Справа № 643/2562/26
Провадження № 1-кс/643/1565/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Харкові клопотання слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000042 від 04.02.2024 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, одруженого, маючого на утриманні дружину та неповнолітню дитину, які мають інвалідність, з вищою освітою, проректора з інноваційно-корпоративної роботи та адміністрування Харківського Національного університету радіоелектроніки, депутата Харківської обласної ради VIII скликання, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2026 слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000042 від 04.02.2024.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний депутатом Харківської обласної ради VIII скликання.

При цьому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в Україні, будучи достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією рф, та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який триває і дотепер, вчинив злочинні дії за таких обставин.

Так, встановлено, що не пізніше 11.07.2024, більш точну дату та час не встановлено, у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території м. Харкова, більш точне місце на даний час не встановлено, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших регіонів України, пов`язаної з уникненням від мобілізації осіб чоловічої статі призовного віку.

На виконання вказаного злочинного плану, усвідомлюючи негативні наслідки у вигляді перешкоджання, спрямованого на створення перепон у законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , не пізніше 11.07.2024, більш точну дату встановити не вдалось, перебуваючи на території м. Харкова, надав ОСОБА_7 , яка обіймала посаду викладача Відокремленого структурного підрозділу «Харківський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» () (далі - ВСП «ХТЕФК ДТЕУ»), пропозицію налагодити спільну злочинну схему щодо фіктивного вступу на навчання осіб призовного віку з подальшим наданням відстрочки з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації.

На виконання вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами, у невстановлений час, але не пізніше 11.07.2024, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце не встановлено, узгодив фіктивний вступ та навчання до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме - відсутність у останнього обов`язку здійснювати передбачені законом та договором про навчання у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» обов`язки зі здобуття відповідної освіти. При цьому ОСОБА_8 відповідно до документів вважається здобувачем освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ», що, у свою чергу, є передумовою для створення підстав для отримання останнім права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У подальшому групою осіб у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених у теперішній час осіб, на реалізацію вказаного злочинного умислу ОСОБА_8 був фіктивно оформлений як здобувач освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» з 02.09.2024 дотепер, у зв`язку з чим останньому надано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь обумовленим з ОСОБА_4 та іншими невстановленими у теперішній час особами злочинним планом, здійснила заходи, спрямовані на вступ ОСОБА_8 до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» на навчання. При цьому ОСОБА_8 з 02.09.2024 дотепер обов`язки здобувача освіти фактично не виконував, заняття не відвідував, іспити та заліки не складав.

Унаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 , який діяв спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період часу з 02.09.2024 дотепер у зв?язку з фіктивним вступом до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» та фіктивним навчанням, а також безпідставним отриманням відстрочки від мобілізації в ТЦК та СП, уникав заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводило до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Також за вищевказаних обставин ОСОБА_4 , діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами на виконання злочинного умислу, у невстановлений час, але не пізніше 02.09.2024, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце не встановлено, узгодив фіктивний вступ та навчання до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме відсутність у останнього обов`язку здійснювати передбачені законом та договором про навчання у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» обов`язки зі здобуття відповідної освіти. При цьому останній згідно з документами вважається здобувачем освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ», що у свою чергу буде передумовою для створення підстав для отримання останнім права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У подальшому групою осіб у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших невстановлених у теперішній час осіб на реалізацію вказаного злочинного умислу ОСОБА_9 був фіктивно оформлений як здобувач освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» з 23.09.2024 дотепер, у зв`язку з чим останньому надано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь обумовленим з ОСОБА_4 та іншими невстановленими у теперішній час особами злочинним планом, здійснила заходи, спрямовані на вступ ОСОБА_9 до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» на навчання. При цьому ОСОБА_9 з 23.09.2024 дотепер обов`язки здобувача освіти фактично не виконував, заняття не відвідував, іспити та заліки не складав.

Унаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 , який діяв спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період часу з 23.09.2024 дотепер у зв?язку з фіктивним вступом до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» та фіктивним навчанням, а також безпідставним отриманням відстрочки від мобілізації в ТЦК та СП, уникав заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводило до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та ухиленні від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Також за вищевказаних обставин ОСОБА_4 , діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами на виконання злочинного умислу, у невстановлений час, але не пізніше 30.10.2024, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце не встановлено, узгодив фіктивний вступ та навчання до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме - відсутність у останнього обов`язку здійснювати передбачені законом та договором про навчання у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» обов`язки зі здобуття відповідної освіти. При цьому останній згідно з документами вважається здобувачем освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ», що, у свою чергу, є передумовою для створення підстав для отримання останнім права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У подальшому групою осіб у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інших невстановлених у теперішній час осіб на реалізацію вказаного злочинного умислу ОСОБА_10 був фіктивно оформлений як здобувач освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» з 30.10.2024 дотепер, у зв`язку з чим останньому надано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь обумовленим з ОСОБА_4 та іншими невстановленими у теперішній час особами злочинним планом, здійснила заходи, спрямовані на вступ ОСОБА_10 до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» на навчання. При цьому ОСОБА_10 з 30.10.2024 дотепер обов`язки здобувача освіти фактично не виконував, заняття не відвідував, іспити та заліки не складав.

Унаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 , який діяв спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період часу з 30.10.2024 дотепер у зв?язку з фіктивним вступом до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» та фіктивним навчанням, а також безпідставним отриманням відстрочки від мобілізації в ТЦК та СП, уникав заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводило до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та ухиленні від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Також за вищевказаних обставин ОСОБА_4 , діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами на виконання злочинного умислу, у невстановлений час, але не пізніше 30.10.2024, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце не встановлено, узгодив фіктивний вступ та навчання до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме - відсутність у останнього обов`язку здійснювати передбачені законом та договором про навчання у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» обов`язки зі здобуття відповідної освіти. При цьому останній згідно з документами вважається здобувачем освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ», що, у свою чергу, є передумовою для створення підстав для отримання останнім права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. У подальшому групою осіб у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та інших невстановлених у теперішній час осіб на реалізацію вказаного злочинного умислу ОСОБА_11 був фіктивно оформлений як здобувач освіти у ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» з 30.10.2024 дотепер, у зв`язку з чим останньому надано право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь обумовленим з ОСОБА_4 та іншими невстановленими у теперішній час особами злочинним планом, здійснила заходи, спрямовані на вступ ОСОБА_11 до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» на навчання. При цьому ОСОБА_11 з 30.10.2024 дотепер обов`язки здобувача освіти фактично не виконував, заняття не відвідував, іспити та заліки не складав.

Унаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 , який діяв спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у теперішній час особами, військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період часу з 30.10.2024 дотепер у зв?язку з фіктивним вступом до ВСП «ХТЕФК ДТЕУ» та фіктивним навчанням, а також безпідставним отриманням відстрочки від мобілізації в ТЦК та СП, уникав заходів, спрямованих на примусовий призов громадян України до лав ЗСУ, що призводило до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та ухиленні від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Таким чином громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

26.09.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.11.2025, без визначення розміру застави.

18.11.2025 заступником керівника Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 25.12.2025.

20.11.2025 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 25.12.2025 включно, без визначення розміру застави.

22.12.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 продовжено до п`яти місяців, тобто до 25.02.2026.

22.12.2025 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 14:35 19.02.2026, без визначення розміру застави.

13.02.2026 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 продовжено до шести місяців, тобто до 25.03.2026.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання, з підстав зазначених у ньому.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що заявлені стороною обвинувачення ризики є недоведені, про що подав письмові заперечення з додатками. Вказав, що у ОСОБА_4 незадовільний стан здоров`я, який ще більше погіршився у період тримання під вартою. Відтак, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані матеріали, якими воно обґрунтовується, письмові заперечення з додатками, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, встановив таке.

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 04.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання, слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України);

наявність підстав, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (п. 2 ч. 3 ст.199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

26.09.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

22.12.2025 ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 14:35 19.02.2026, без визначення розміру застави.

