УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 рокуСправа № 495/2256/22
Номер провадження 1-в/495/56/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29.09.2022 вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 332-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5100 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Білгород-Дністровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29.09.2022 вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 332-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5100 гривень,

В обґрунтування подання зазначила, що 10.11.2022 року на виконання до Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшов вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2022 року та розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов?язаний був сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред?явлення документа про сплату штрафу. Але станом на 01.12.2022 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду протягом понад 30 днів уповноважений орган з питань пробації не мав.

01.12.2022 року Білгород-Дністровським відділом з питань пробації було направлено подання на підставі ч.3 ст. 26 КВК України до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про розгляд питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

23.02.2023 року до відділу пробації надійшла ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 23.12.2022 року, в якій зазначено, що в задоволені подання - відмовити, так як в діях засудженого вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

23.02.2023 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було направлено матеріали стосовно ОСОБА_5 про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати штрафу на підставі ч.1 ст. 389 КК України. 29.12.2023 року від відділу поліції надійшла постанова про закриття кримінального провадження у зв?язку з тим, що відсутній склад проступку.

06.06.2024 року уповноваженим органом з питань пробації до Білгород-Дністровського міськрайонного суду було направлено подання на підставі ч.3 ст. 26 КВК України щодо розгляду питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу стосовно ОСОБА_5 відповідно до закону. Згідно ухвали суду від 29.11.2024 року в поданні органу пробації було відмовлено.

12.09.2025 року до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено заяву з виконавчим листом для примусового стягнення штрафу з ОСОБА_5 23.10.2025 року до відділу пробації надійшов лист з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, так як в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутні кошти та майно, на які можна звернути стягнення та розшук такого майна виявився безрезультатним.

28.10.2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду було направлено подання на підставі ч.б ст. 26 КВК України щодо розгляду питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт стосовно ОСОБА_5 відповідно до закону. Згідно ухвали суду від 15.01.2026 року в поданні органу пробації було відмовлено.

Згідно листа Старокозацької сільської ради від 23.02.2026 року гр. ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і йому було призначено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Згідно п.1 ч.1 ст.80 Кримінального кодексу України, передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 Кримінального кодексу України складається з трьох обов?язкових елементів: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання та не вчинення нею нового злочину в період перебігу строків давності.

Відповідно до приписів ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов?язком держави примусово реалізувати через спеціальні уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключно одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв?язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою собою кримінальні правовідносини. А отже, унеможливлює виконання покарання. Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного покарання засудженим лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироку суду.

Відповідно до ч.3 ст. 80 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, є злочином. Отже особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до правового висновку Верхового суду України у справі №5-324кс15 від 24.12.2015 року, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, тобто ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку може бути підтверджена лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувальним вироком суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до ч.4 ст.80 Кримінального кодексу України перебіг давності також переривається, якщо до закінчення строків, вказаних у ч.1 ст. 80 Кримінального кодексу України, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності у цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно вимоги Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, нових злочинів не вчиняв.

У судовому засіданніпредставник органу пробації ОСОБА_4 подання повністю підтримала, та просила таке задовольнити з підстав, наведених у ньому.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення такого подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду подання, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Таким чином, враховуючи положення ч.5 ст.539 КПК України суд дійшов до висновку про можливість розгляду подання без участі засудженого ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 29.09.2022 ОСОБА_5 визнано винувати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 5100 гривень.

Вирок набрав чинності у встановленому законом порядку 31.10.2022.

Таким чином, відповідно до положень ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку закінчився.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надані.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Тобто факт невиконання засудженим покарання у виді штрафу (його несплата у встановлений законом термін) сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про умисне ухилення засудженим ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вчинення ОСОБА_5 нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого, то такі дані у суду відсутні.

Відтак, враховуючи вищевказані обставини ,а саме те, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2022 - звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_6