Справа № 399/740/25
Провадження № 1-кп/399/40/2026
ВИРОК

Іменем України

05 березня 2026 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка кримінальне провадження № 0000125 від 26.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, працюючого стропальником АТ «Кременчуцького Сталеливарного Заводу», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за наступних обставин.

Так, 16 лютого 2025 року, у нічний час доби обвинувачений ОСОБА_3 перебував на відкритій ділянці місцевості по вулиці Молодіжна селища Павлиш Онуфріївської селищної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області, очікуючи на свою доньку- ОСОБА_7 , яка поверталась додому після перебування зі знайомими.

У зазначений час обвинувачений ОСОБА_3 помітив свою доньку, поруч з потерпілою ОСОБА_8 , яка не була ідентифікована ОСОБА_3 та помилково сприйнята за невідому особу, яка, на його думку, могла створювати загрозу. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень невідомій йому особі. В умовах недостатньої видимості він не зміг ідентифікувати особу, не впізнав її, не розрізнив її стать, не встановив жодних конкретних ознак, які б вказували на реальну небезпеку, та не вжив заходів для уточнення ситуації (не звернувся до доньки, не намагався зупинити розвиток події ненасильницьким шляхом).

Реалізуючи свій умисел до кінця, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків обвинувачений ОСОБА_3 , наблизився до невідомої йому особи, якою виявилася потерпіла ОСОБА_8 та наніс їй удар дерев`яною палицею в область голови, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани на лобі зліва, перелому лобової кістки зліва, перелому лівої виличної кістки, переломів кісток носу ліворуч, пневмоцефалії, субарахноїдального крововиливу, гемосинуситу, параорбітальної гематоми зліва, які відносяться до категорії тяжких, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що 15 лютого 2025 року ввечері він знаходився вдома по місцю свого проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 та порався в гаражі. Десь після 23 години почав телефонувати дочці, якої вдома не було, коли їй додзвонився пішов зустрічати, з собою взяв палку, оскільки ходить з нею підпираючись через хвору спину. Пройшовши декілька будинків дочку не зустрів і пішов далі. Пройшовши ще трохи побачив зі спини дочку і ззаду неї ще когось хто махав руками і йому здалось, що їй загрожує небезпека. Далі він підійшов ззаду дочки та хотів палкою розборонить дочку і невідому особу, але завдав удару іншій особі в область голови. Потім дочка закричала, що це ОСОБА_9 , він підбіг до потерпілої й почав просити пробачення. Після того як дочка викликала швидку допомогу прогнала його з місця події, він просто пішов по вулиці, перебуваючи в шоковому стані, зупинився біля якоїсь лавочки та бачив як до місця подій їхала карета швидкої допомоги, та як ішла його дружина. Далі, ще деякий час гуляв по вулиці та повернувся до дому. На слідуючий день з дружиною поїхали в лікарню до потерпілої. Пояснив, що за потреби за запитом потерпілої надавав і буде надавати їй допомогу на лікування та просив вибачення.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ввечері 15 лютого 2025 року вона разом з чоловіком ОСОБА_10 , подругою ОСОБА_11 та її хлопцем ОСОБА_12 в домоволодінні ОСОБА_13 смажили шашлики та відпочивали. Через деякий час у ОСОБА_14 з ОСОБА_15 виник конфлікт і вона пішла з ОСОБА_16 до іншої кімнати, де знаходились близько години. На початку 12 години ночі ОСОБА_17 зібралась йти до дому і оскільки було вже пізно, а ОСОБА_18 відмовився відвезти ОСОБА_19 до дому потерпіла пішла її провести. Коли вони вийшли з будинку на порозі ОСОБА_7 зателефонував батько і запитав коли вона буде вдома, та відповіла що вже йде. Вийшовши з двору і пройшовши трохи їх наздогнав ОСОБА_20 та віддав ОСОБА_14 речі, які вона забула. Прийшовши на вулицю Молодіжна трохи не дійшовши до дому, де проживає ОСОБА_7 зупинились та почали розмовляти. Під час розмови вона помітила боковим зором фігуру чоловіка, але продовжила спілкування, потім був удар по голові, якого не очікувала, оскільки почувала себе в безпеці, далі вона перекотилась через ОСОБА_19 та впала на землю. Вважає, що це була бита. ОСОБА_7 почала кричати: «Тато це ОСОБА_9 », а обвинувачений підбіг до неї та почав просити пробачення. Далі ОСОБА_21 прогнала обвинуваченого та викликала швидку. Коли приїхала швидка до неї підійшла ОСОБА_22 та просила не повідомляти в поліцію, говорила, що вони її не залишать та будуть допомагати. Далі її відвезли в лікарню, де лікарі надавали першу допомогу, намагались зупинити кровотечу, зробили рентген голови, а вранці прокинулась в реанімації. Також пояснила, що на вулиці де сталась подія було вуличне освітлення і від вуличних ліхтарів і від будинків. Того дня вона була одягнена в чорні джинси, чорну куртку. Також пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 надає їй матеріальну допомогу на лікування, але іноді бувають затримки. Пояснила, що на даний час не працює, оскільки знаходиться на лікарняному. Після отриманої травми голови в неї погіршився зір, боковим зором не бачить, вона перестала відчувати запахи, постійно знаходиться в стані стресу і не знає, які наслідки вказана травма буде мати для неї в подальшому.