13.02.2026 слідчим суддею Салтівського районного суду міста Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 продовжено до шести місяців, тобто до 25.03.2026.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 , підозри, яка обґрунтовується доказами, зокрема: протоколом проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем від 07.07.2025, відповідно до якого зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з приводу зарахування останнього на навчання до ВСП ХТЕФК ДТЕУ та процесу його навчання в порушення вимог законодавства України; протоколом огляду документів за результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно ОСОБА_4 від 12.08.2025, відповідно до якого зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_7 із ОСОБА_4 з приводу зарахування до ВСП ХТЕФК ДТЕУ ОСОБА_9 ; протоколом огляду документів за результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно ОСОБА_4 від 12.08.2025, відповідно до якого зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_7 із ОСОБА_4 з приводу зарахування до ВСП ХТЕФК ДТЕУ ОСОБА_8 ; протоколом огляду документів за результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно ОСОБА_4 від 12.08.2025, відповідно до якого зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_7 із ОСОБА_4 з приводу зарахування до ВСП ХТЕФК ДТЕУ ОСОБА_11 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_7 від 07.07.2025, відповідно до якого зафіксовано обставини листування останньої з іншими особами, серед іншого, з приводу виконання навчального плану студентів ВСП ХТЕФК ДТЕУ в порушення вимог законодавства України; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 ; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 від 25.09.2025, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого зафіксовано, серед іншого, обставини виявлення і вилучення предметів, що можуть мати значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення підозрюваним інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» § 88, «Erdagozv. Turkey» § 51, «Cebotari v. Moldova» § 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Щодо наявності ризиків, слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше, його репутацію та інші обставини.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час хоча і зменшились, проте продовжують існувати.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується, насамперед, суворістю передбаченого покарання у разі доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка є суттєвим елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу. Отримавши повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі доведення вини ОСОБА_4 , не дивлячись на попередню належну процесуальну поведінку та наявність міцних соціальних зв`язків, може застосувати спроб до переховування. Реалізації цього ризику можуть сприяти й воєнні дії у місті проведення досудового розслідування, що може змусити підозрюваного залишити місце свого проживання, переїхати до іншого регіону. При цьому, міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання у цьому випадку не зможуть утримати ОСОБА_4 , від цього.

Так, протягом досудового розслідування зібрано, зафіксовано у відповідних процесуальних документах та долучено до кримінального провадження достатню кількість доказів, зокрема й речових, на підтвердження підозри. Це зменшує ризики знищення чи спотворення доказів, проте не усуває їх, так як досудове розслідування, а відповідно і збір доказів тривають.

Крім цього, слідчий суддя вважає доведеною спроможність підозрюваного робити спроби впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи характер інкримінованого злочину, обставини які характеризують ОСОБА_4 , останній має процесуальний інтерес здійснення впливу на результати розслідування, зокрема на покази свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Так, з метою закінчення досудового розслідування органу досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема: отримати відомості, що характеризують особи підозрюваних з метою їх долучення до матеріалів кримінального провадження; здійснити розсекречення матеріалів, що слугували підставами для проведення НСРД відносно підозрюваного ОСОБА_4 ; виконати процесуальні дії, направлені повідомлення ОСОБА_4 про нову та зміну раніше повідомленої підозри; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомлення сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.

Завершити досудове слідство до вказаного строку не видається за можливе, виходячи із складності зазначеного кримінального провадження, введення воєнного стану на території України, проведенням активних бойових дій збройними силами російської федерації на території Харківської області, що ускладнює проведення швидкого досудового розслідування, а також через необхідність об`єктивного дослідження всіх обставин справи та встановлення істини у кримінальному провадженні. Виконання вище перелічених процесуальних дій потребує додаткового часу.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На момент розгляду цього клопотання ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 13.02.2026 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 25.03.2026.

Процесуальні дії, які необхідно виконати у кримінальному провадженні не можливо закінчити до спливу строку тримання ОСОБА_4 під вартою, а підстав для застосування до останнього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не знаходить з мотивів, зазначених вище.

При цьому, слідчий суддя враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437 442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану, з врахуванням всіх даних по особистості.

При цьому, інших обставин, які об`єктивно унеможливлюють тримання ОСОБА_4 під вартою (у тому числі за станом здоров`я), слідчим суддею не встановлено.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до положень ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 199, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку здійснення досудового розслідування, тобто до 25.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.02.2026 о 16:45.

Слідчий суддя ОСОБА_14