Номер провадження: 11-сс/813/972/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 березня 2026 року про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0002313, внесеного до ЄРДР 13 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 06 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження № 0002313від 13 грудня 2016 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що у ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено необхідний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у межах яких допитано заявника та свідків, досліджено первинні фінансово-господарські документи, договори, платіжні та облікові документи, а також документи щодо діяльності товариства та розподілу його майна, перевірено обставини проведення загальних зборів учасників, зокрема протоколи таких зборів та відеозапис їх проведення, а також отримано висновок судово-економічної експертизи. За результатами аналізу сукупності зібраних доказів, орган досудового розслідування дійшов висновку про відсутність у діянні службових осіб ТОВ «КРОКУС ЛТД» ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, з чим погодився слідчий суддя, зазначивши, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу представник скаржника ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а слідчим суддею порушено норми процесуального права, з огляду на наступне:

- слідчим передчасно закрито кримінальне провадження 06 .11.2025 року, в той час коли висновок експертизи надійшов лише 30.12.2025 року;

- слідчим суддею не надано належної оцінки обставинам укладення директором ТОВ контракту на суму 620 000 євро без згоди загальних зборів, всупереч вимогам закону та статуту, а також подальшому перепродажу майна пов`язаному підприємству за заниженою вартістю, що, на думку скаржника, свідчить про умисне виведення активів товариства;

- слідчим суддею не надано належної оцінки наявності у матеріалах кримінального провадження суперечливих висновків експертів, при цьому слідчим не призначено комісійну або комплексну експертизу для усунення таких суперечностей, а обрано один із висновків як підставу для закриття провадження;

- не надано належної оцінки доводам щодо внесення недостовірних відомостей до офіційних документів;

-слідчим суддею порушено право на ефективний захист, передбачене ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не здійснено належного судового контролю за органами досудового розслідування та не перевірено повноту та об`єктивність проведених слідчих дій.

На підставі наведеного апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвали та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого від 06.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0002313.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Прокурор Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги і доводи апеляційних скарг та правові позиції, висловлені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, апеляційний суд повинен перевірити доводи апеляційних скарг (1) щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та за наявності підстав для його поновлення (2) щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Щодо клопотання на поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до ч.2 статті 309 КПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Однак поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним. Зокрема, з системного аналізу ст. ст. 117, 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 400 КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне її звернення до суду у встановлений КПК строк. Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

Тож можливість поновити строк на апеляційне оскарження кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим чи обставини, унаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення в суд.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею у судовому засіданні 30 березня 2026 року, за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_7 , що не заперечується в апеляційній скарзі, тобто строк для апеляційного оскарження, почав обчислюватись відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України (з дня оголошення вказаної ухвали).

Апеляційну скаргу ж було подано до апеляційного суду через систему «Електронний суд» лише 06 квітня 2026 року, що за викладених обставин, свідчить про те, що її подано поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Натомість, колегія суддів погоджується з доводами представника скаржника, наведеними на обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, щодо наявності поважних причин, у зв`язку з якими апеляційна скарга подано з пропуском строку. Так, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України. Такий висновок сформульовано у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18).

З цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення представнику скаржника адвокату ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 березня 2026 року про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0002313, внесеного до ЄРДР 13 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст. 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилася не перевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а за частиною 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) cуб`єкт; 4)суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

На слідчого суддю, у порядку передбаченому КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

У разі встановлення неправомірності рішення слідчого про закриття кримінального провадження, належним способом захисту є скасування вказаного рішення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши постанову слідчого та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд доходить висновку про належне виконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону та вжиття всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів скарги, 13 грудня 2016 року було зареєстроване кримінальне провадження № 0002313за заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України стосовно службових осіб ТОВ «КРОКУС ЛТД» за заволодіння майном товариства та складання завідомо неправдивих відомостей.

В ході досудового розслідування в якості свідків допитані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,, ОСОБА_12 , здійснено тимчасові доступи до документів, призначено та проведено експертизи та ряд інших слідчих (розшукових) дій.