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2025 року після роботи у нього вдома він, ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_23 відпочивали компанією та смажили шашлики. Близько 23 години ОСОБА_8 пішла проводжати ОСОБА_7 до дому. Через деякий час чоловікові потерпілої ОСОБА_8 подзвонили і вони разом поїхали до селище Онуфріївка до лікарні, де знаходились до 5 години ранку 16 лютого 2025 року. Хто завдав потерпілій тілесне ушкодження не знає, бо на місці події його не було. 16 лютого 2025 року вранці бачив потерпілу ОСОБА_8 в лікарні, вона була у візку з пов`язкою на голові.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є дочкою обвинуваченого ОСОБА_3 15 лютого 2025 року у вечірній час вона, ОСОБА_20 , потерпіла ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_24 відпочивали в домоволодінні ОСОБА_25 , пили вино та смажили шашлики Після 23 години їй почав телефонувати батько, оскільки хвилювався, бо було вже пізно та запитав коли вона буде йти до дому. Після розмови з батьком вона разом з ОСОБА_8 , яка її проводила, пішла до дому. Коли вони з потерпілою прийшли на вулицю Молодіжна і до її домоволодіння залишилось небагато зупинились недалеко від ліхтаря в неосвітленій частині вулиці. Після зупинки почали гучно розмовляти та жестикулювати руками. Того дня вона була без шапки, одягнута в чорну куртку зі світлим коміром, а потерпіла ОСОБА_8 була одягнена у всьому чорному. Під час розмови вони з потерпілою стояли в півоберта один до одного . Порозмовлявши недовго свідок почула якийсь звук позаду себе, але не звернула увагу і раптом побачила, як потерпіла впала на землю, обернувшись назад побачила батька, проте чи було в нього щось в руках не помітила, оскільки була в шоковому стані, крім нього поряд нікого не було. Пояснила, що сам удар не пам`ятає, оскільки все було дуже швидко, миттєво і темно. Далі, батько підбіг до ОСОБА_8 , підняв її з землі і почав просити пробачення, а свідок викликала швидку. Коли швидка приїхала вона батька прогнала, оскільки була зла на нього, а сама з потерпілою поїхала до лікарні і була там до ранку. Спочатку ушкоджень у потерпілої видно не було, а потім в лівій частині голови з`явилася рана. Додала, що оскільки ОСОБА_8 не хотіла бачити батька, вона за потреби їздила з нею до лікарні.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її чоловіком. Під час нанесення удару її там особисто не було. В день події, 16 лютого 2025 року в нічний час вона знаходилась вдома, а чоловік пішов зустрічать дочку, яка повинна була повернутися до дому. Через деякий час як чоловік вийшов з дому подзвонила дочка і попросила вийти на вулицю. На вулиці було темно, але вона побачила посеред вулиці місце де стояла дочка, і де вже під`їхала карета швидкої допомоги. Підійшовши туди побачила, що потерпіла ОСОБА_8 лежала на землі, була при тямі і була одягнена у все чорне. Дочка сказала, що ОСОБА_26 вдарив батько, але його там не було. Коли швидка забрала потерпілу вона повернулась до дому. Чоловік прийшов через деякий час і розповів, що ходив недалеко від дому, бо був у шоковому стані. Їй пояснив, що йшов зустрічати доньку і коли її побачив йому здалось, що якийсь чоловік на неї нападає, тому і підбіг та хотів розборонить, замахнувшись палкою вдарив по голові потерпілу, хоча, що це ОСОБА_9 не знав, бо думав, що це чоловік. Також пояснила, що обвинувачений вдома часто ходить з палкою обпираючись на неї, оскільки має захворювання хребта. Додала, що разом з чоловіком просили вибачення у потерпілої та постійно надають їй матеріальну допомогу на лікування, возять до лікарні в разі потреби. Охарактеризувала чоловіка як гарного батька, як таке могло трапитись не розуміє.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні повідомила, що вона є лікарем психіатром та лікарем невропатологом Онуфріївської ЦРЛ. Потерпіла ОСОБА_8 є її пацієнткою близько року та звертається за допомогою регулярно, бува іноді тричі на тиждень. За медичною допомогою до неї потерпіла звернулась після отримання черепно-мозкової травми. Пояснила, що стан її пацієнтки тяжкий і невідомо, які наслідки після травми будуть в подальшому. Додала, що ОСОБА_8 тяжко реагує на свій стан здоров`я після отриманої травми, у неї знизилась енергія організму, знизився настрій, вона стала плаксивою, що впливає на її працездатність та життя в цілому, зокрема відносини з дитиною, сім`єю та оточуючими, оскільки вона приймає психотропні препарати. Додала, що потерпіла через отриману травму має психічний розлад.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є його батьком. 15 лютого 2025 року ввечері він знаходився вдома по місцю свого проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 . Батьки також булим вдома, мама в будинку, а батько в гаражі. Кожен займався своїми справами. Близько 22 години свідок пішов відпочивати та заснув. Під ранок покинувся від голосної розмови батьків, батько був дуже схвильований, а мама давала йому заспокійливе. З розмови батьків він зрозумів, що батько подумав, що сестрі, яка стояла на вулиці недалеко від дому, загрожує небезпека, оскільки біля неї стояла незнайома особа та щоб захистити її він ударив палицею цю невідому людину, а потім з`ясувалось, що це знайома сестри - ОСОБА_9 . Також пояснив, що батько часто по двору ходив з палицею, оскільки в нього були проблеми зі спиною. Ця подія відбулась на вулиці недалеко від їх дому. Чи була вулиця освітлена того дня він не пам`ятає. Додав, що неодноразово їх сім`я возили потерпілу до лікарні, як до селище Онуфріївки, так і в місто Кропивницький і постійно надавали і надають матеріальну допомогу на лікування.

