Справа№751/1542/26
Провадження №1-кс/751/444/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Чернігові клопотання прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 10.02.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 17.02.2026 в м. Одеса за участю ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000035 від 10.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

17.02.2026, за участю ОСОБА_4 , проведено огляд мобільного телефону марки «iPhone 8» ІМЕІ НОМЕР_1 та здійснено його вилучення. Надалі постановою слідчого указаний телефон визнано речовим доказом.

З метою збереження речових доказів, уникнення їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, а також з метою його використання під час проведення слідчих дій виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Прокурор у судове засідання не прибув, про день, час та місце повідомлений в установленому порядку. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з пп. 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000035 від 10.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

17.02.2026, у порядку ст.93 КПК України, ОСОБА_4 надав слідчому мобільний телефон марки «iPhone 8» ІМЕІ НОМЕР_1 , в якості речового доказу.

17.02.2026, за участю ОСОБА_4 , проведено огляд мобільного телефону марки «iPhone 8» ІМЕІ НОМЕР_1 та здійснено його вилучення

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 18.02.2026 мобільний телефон марки «iPhone 8» ІМЕІ НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що під час проведення огляду, вилучений телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ураховуючи розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі правові підстави для накладання арешту на вказане вище майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя звертає увагу на необхідність невідкладного проведення органом досудового слідства необхідного комплексу відповідних слідчих дій стосовно вилученого майна з метою забезпечення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу, визначених ст.2 КПК України, та необхідністю захисту фундаментальних прав особи - права власності.

У протилежному випадку власник майна в разі зволікання і затягування розслідування справи, вправі самостійно звернутись до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту з майна.

Керуючись статтями 98, 131, 168, 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 17.02.2026, в ході проведення огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 8» ІМЕІ НОМЕР_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий cуддя ОСОБА_1