ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001300 від 20.05.2026 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 22 травня 2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою, клопотання заступника начальника ВРЗЗКС СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Чернівці ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави у межах 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали визначено до 20 год. 26 хв. 17 липня 2026 року.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя задовольняючи клопотання заступника

ЄУНСС: 725/5026/26 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Номер провадження: 11-сс/822/219/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

начальника, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, тяжкість злочину, в якому підозрюється останній, конкретні обставини вчинення злочину, дані про його особу та прийшов до висновку про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки слідчим доведено, що підозрюваний може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді. Відмовити у задоволенні вищевказаного клопотання заступника начальника, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Обрати запобіжний захід відносно його підзахисного не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, заступник начальника цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Стверджує, що на противагу зазначених в клопотанні відомостей, його підзахисний не має на меті переховуватись від суду, впливати на учасників процесу, заважати судовому процесу щодо встановлення обставин справи, уникати кримінальної відповідальності.

Вказує на те, що суд першої інстанції належним чином не взяв до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, є особою із інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного захворювання, діагноз органічний афективний розлад, змішаний тип, стан гнівливої манії, неодноразово лікувався стаціонарно та амбулаторно в ОКП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», останній раз звертався про медичну допомогу 07.04.2026 року.

Зазначає, що його підзахисний потребує медичної допомоги, а не ізоляції в умовах СІЗО.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_7 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а в матеріалах справи є достатньо доказів для його обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Із врахуванням вищенаведеного та вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя виніс законне та обґрунтоване рішення, обравши ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання у апеляційній скарзі захисника на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає, що їх наявність доведена матеріалами кримінального провадження.

До того ж, ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, тобто не має постійного та законного джерела доходу, не є особою похилого віку, без будь-яких фізичних вад, не містять матеріали справи підтвердження про наявність у нього утриманців, а тому із урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідчого.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний є раніше не судимою особою та є особою із інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного захворювання, - не є достатньою підставою для застосування до нього іншого запобіжного заходу, аніж фактично обраний.

Апелювання сторони захисту про наявність достатніх підстав, які б свідчили про можливість застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, як і посилання на те, що слідчим суддею не враховано всіх даних про особу підозрюваного, суперечать матеріалам кримінального провадження та встановленим обставинам, викладеним в ухвалі.

Прохання захисника підозрюваного в поданій апеляційній скарзі про застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, не надано стороною захисту апеляційному суду і будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

До того ж, слідчим суддею було визначено альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою заставу, в наближених до мінімальних меж передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підозрюваному обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підстав для зміни підозрюваному обраного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 22 травня 2026 року, якою клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 20 год 26 хв. 17 липня 2026 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3