КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/110/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 941/1430/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 537 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист засудженого ОСОБА_8 , ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2025, якою задоволено клопотання ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» та засудженому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Червоногригорівка Нікопольського району Донецької області, громадянину України, з освітою 8 класів, розлученому, безробітному, зареєстрованому та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимому:

-14.10.1993 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців;

-07.02.1997 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 141, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років;

-25.05.2004 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289, ст. 71 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців;

-07.02.2011 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років;

-12.07.2011 вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років;

-21.02.2019 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки (звільнений від покарання, оскільки усунена караність діяння);

-07.06.2021 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці без конфіскації майна,-

зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК , строк фактичного відбування покарання з 07.06.2021 по 24.02.2022 та строк відбування покарання в установах виконання покарань на непідконтрольній території України з 24.02.2022 по 07.05.2025 включно.

Цією ж ухвалою постановлено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з моменту його повторного затримання в порядку виконання вироку, тобто з 22.08.2025.

ВСТАНОВИЛА:

У місцевий суд надійшло та розглянуто судом клопотання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» про вирішення питання щодо усунення протиріч, на підставі п. 14 ст. 537, п. 1 ст. 539 КПК України, що виникли при виконанні вироку стосовно засудженого ОСОБА_8 .

Судом клопотання начальника виправної колонії задоволене, при цьому встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком від 07.06.2021 Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці без конфіскації майна.

Вирок від 07.06.2021 набрав законної сили 02.08.2021. Початок строку відбування покарання встановлено рахувати з моменту проголошення вироку.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2025 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_8 визнано вважати засудженим вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Також, судом першої інстанції установлено, що ДУ «Приморська виправна колонія (№ 145)», в якій з 20.02.2022 відбував покарання засуджений ОСОБА_8 , з 27.02.2022 по теперішній час перебуває в тимчасовій окупації і зв`язок із зазначеною установою був втрачений.

Згідно із довідкою старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 22.08.2025 року був затриманий на виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021. Після затримання ОСОБА_8 поміщений до державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

При цьому в особовій справі засудженого ОСОБА_8 міститься копія довідки, виданої ФКУ ВК-2 УФСВП росії по Запорізькій області від 07.05.2025 про те, що засуджений відбував покарання в місцях позбавлення волі з 02.08.2021 по 07.05.2025 та звільнений по відбуттю строку покарання.

На підставі встановленого суд першої інстанції прийшов до висновку, що засудженому ОСОБА_8 слід зарахувати у строк відбуття покарання період фактичного відбування покарання з 07.06.2021 по 24.02.2022 та відбування покарання в установі виконання покарань на непідконтрольній території України з 24.02.2022 по 07.05.2025, та визначити останньому початок строку відбування покарання з моменту його повторного затримання, тобто з 22.08.2025.

Із судовим рішенням не погоджується захист, адвокат засудженого в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і відмовити у задоволенні клопотання начальника виправної колонії.

Свої вимоги умотивовує тим, що, після захоплення окупаційними силами росії ДУ «Приморська виправна колонія (№145)», де відбував покарання ОСОБА_8 , його вирок

Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 переглянутий і визначений строк відбування покарання до 07.05.2025, після звільнення 07.05.2025, окупаційною владою ОСОБА_8 переміщений до Центру утримання іноземних громадян у Краснодарському краї, у червні 2025 перевезений до буферної зони між росією та Грузією, де ОСОБА_8 чекав депортації, 22.08.2025 під конвоєм Грузинської влади, за домовленістю із владою України та Молдови, ОСОБА_8 евакуйований на територію України, і цього ж дня затриманий представниками правоохоронних органів України для відбування покарання.

Адвокат зазначає, що клопотання начальника колонії йому і його підзахисному надано не було. Не було й забезпечене проведення судового засідання за участі ОСОБА_8 за належних технічних умов відеоконференцзв`язку, внаслідок чого засуджений не міг правильно розуміти, що відбувається в залі суду, погано чув запитання до нього.

