Справа № 697/1149/25
Номер провадження 1-кп/697/45/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Канів кримінальне провадження № 0000014 від 17.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 17.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.

Від захисника надійшли клопотання про повернення обвинувального акту прокурора, клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування кримінального провадження, скарга на рішення, дії, бездіяльність слідчого та прокурора в порядку ч.2 ст. 303 КПК України, та про доручення органу пробації скласти досудову доповідь.

Клопотання про повернення обвинувального акту прокурору сторона захисту обгрунтовувала тим, що пред`явлене обвинувачення не містить чіткого формулювання із зазначенням конкретних ознак діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , зокрема не вказана об`єктивна та суб`єктивна сторона, не конкретизований об`єкт кримінальних правопорушень. У реєстрі матеріалів досудового розслідування неправильно вказані дати процесуальних дій та рішень, зазначено також дії та рішення, які відсутні в матеріалах провадження.

Клопотання захисника про закриття провадження з підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України обгрунтовано тим, що починаючи з моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 17.02.2022, до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до КПК України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 08.12.2023», яким внесено зміни зокрема до ст. 219 КПК України, діяв закон, відповідно до якого, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становив дванадцять місяців оскільки розраховувався у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину (за ч.1 ст.240 КК). Оскільки строк досудового розслідування у КП № 0000014 від 17.02.2022 року, закінчився 17.02.2023, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 необхідно закрити.

У скарзі на рішення, дії, бездіяльність слідчого та прокурора в порядку ч.2 ст. 303 КПК України захисник просила: визнати постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2023, постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 18.03.2025, постанову про відмову у задоволенні клопотання від 05.05.2025, винесені прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 08.11.2024, винесену заступником керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , постанову про відмову в задоволенні клопотання від 28.04.2025, винесену слідчим СВ відділу поліції N1 ЧРУП ГУ Національної поліції в Черкаській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , такими що винесені з порушенням процесуального законодавства та істотним порушенням прав і свобод людини.

Скарга обгрунтована тим, що постанова прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 30.11.2023 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 01.06.2023 є незаконною, оскільки була винесена з порушенням вимог частини шостої статті 284 КПК України, процедури та строків. Постанова про від 18.03.2025, про об`єднання матеріалів досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N0000014 від 17.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та N0000090 від 17.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України та повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними і тими ж обставинами, але з різною кваліфікацією дій є незаконними та необгрунтованими, направленими на штучне створення обставин з метою уникнення ризику закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування КП N0000014 від 17.02.2022. Постанова про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту від 28.04.2025 про призначення комплексної судової інженерно-екологічної економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000014 від 17.02.2022, винесена слідчим СВ відділу поліції N1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 є необґрунтованою, незаконною, та прийнятою з порушенням норм процесуального законодавства виходячи з того, що висновок експерта N CE-19/124-25/1689-ФХЕД від 11.03.2025, яким встановлено розмір збитків, завданий державі в результаті самовільного користування надрами (підземними водами) за відсутності дозвільного документу є неправильним, у зв`язку з хибним використанням Методики розрахунку, розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 № 389. Водночас необхідно призначити інженерно-екологічну економічну експертизу для встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, а також розміру збитків, що залежить від технічних параметрів водозабору (включно з визначенням належності свердловин до одного чи до різних водозаборів, обсягів фактичного водозабору, гідрогеологічних характеристик). Правильне економічне визначення шкоди неможливе без урахування результатів інженерно -екологічної частини дослідження. Постанова заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 08.11.2024 про скасування постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення від 28.12.2023 є незаконною, оскільки винесена з порушенням процесуальних строків її винесення. Вказане не може бути підставою для поновлення досудового розслідування. Постанова про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження від 05.05.2025 винесена прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 є незаконною та винесеною з порушенням процесуального права, не враховано обставини справи та строки досудового розслідування та винесені процесуальні рішення.

