із іншими матеріалами кримінального провадження указувало би на помилковість висновків суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4