Не погоджується захист із визначенням судом дати початку строку відбування покарання 22.08.2025. Законодавство України не містить положень, якими дозволено змінювати дату початку відбування покарання, крім того, рішення суду першої інстанції в цій частині взагалі не умотивоване, і залишено поза увагою усталену з 2024 року судову практику, коли судами відмовляється у задоволенні подібних клопотань з виправної колонії.

Зауважує, що ОСОБА_8 , фактично, продовжив відбування покарання на тимчасово окупованій території, і до 22.08.2025 тримався під вартою.

Також, адвокат вказує, що ОСОБА_8 має такі захворювання як епілепсія, ВІЛ.

Вислухавши доповідь судді доповідача, думку у дебатах сторони захисту на підтримання апеляційної скарги та сторони обвинувачення, вивчивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи захисту є слушними.

Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, регламентуються положеннями ст. 537 КПК України, зокрема, такими є ч. 1 п. 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: п. 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Встановлені обставини, підтверджені наявними матеріалами клопотання.

Як встановлено матеріалами клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком (Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки), визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Цим вироком ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня проголошення вироку, - тобто з 07.06.2021 (запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 не застосовувався, засуджений у межах даного кримінального провадження не тримався під вартою).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2025 постановлено на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності злочинного діяння.

Цією ухвалою постановлено ОСОБА_8 вважати засудженим вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Також, матеріалами клопотання встановлено, що ДУ «Приморська виправна колонія (№ 145)», в якій з 20.02.2022 відбував покарання засуджений ОСОБА_8 , з 27.02.2022 по теперішній час перебуває в тимчасовій окупації і зв`язок із зазначеною установою був втрачений.

При цьому, як слідує з матеріалів клопотання, щодо засудженого ОСОБА_8 наявна копія довідки, виданої ФКУ ВК-2 УФСВП росії по Запорізькій області від 07.05.2025 про те, що засуджений ОСОБА_8 відбував покарання в місцях позбавлення волі з 02.08.2021 по 07.05.2025. Засудженого звільнено по відбуттю строку покарання.

У подальшому, 22.08.2025 ОСОБА_8 затримано правоохоронними органами України працівниками ГУНП в Дніпропетровській області, з цієї дати засуджений тримався під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», у подальшому з 11.09.2025 тримався під ватою у ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)».

Під час виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 про засудження ОСОБА_8 , виникли протиріччя, у зв`язку із обчисленням строку покарання ОСОБА_8 та зарахуванням у строк покарання тримання під вартою, а тому представник вправної колонії звернувся із відповідним клопотанням про усунення протиріч до місцевого суду у порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.

Щодо зарахування строку тримання під вартою та відбування покарання у строк призначеного покарання.

З початком повномасштабної війни росії проти України, в небезпечному становищі опинилися установи виконання покарань, зокрема виправні колонії, в яких тримаються засуджені.

При цьому, держава Україна несе відповідальність за осіб, які утримуються в установах відбування покарання, отже, при відповідних загрозах, має бути запланована вчасна евакуація або релокація закладів, що знаходяться на небезпечних або наближених до небезпечних територій, а також подальший порядок організації їх перебування в інших установах.

Відповідно до Постанови № 934 про «Порядок проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення у разі введення правового режиму воєнного стану», у разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту. Засуджені належать до цивільного населення, яке підлягає захисту відповідно до норм Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та Додаткових протоколів до Женевських конвенцій від 1977 року. Тримання в`язнів на непідконтрольній території є незаконним, оскільки такі дії здійснюються без відповідних повноважень.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасницям про Європейські пенітенціарні правила, ухваленої 11.01.2006, визначено, що при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись прав людини. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту.

Встановлено, що евакуація установи відбування покарання, де відбував призначене йому покарання засуджений ОСОБА_8 , вчасно не відбулася. Ці обставини та причини цього знаходяться поза межами судового розгляду в даному провадженні.

Залишення засудженого ОСОБА_8 на непідконтрольній Україні території є порушенням його прав як особливо вразливої групи населення, і у даному випадку відповідальними за життя та здоров`я засудженого є відповідні органи влади, які мали забезпечити його евакуацію.

Відповідно до КВК України засудженим забороняється порушувати правила поведінки та правила відбуття покарання, без дозволу персоналу пенітенціарних установ виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів.

