Справа №212/514/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000002 від 03 січня 2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.01.2025 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури - ОСОБА_4 , потерпіла - ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

01 січня 2026 року близько 13:30 години, обвинувачений ОСОБА_3 , перебував разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього відбувся з останньою словесний конфлікт на побутовому рівні, а також раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з мотивів гострої неприязні до неї.

Після чого, в той же день, 01 січня 2026 року близько 13:35 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, умисно наніс два удари руками в обличчя останній.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя та крововиливів в слизову оболонку обох губ, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 16 від 07 січня 2026 року за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її рідний син, живе з нею разом, ніде не працює, постійно зловживає алкоголем. 31.12.2025 року вона пішла до знайомого святкувати Новий Рік, повернулась зранку 01.01.2026 року, вдома сина не було, була його співмешканка. Вона харчується окремо, хотіла знайти свій лимон, пішла спитати у співмешканки, вона була п`яна, почала кричати. Потім повернувся син, співмешканка йому поскаржилась, він прийшов і вдарив її рукою в обличчя, перший раз не сильно. Потім вдарив ще раз рукою, вже сильно, розбив губу і вона викликала поліцію. Потім син вибачався, претензій до нього вона не має, покарання просить на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що він погано пам`ятає події, оскільки часто вживає алкоголь. В той день його співмешканка йому поскаржилась на матір, і він дійсно її вдарив два рази по обличчю. Щиро кається у скоєному, перед потерпілою вибачився, він знає, що хворий на алкоголізм, неодноразово кодувався і лежав в стаціонарі в наркологічному відділенні, йому нічого не допомагає. Він ніде не працює, служити в армії не хоче. Просить суворо його не карати.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора, потерпілої та захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч.3 ст.349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому сторонам кримінального провадження роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена в повному обсязі за ознаками: умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії проступків, обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога перебуває з 08 грудня 2017 року по теперішній час з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше судимий.

Пом`якшуючою покарання обставиною, згідно ст.66 КК України, є щире каяття.

Обтяжуючою покарання обставиною, згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також те, що обвинувачений будучи раніше засудженим за вчинення умисного кримінального правопорушення, на шлях виправлення не став і знову, в період іспитового строку за попереднім вироком, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, суд дійшов висновку що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій статті інкримінуємого кримінального правопорушення у вигляді громадських робіт. Крім того, покарання слід призначати із застосуванням положень ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання у вигляді обмеження волі, призначене за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст.50 КК України.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів.

Враховуючи встановлені судом обставини в сукупності, суд вважає за доцільне застосовувати до обвинуваченого заходи, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме: заборона перебувати в місці спільного проживання з потерпілою та направлення для проходження програми для кривдників.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370-371, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року і остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді шести місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі п. 1, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати строком на один місць до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, відповідно до яких покласти обов`язки:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_5 ;

-пройти програму для кривдників.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1