Клопотання захисника про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, обрунтована необхідністю забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні захисник зазначила, що на час внесення відомостей до ЄРДР строк досудового розслідування становив 12 місяців. Оскільки строк досудового розслідування закінчився до звернення прокурора з обвинувальним актом до суду, постанови про скасування постанов про закриття провадження кримінального провадження також винесені після закінчення строків досудового розслідування, ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю. В обвинувальному акті не конкретизоване формулювання обвинувачення, що не дозволяє встановити обставини справи, визначити вчинення які саме дії чи бездіяльність інкримінується ОСОБА_4 і від чого саме має захищатися обвинувачений, в чому полягав умисел обвинуваченого, не визначено час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, що не надає можливості відокремити кримінальне правопорушення від суміжних складів, не зазначено коду потерпілого юридичної особи. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить суттєві недоліки, зазначено дії та рішення, які не проводились. Через суттєві недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які не можуть бути усунені в суді, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору. Захисник просила також задовольнити скаргу на дії та рішення прокурорів та слідчого, оскільки постанови про скасування постанов про закриття кримінального провадження були винесені через 6 та 10 місяців після винесення постанов про закриття кримінального провадження, що свідчить про порушення строків та порядку їх винесення. Постанова про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень є незаконною. Орган досудового розслідування міг змінити кваліфікацію у одному кримінальному провадженні, не вносячи окремо відомості до ЄРДР про одні і ті ж обставини кримінального правопорушення. Дії щодо внесення відомостей щодо декількох кримінальних проваджень є маніпулятивними та спрямованими на уникнення ризиків закриття кримінального провадження за закінченням строків досудового розслідування. Постанова про відмову у клопотанні захисту про призначення комплексної інженерно-екологічної економічної експертизи також є незаконною, оскільки висновок експерта, який був отриманий на досудовому розслідуванні є невірним та не може бути застосований для визначення збитків у кримінальному провадженні. Методика застосувана експертом для визначення шкоди передбачає визначення такої шкоди лише в адміністративних правопорушеннях. У зв`язку з цим призначення комплексної судової інженерно-екологічної експертизи було необхідним. Захисник також підтримала клопотання про надання доручення органу пробації скласти досудову доповідь. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, підлягає закриттю через закінчення строків кримінального провадження, у випадку призначення справи до судового розгляду не заперечувала проти його проведення у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлені клопотання та скаргу на рішення прокурора та слідчого з підстав, зазначених його захисником, та підтримав позицію захисника щодо доручення органу пробації скласти досудову доповідь та судового розгляду справи.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотань про закриття кримінального провадження та повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доказів порушення строків досудового розслідування не надано, ухвали про продовження строків досудового розслідування сторона захисту не надала. Вказані обставини можливо встановити лише після дослідження доказів у судовому засіданні, тому у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження необхідно відмовити. Вважає, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає, оскільки обвинувачений не заявляв клопотань щодо роз`яснення суті підозри, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не містить недоліків, які б були підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Прокурор також зазначив, що скарга захисника не підлягає до задоволення, оскільки суд не може скасувати постанови прокурора та слідчого, так як вони вичерпали свою дію, доказів щодо порушення строків не надано. Внесення відомостей про окремі кримінальні правопорушення в ЄРДР передбачено кримінальним процесуальним законом. Суб`єктивні доводи захисту про необхідність призначення експертизи та закриття кримінального провадження є необгруновані, не підкріплені доказами. Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, не підлягає поверненню прокурору, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, тому необхідно призначити справу до судового розгляду, доручивши органу пробації скласти досудову доповідь.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов наступних висновків.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо можливості повернення обвинувального акта прокурору через порушення вимог викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, неконкретизованого викладу формулювання обвинувачення, суд виходить із наступного.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України (ч. 3 ст. 110 КПК України).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя. Тож саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України). Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а саме наявність таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК.

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Таким чином, з урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Частиною 2 статті 291 КПК України закріплено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт. Також за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється (ч. 4 ст. 291 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення прокурору з огляду на таке.

Обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ч.2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій (ст. 22 КПК України). Отже, прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені правової кваліфікації, формулюванні обвинувачення кримінального правопорушення та доведенні її обґрунтованості у змагальному судовому процесі.

Формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Разом з тим, питання про правильність конкретизації обвинувачення та обставин кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Між тим, доводи сторони захисту на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до такої оцінки незгоди.

З огляду на викладене, для аналізу аргументів сторони захисту суду необхідно дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку (ч. 1 ст. 94 КПК України), тобто здійснити судовий розгляд кримінального провадження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Більше того, суд позбавлений можливості перевірити правильність викладу фактичних обставин на даному етапі, оскільки вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України (якою заборонено до початку судового розгляду надавати суду інші документи, крім обвинувального акту та додатків до нього), для перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам КПК у розпорядженні суду на стадії підготовчого судового провадження фактично є лише сам обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Доводи захисника щодо невідповідності вказаних слідчих дій та прийнятих процесуальних рішень фактично проведеним у реєстрі матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Викладені адвокатом аргументи підлягають дослідженню судом виключно під час судового розгляду шляхом дослідження процесуальних документів та відповідних доказів. Відповідно до ст. 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному статтями 89, 94 КПК України.