Судом достеменно встановлено, що у встановленому законодавством порядку засуджений ОСОБА_8 не був евакуйований на підконтрольну Україні територію, тобто за своєю волею не порушував обов`язки засудженого, встановлені законодавством України, без дозволу персоналу Державних пенітенціарних установ не залишав приміщень режимних корпусів.

При таких обставинах, суд першої інстанції правильно виснував, що строк його незаконного ув`язнення окупаційною владою підлягає зарахуванню в строк відбуття ним покарання за вироком суду, ухваленого іменем України, коли його виконання в установленому законом порядку стало неможливим внаслідок збройної агресії, тимчасової окупації.

Зважаючи на наведені вище положення закону, встановлені обставини, можливо прийти до висновку про те, що засудженому ОСОБА_8 слід зарахувати у строк відбуття покарання період фактичного відбування покарання з 07.06.2021 по 24.02.2022, а також , у подальшому і з 24.02.2022 по 07.05.2025, оскільки протягом всього вказаного часу ОСОБА_8 утримувався під вартою, в тому числі, відбуваючи покарання в установі виконання покарань на непідконтрольній державі території, що підтверджено документально.

Такий підхід суд апеляційної інстанції вважає справедливим по відношенню до засудженого ОСОБА_8 , який поза своєю волею опинився на непідконтрольній території України, тим самим, був фактично позбавлений волі до моменту повернення на підконтрольну територію України.

Щодо визначення ОСОБА_8 початку строку відбування покарання.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України, завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» роз`яснюється, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, що порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Також, у порядку, передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд на стадії виконання вироків може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність.

Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

Згідно із положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Вище зазначалось, що ОСОБА_8 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком (Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки), визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

У подальшому, через усунення караності діяння за ч. 2 ст. 185 КК України, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06.10.2025 постановлено: на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 постановлено вважати засудженим вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

При цьому, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня проголошення вироку, - тобто з 07.06.2021 (запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 не застосовувався, засуджений у межах даного кримінального провадження не тримався під вартою).

Даний вирок набрав законної сили і підлягає виконанню, й станом натепер він не скасований і не змінений зокрема в частині визначення початку обчислення строку відбування засудженим ОСОБА_8 покарання.

Встановлення факту відбування ОСОБА_8 призначеного покарання, але приведеного у відповідність із законодавством рф, на окупованій території, звільнення засудженого і подальше повторне затримання на території України, не надає суду належного інструменту щодо вирішення питання виконання вироку шляхом визначення нової дати початку обчислення строку покарання, ніж її вже визначено судом першої інстанції при ухваленні вироку іменем України, через його неврегульованість в національному законодавстві, оскільки процедури уточнення судового рішення в частині зміни початку строку відбування засудженим покарання з моменту повторного затримання, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає. Крім того, таке рішення погіршує становище засудженого.

З огляду на зазначене є помилковим висновок суду про визначення засудженому ОСОБА_8 початку строку відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 з моменту повторного затримання засудженого на території України, тобто з 22.08.2025.

Таким чином, беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції у вказаній вище частині є передчасними, а клопотання представника виправної колонії щодо уточнення строку зарахування у строк покарання та початку строку обчислення покарання засудженому ОСОБА_8 підлягає задоволенню, із вирішенням судом сумнівів, що виникли при виконанні вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист засудженого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2025, якою задоволено клопотання ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» та засудженому ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 за ч. 2 ст. 289 КК , строк фактичного відбування покарання з 07.06.2021 по 24.02.2022 та строк відбування покарання в установах виконання покарань на непідконтрольній території України з 24.02.2022 по 07.05.2025 включно, й постановлено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 обчислювати з моменту його повторного затримання в порядку виконання вироку, тобто з 22.08.2025, скасувати.

Клопотання начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» ОСОБА_9 про вирішення питання щодо усунення протиріч, на підставі п. 14) ст. 537, п. 1 ст. 539 КПК України, що виникли при виконанні вироку стосовно засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2021 з 07.06.2021, зарахувавши ОСОБА_8 у строк відбування покарання увесь строк, протягом якого, починаючи з 07.06.2021, ОСОБА_8 утримувався під вартою.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4