Також, слідчим враховано вимоги ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2023 року, якою попередню постанову про закриття кримінального провадження було скасовано. Зокрема, було проведено додаткові допити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,а також оглянуто відеозапис загальних зборів учасників ТОВ «КРОКУС ЛТД» від 13.12.2016 року з детальною фіксацією його результатів.

Витребувано та досліджено установчі документи товариства, протоколи загальних зборів учасників, у тому числі протоколи від 06.09.2016 року та від 13.12.216 року, фінансову та бухгалтерську звітність, розподільчий баланс станом на 07.06.2016 року, договори, первинні документи бухгалтерського обліку, що стосуються придбання та продажу ротаційної трафаретної друкарської машини, а також документи щодо господарських відносин між ТОВ «КРОКУС ЛТД» та ТОВ «АРТЕНА С.К.».

Отримано та досліджено рішення Господарського суду Одеської області від 06.05.2021 року у справі №916/2294/17, яким вирішено спір між ОСОБА_8 та ТОВ «КРОКУС ЛТД» щодо розміру належної йому частки у майні товариства та стягнуто з товариства на користь ОСОБА_13 суму 7 001 113,00 грн з урахуванням здійснених часткових виплат.

Призначено та проведено судово-економічну експертизу, за результатами якої складено висновок Одеського НДЕКЦ МВС України від 17.07.2020 №65Е за експертною спеціальністю 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій», яким встановлено відсутність ознак доведення до банкрутства, фіктивного чи прихованого банкрутства ТОВ «КРОКУС ЛТД», відсутність необгрунтованого списання майна та необгрунтованого виведення активів, у тому числі ротаційної трафаретної друкарської машини, а також відсутність документально підтвердженого заниження частки ОСОБА_8 за рахунок виведення активів.

За результатами огляду відеозапису загальних зборів 13.12.2016 року встановлено фактичний порядок проведення зборів, склад учасників, зміст питань порядку денного, хід їх обговорення та результати голосування, у тому числі щодо питання про вихід ОСОБА_8 зі складу учасників ТОВ «КРОКУС Л» та проведення з ним розрахунків.

За наслідками досудового розслідування старшим слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 постановою від 06 листопада 2025 року закрито кримінальне провадження №002313, внесеного до ЄРДР 13 грудня 2016 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Рішення про закриття провадження обґрунтувано тим, що з урахуванням встановлених досудовим слідством обставин справи, проведеними у повному обсязі слідчо - процесуальних дій, слідчий дійшов до висновку про відсутність у діях службових осіб ТОВ «Крокус ЛТД» необхідних елементів складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме відсутні об?єктивні дані про заволодіння чужим майном (активами ТОВ «Крокус ЛТД») шляхом привласнення або розтрати, оскільки спірна ротаційна трафаретна машина була належним чином оприбуткована на баланс товариства, а її подальший продаж пов?язаній юридичній особі здійснено з отриманням товариством прибутку, що підтверджується бухгалтерськими документами та висновком експерта, відсутні дані про внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, оскільки протоколи загальних зборів відповідають фактичному проведенню зборів, про що свідчить зокрема відеозапис, показання свідків та інші матеріали, встановлені між сторонами розбіжності стосуються обсягу майнових прав учасника товариства, порядку визначення та виплати його частки, а також оцінки дій директора з точки зору дотримання статуту та корпоративних процедур, що вже було предметом розгляду господарського суду. Відносини, які склалися між колишніми засновниками ТОВ «Крокус ЛТД» ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , відносяться до цивільно-правових та господарсько-правових відносин, які повинні вирішуватися в судовому порядку.

Крім того, слідчим зазначено, що відсутні докази наявності умислу службових осіб ТОВ «Крокус ЛТД» на заволодіння майном товариства чи на складання завідомо неправдивих документів.

Перевіривши скаргу представника скаржника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість та законність постанови слідчого, прийнятої за результатами всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді та відхиляє доводи апеляційної скарги з таких причин.

Так, частиною 1 статті 191 КК України передбачена відповідальність за привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні , а за ч. 1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів .

Об`єктом зазначених кримінальних правопорушень є майнові відносини у сфері господарської діяльності (ст. 191 КК України), а також суспільні відносини, що забезпечують нормальну діяльність органів влади, установ, організацій, а також достовірність документообігу. (ст. 366 КК України).

