Справа № 283/2330/22
Провадження №1-кп/283/19/2026
У Х В А Л А

02 березня 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 ч. 2 ст. 185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 20.05.2019 року близько 11 години за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, з метою повторного викрадення чужого майна прибув до домогосподарства АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для них обстановку, а саме те, що їх злочинні дії ніким не помічені та за ними ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, наблизились до паркану, яким огороджене вищевказане домоволодіння, і звідти таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали двигун до автомобіля марки «ЗАЗ-968» 1989 року виробництва, який знаходився біля паркану.

Своїми діями ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали справи виділені в окреме провадження, заподіли потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1333 гривні 33 копійки.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв?язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор погодився на закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно обвинувачення ОСОБА_4 вчинив крадіжку 20.05.2019 року. На час вчинення крадіжки ст. 51 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за дрібне викрадення майна, якщо вартість майна на момент крадіжки не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

В пункті 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України зазначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 року встановлений у розмірі 1921 гривня. Таким чином неоподатковуваний мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень з 01.01.2019 року становить 960 гривень 50 копійок (1921 гривня : 2). 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 01.01.2019 року становить 192 гривні 10 копійок.

Отже, станом на 20.05.2019 року, крадіжка вважалась дрібною і особа несла відповідальність за ст. 51 КУпАП, якщо вартість викраденого майна не перевищувала 192 гривні 10 копійок. ОСОБА_4 викрав майно вартістю 1333 гривні 33 копійки, що перевищувала 192 гривні 10 копійок, а тому він повинен був нести відповідальність за ст. 185 КК України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року. Даним законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких дрібним викраденням майна вважається викрадення майна вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 20.05.2019 року становила 1921 гривню (960 гривень 50 копійок х 2.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюються диспозицією ст. 51 КУпАП.

Статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

З цього слідує, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки ОСОБА_4 викрав майно вартістю 1333 гривні 33 копійки, що станом на 20.05.2019 року становило менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то, з урахуванням вищевказаних положень законодавства, він не повинен нести відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України, так як втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За приписами п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 4792 цього Кодексу.

За статтею 4792 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В даному випадку обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження, а тому суд закриває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК з підстави передбаченої п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 284, 4792 Кримінального процесуального кодексу України, на підставі пункту 41 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ: двигун до автомобіля марки «ЗАЗ-968» 1989 року виробництва залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1144 гривні.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1