печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1756/26-к
пр. № 1-кс-1332/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

представника особи у володінні якої знаходяться речі і документи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000452 від 29.05.2024 про тимчасовий доступ до речей та документів,

УСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання у кримінальному провадженні № 0000452 від 29.05.2024 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за № 0000452 від 29.05.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.

У матеріалах досудового розслідування містяться відомості, які можуть свідчити про те, що службовими особами юридичних осіб приватного права, діючи у складі організованої групи, вчинялись дії, спрямовані на заволодіння чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені в особливо великому розмірі, та в подальшому здійснювались фінансові операції з майном щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, та вчинялись дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна.

За результатами проведення слідчих (розшукових) дій установлено, що протягом 2023-2024 років посадові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) вчиняли фінансові операції з перерахування та отримання грошових коштів від компаній, які мають ознаки фіктивності та транзитності, зокрема: ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (код НОМЕР_6 ) на загальну суму понад 150 млн. грн.

Встановлено, що призначенням вищезазначених фінансових операцій було «оплата за С/Г продукцію», в той же час в ході аналізу зареєстрованих податкових накладних у системі «ЄРПН» АІС Податковий блок посадовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » дані господарські операції відсутні, що свідчить про фіктивність таких грошових переказів.

З метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, для встановлення фактичних обставин проведення фінансово-господарських операцій, встановлення кола осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, достовірності складеної фінансово-господарської документації, бухгалтерської та податкової звітності, виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до оригіналів документів ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що стосуються проведених фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Слідчий, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання у його відсутність, клопотання просив задовольнити.

Представник особи, у володінні якого знаходяться речі і документи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в судовому засіданні підтримав подані письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесенні на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України: «Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».

Відповідно до вимог ч. 1-2 та 6 ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків».

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 93 КПК України: «Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді».

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України: «Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: тимчасовий доступ до речей і документів».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3, ч. 5 та 6 ст. 132 КПК України: «Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються».

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог п. 1-7 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. п. 1-3 ч. 5 і ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

З аналізу наведених вище норм кримінального процесуального права видно, що кримінальне процесуальне законодавство містить вичерпний перелік вимог до відомостей, які мають бути зазначені у клопотанні сторони кримінального провадження про тимчасовий доступ до речей і документів (ч. 2 ст. 160 КПК України) і покладає на неї обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання тимчасового доступу (ч. 5 ст. 163 КПК України) та довести існування причин, через які він не був здійснений під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 333 КПК України).

Разом з тим, до матеріалів клопотання слідчим на підтвердження необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів надано лише рапорти старшого оперуповноваженого 1 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України ОСОБА_6 від 15.05.2025 № 14/1/1-2672 та від 20.06.2025 № 14/1/1-3347. Будь-яких інших доказів можливої причетності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до предмету проведення розслідування кримінального провадження № 0000452 від 29.05.2024, до суду не надано.

Крім цього, органом досудового розслідування в клопотанні зазначено, що досліджується можливі протизаконні дії посадових осіб товариств вчинені ними протягом 2023-2024 років, однак у резолютивній частині клопотання слідчий просить надати тимчасовий доступ до документів з 01.01.2022 по дату постановлення ухвали.

Також, до клопотання слідчий долучив копію запиту, адресованого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

За змістом п. 17, 62 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою № 270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей. Підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Із наведених норм убачається, що належним доказом направлення копії запиту та доданих до нього документів учасникам справи є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним працівником відділення зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення. Тобто належним доказом надіслання запиту є опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме поштова квитанція (чек).

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим формально виконано вимоги ст. 93 КПК України щодо звернення із запитом до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази направлення вказаного запиту та його отримання чи відмови в його отриманні товариством.

Враховуючи викладене вище, органом досудового розслідування не виконані вимоги ч. 2 ст. 160 КПК України, а саме: не доведено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у зв`язку з чим слідчий суддя доходить висновку у тому, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 26, 163, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7