Крім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Крім того вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами та відеоматеріалами:

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 20.05.2025 року, а саме: до оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 689 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т. 1, а.с. 123-125/.

- висновком експерта № 45 від 23.05.2025 року згідно якого у потерпілої ОСОБА_8 на час звернення за медичною допомогою до КНП «Онуфріївська ЦРЛ» малась відкрита черепно - мозкова травма у вигляді забійної рани на лобі зліва, перелом лобової кістки ліворуч, перелов лівої виличної кістки та кісток носу ліворуч, пневмоцефалія, субарахноїдальний крововилив, гемосинуїд, пара орбітальна гематома ліворуч. Вищевказані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмету контактною поверхнею, яким могли бути палиця, бита, труба і т.п. Ушкодження могли виникнути у час вказаний в постанові в ніч з 15 на 16.02.2025 р.. Ці удари не характерні для удару кулаком. По ступеню тяжкості пошкодження відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в час спричинення. Ушкодження виникли одномоментно і по ступеню тяжкості не розбиваються. Вищевказані пошкодження спричинені від одного контакту з тупим твердим предметом /т.1, а.с. 126, 127/;

- протоколом огляду предметів (документів) від 24.05.2025 року, а саме медичної документації потерпілої ОСОБА_8 , згідно якої при огляді пацієнта 16.02.2025 року у хворої виявлена рубана рана голови, головний біль, нудота, блювання, носова кровотеча. По СКТ дані за лінійні переломи лобової кістки та луски лівої скроневої кістки, перелом лівої виличної кістки та кісток носа ліворуч. Пневмоцефалію. Субарахноїдальний крововилив. Гемосинуїт. Параобітальна гематома ліворуч /т. 1, а.с. 128- 160/;