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, передбачає три різних форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, їх загальною ознакою є особливе відношення винного до майна, яким він заволодіває, тоді як об`єктивна сторона ст. 366 КК України полягає у внесенні завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

Суб`єктивна сторона зазначених кримінальних правопорушень передбачає наявність прямого умислу, корисливих мотивів та мети, спрямованого на заволодіння майном (ст. 191 КК України) або прямий умисел - особа усвідомлює, що вносить неправдиві відомості, і бажає це зробити (ст. 366 КК України).

Суб`єкт спеціальний, тільки службова особа.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування проведено необхідний обсяг слідчих (розшукових) дій, досліджено фінансово-господарські документи, допитано свідків, перевірено обставини укладення та виконання правочинів, а також отримано висновки експертиз.

За результатами проведеного розслідування встановлено, що спірне майно було належним чином оприбутковане на баланс товариства, його подальше відчуження здійснено з отриманням товариством прибутку, що підтверджується бухгалтерськими документами та висновком експерта, а відтак відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про заволодіння майном шляхом привласнення чи розтрати.

Також не встановлено внесення службовими особами завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, оскільки протоколи загальних зборів узгоджуються з фактичними обставинами їх проведення, що підтверджується, зокрема, відеозаписом та показаннями свідків.

Наявні між сторонами розбіжності стосуються реалізації корпоративних прав учасника товариства, порядку визначення та виплати його частки, а також оцінки дій керівника з точки зору дотримання статуту та корпоративних процедур, що свідчить про цивільно-правовий характер спірних правовідносин.

Посилання апелянта на передчасність закриття кримінального провадження є безпідставними, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, на момент прийняття рішення орган досудового розслідування володів достатнім обсягом зібраних доказів для надання їм оцінки та прийняття відповідного процесуального рішення, а подальше надходження висновку судово-економічної експертизи не спростувало зроблених висновків та не вплинуло на їх обґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги щодо ймовірного умисного виведення активів товариства колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були предметом дослідження органу досудового розслідування, перевірені шляхом аналізу фінансово-господарських документів, показань свідків та висновком експертизи, і отримали належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

Сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження декількох експертних висновків сам по собі не свідчить про неповноту досудового розслідування чи незаконність прийнятого рішення, оскільки оцінка доказів, у тому числі висновків експертів, здійснюється слідчим у їх сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження. При цьому кримінальний процесуальний закон не покладає на слідчого безумовного обов`язку призначати комісійну або комплексну експертизу лише з підстав існування різних експертних висновків.

За таких обставин доводи скаржника про неповноту досудового розслідування та передчасність прийнятого рішення не знайшли свого підтвердження, оскільки фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою органом досудового розслідування, та не містять посилань на обставини, які не були перевірені і могли б вплинути на висновок щодо наявності складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні тривало значний проміжок часу, у його межах сформовано значний обсяг матеріалів, проведено численні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема допити свідків, тимчасові доступи до речей і документів, дослідження фінансово-господарської документації, а також судові експертизи. При цьому після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування виконано вказівки прокурора, зокрема повторно допитано свідків та проведено інші слідчі дії. Доводи представника скаржника про допит одних і тих самих осіб колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали кримінального провадження не містять, поданих після скасування попередньої постанови про закриття провадження, клопотань із зазначенням конкретних осіб, допит яких заявник вважав необхідним, а апеляційна скарга також не містить обґрунтування того, які саме обставини могли бути встановлені шляхом проведення додаткових допитів. За таких обставин твердження апелянта про неповноту досудового розслідування спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Також колегія суддів не вбачає порушення права апелянта на на ефективний захист, передбачене ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки слідчим суддею при розгляді скарги перевірено доводи заявника, надано їм оцінку з урахуванням матеріалів кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, у межах наданих повноважень здійснено судовий контроль за рішенням органу досудового розслідування.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532, КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 березня 2026 року про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження №0002313, внесеного до ЄРДР 13 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_16 ОСОБА_3 ОСОБА_4