Фактично, позиція сторони захисту є запереченням по суті проти обвинувального акта, розгляд яких може бути здійснений на етапі судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає.

Дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та зміст клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Поряд з цим, в постанові від 17.02.2021 у справі № 344/6630/17 Верховний Суд констатував, що КПК України містить ще поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування, а саме «завершення» пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України, а «закінчення» фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його «закінчення», як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України до набрання чиннності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 строк досудового розслідування обчислювався з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 КПК України, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Після набрання чиннності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 08.12.2023 строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України).

Згідно зі ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Закриття кримінального провадження, як одна з форм його закінчення, за своєю природою є припиненням кримінального переслідування особи з боку держави та може відбуватися лише з підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом.

У судовому засіданні захисник підтвердила, що доводи клопотання зводяться до наявності підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас внесення відомостей про окремі кримінальні правопорушення до ЄРДР, їх об`єднання, закриття кримінального провадження та скасування постанов про закриття кримінального провадження, зупинення та відновлення кримінального провадження зумовлює необхідність встановлення правового режиму в частині продовження та зупинення строків досудового розслідування та закриття кримінального провадження у зв`язку з їх закінченням, що має застосовуватися до цього кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2024 у справі № 178/59/20, від 16.12.2024 у справі № 522/9421/22 сформував висновок про застосування ч. 6 ст. 36 та ст. 219 КПК щодо обрахування строку досудового розслідування після скасування прокурором вищого рівня постанови про закриття кримінального провадження, у якому особі було повідомлено про підозру. В цій постанові викладений висновок, що період з моменту прийняття прокурором постанови про закриття кримінального провадження, у якому особі було повідомлено про підозру, до моменту скасування такої постанови прокурором вищого рівня не зараховується до строку досудового розслідування.

Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 у справі № 935/154/20 зазначив, що висновок суду про те, що обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, виключно на підставі аналізу реєстру матеріалів досудового розслідування, без перевірки та посилання в ухвалі про закриття кримінального провадження на процесуальні документи, необхідні для постановлення законного судового рішення, є недостатнім з огляду на те, що в такому реєстрі не відображається зміст прийнятих процесуальних рішень.

Оскільки сторона захисту лише частково надала копії процесуальних документів, винесених у кримінальних провадженнях, суд позбавлений можливості встановити строк продовження, зупинення та закінчення строків досудового розслідування без дослідження матеріалів кримінального провадження.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №643/10167/20, чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті. Відмова в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відповідно до вимог ст. 350 КПК не перешкоджає його повторній подачі та вирішенню, а попереднє рішення суду із цього приводу не має характеру преюдиційного та остаточного.

Суд зазначає, що вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у частині 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Норми частини 2 статті 303 КПК України не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК (на що, зокрема, вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду»).

Системний аналіз норм статей 314, 315 КПК України свідчить, що підготовче судове провадження є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК України, у підготовчому судовому провадженні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, прокурора, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження та суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.

Також відповідно до частини 4 статті 291 КПК України забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.

Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.

Отже, доводи, викладені у скарзі захисника, мають бути перевірені під час судового розгляду кримінального провадження, а тому у задоволенні скарги захисника необхідно відмовити.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України, підстав для його повернення прокурору не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Канівському міськрайонному суду Черкаської області. Підстав для закриття кримінального провадження на підготовчому провадженні згідно з п.п.4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 або для його зупинення, не вбачається.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слід призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.314 КПК України з вирішенням питань щодо складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, клопотання захисника щодо надання досудової доповіді задовольнити, та доручити представнику персоналу органу пробації, який знаходиться за місцем проживання обвинуваченого, скласти досудову доповідь.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-316,369, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника на рішення, дії, бездіяльність слідчого та прокурора в порядку ч.2 ст. 303 КПК України, клопотання про повернення обвинувального акту прокурора та клопотанні про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування кримінального провадження відмовити.

Клопотання захисника про доручення органу пробації скласти досудову доповідь- задовольнити.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться 26 березня 2026 року о 12 год. 20 хв. в приміщенні Канівського міськрайонного міськрайонного суду Черкаської області з викликом учасників судового провадження.

Доручити представнику Хаджибейського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , яку необхідно подати суду до протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст складений 26.03.2026.

Головуючий ОСОБА_1