- психологічним висновком щодо потерпілої ОСОБА_8 , проведений у формі індивідуальної бесіди, спостереженні 05.06.2025 року згідно якого психологічний стан ОСОБА_8 характеризується залишковими проявами черепно-мозкової травми, що можуть впливати на її здатність повноцінно брати участь у судовому процесі /т. 1, а.с. 161-164/;

- протоколом слідчого експерименту від 18.06.2025 року, який було проведено поблизу приватних житлових будинків № 7 та № 43 по вулиці Молодіжна в селищі Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області за участі потерпілої ОСОБА_8 , згідно якого в ході проведення слідчого експерименту потерпіла надала показання про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 та відповідним відеозаписом переглянутим в судовому засіданні /т, 1 а.с. 165-170/;

- висновком експерта № 54/45 від 20.06.2025, згідно якого зона локалізації пошкоджень відповідає зоні локалізації удару. Характер травмуючого предмету на який вказує ОСОБА_8 відповідає характеру предмета, яким спричинені ушкодження. Кількість ушкоджень відповідає кількості ударів внаслідок чого виникли ушкодження. Напрямок дії сили зовні всередину відповідає характеру пошкоджень /т. 1 а.с. 171/;

- протоколом слідчого експерименту від 27.06.2025 року, який було проведено на місці вчинення кримінального правопорушення по вулиці Молодіжна в селищі Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області за участі свідка ОСОБА_7 , згідно якого в ході проведення слідчого експерименту свідок надала показання про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілії ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_3 та відповідним відеозаписом переглянутим в судовому засіданні /т, 1 а.с. 172-177/;

- протоколом слідчого експерименту від 10.07.2025 року, який було проведено на місці вчинення кримінального правопорушення по вулиці Молодіжна в селищі Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якого в ході проведення слідчого експерименту обвинувачений надав показання про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 та відповідним відеозаписом переглянутим в судовому засіданні /т, 1 а.с. 178-183/;

- висновком експерта № 63/45 від 17.07.2025, згідно якого зона локалізації пошкоджень відповідає зоні локалізації удару, якщо в момент удару ОСОБА_8 повернула трохи голову вліво, або нахилила голову вправо. Характер травмуючого предмету відповідає характеру предмета, яким спричинені тілесні ушкодження. Кількість ушкоджень відповідає кількості ударів внаслідок чого виникли ушкодження. Напрямок дії сили зовні всередину відповідає характеру пошкоджень /т. 1 а.с. 202/.

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими і достовірними та приймає в основу обвинувального вироку, так як вони отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Таким чином, наявні у справі докази, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенню. Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, позицію потерпілої, представник якої просила призначити покарання обвинуваченому в межах санкції статті КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який вчинив тяжкий злочин, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви. Також суд враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді Олександрійського РС № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого за якою вбачається можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції відповідної частини статті, що, на думку суду, має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, беручи до уваги те, що обвинувачений примирився з потерпілою та відшкодував завдану їй шкоду, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Частиною 1 статті 534 КПК України, регламентовано, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Також, частиною 1 статті 165 КВК визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, тому початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5 березня 2026 року.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення з ОСОБА_3 1000000 гривень моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений продовж судового розгляду вчиняв дії для відшкодування моральної шкоди за вказаним позовом.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 було подано клопотання про доручення до матеріалів кримінального провадження заяви потерпілої ОСОБА_8 від 10.02.2026 року в якій вона вказала, що не має претензій морального характеру до ОСОБА_3 та розписку про отримання потерпілою 300000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказані документи були долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_6 відмовилась від цивільного позову про відшкодування моральної шкоди та підтвердила, що потерпіла з обвинуваченим дійшли згоди щодо розміру завданої моральної шкоди, моральна шкода потерпілії відшкодована в розмірі 300000 гривень і вона не має претензій морального характеру до обвинуваченого.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди за позовом, що підтверджується письмовими заявами потерпілої ОСОБА_8 /том 2 а.с. 11-13/, суд вважає за необхідне прийняти відмову цивільного позивача від позову та закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для обрання такого суд не вбачає.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5 березня 2026 року.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди закрити.

Судові витрати у кримінальному проваженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1