ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4759/25
провадження № 1-кп/753/904/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000085, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 10 березня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000085, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, кожного.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2025 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Наразі в цьому кримінальному провадженні триває стадія дослідження письмових доказів.

08 грудня 2025 року обвинувачений ОСОБА_5 був звільнений із-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі 242 240 грн.

Судове засідання, призначене на 24 грудня 2025 року, суд мав відкласти через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 . У зв`язку із неявкою ОСОБА_5 за клопотанням прокурора до обвинуваченого був застосований примусовий привід. Одночасно із цим, прокурором було подане клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на тримання під вартою.

У судовому засіданні 03 січня 2026 року прокурором було оголошено інформацію про те, що 02 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий прикордонним нарядом у Закарпатській області під час спроби перетину державного кордону України, у зв`язку з чим його було затримано. У зв`язку з наведеним, прокурор заявив клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі у розгляді раніше поданого прокурором клопотання про зміну запобіжного заходу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 січня 2026 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвали суду 05 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий та 06 січня доставлений до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду клопотання прокурора.

Враховуючи те, що захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист останнього у цьому кримінальному провадження, направив до суду клопотання про неможливість явки у судове засідання через зайнятість у іншому кримінальному провадженні та з огляду на наявність клопотання про обрання запобіжного заходу, судом було призначено захисника (адвоката ОСОБА_4 ) для проведення окремої процесуальної дії, пов`язаної з вирішенням зазначеного питання з числа адвокатів Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

06 січня 2026 року прокурором підтримано клопотання за змістом яких просив: (1) заставу, яка внесена за обвинуваченого ОСОБА_5 заставодавцями на спеціальний рахунок у розмірі 242 240 грн, звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України; (2) змінити запобіжний захід та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Вимоги клопотання прокурора

Доводи клопотання зводяться до такого: (1) ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі вагомих доказів; (2) наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-які речі чи документи, що мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; (3) незважаючи на покладені ухвалою Дарницького районного суду м. Києва обов`язки, обвинувачений ОСОБА_5 порушив їх вимоги та перебуваючи поза межами м. Києва ймовірно вчинив нове кримінальне правопорушення; (4) порушення ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків свідчить про наявність підстав для звернення застави в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України; (5) підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити вказані дії, а також неспроможність запобіжного заходу у вигляді застави забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Щодо можливості розгляду клопотання прокурора

У клопотанні прокурора ставиться перед судом питання, з-поміж іншого і про звернення застави в дохід держави.

При цьому, у судове засідання, у якому вирішувалось клопотання не прибула заставодавець ОСОБА_9 . Щодо її неявки суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, згідно з ч. 9 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується, серед іншого, судом за клопотанням прокурора в судовому засіданні за участю обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

При цьому, ст. 186 КПК України передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження до суду клопотання, якщо обвинувачений перебуває на свободі.

У зв`язку із вирішенням питання про стягнення застави в дохід держави, було здійснено спроби повідомити про судове засідання заставодавця ОСОБА_9 , яка відповідно до матеріалів провадження є сестрою обвинуваченого, у порядку глави 11 КПК України.

Заставодавець ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) була завчасно та неодноразово повідомлена про судове засідання шляхом надсилання SMS-повідомлень із підтвердженням їх отримання. Крім того, секретар судового засідання здійснила телефонний дзвінок заставодавцю, під час якого їй особисто повідомлено про дату та час засідання, а також роз`яснено право брати участь у ньому в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Натомість суд отримав категоричну відмову останньої брати участь у вказаному судовому засіданні.

У зв`язку з цим, суд застосовує положення ч. 9 ст. 182 КПК України щодо наслідків неприбуття заставодавця у судове засідання та дійшов висновку про можливість вирішення поданого клопотання за відсутності ОСОБА_9 .

Позиції сторін, які брали участь у розгляді клопотання

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги своїх клопотань та просив таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу, заявивши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або визначити заставу у більшому розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився із твердженнями свого захисника.

Встановлені судом обставини

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні під час судового засідання 22 жовтня 2025 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів у сумі 242 240 грн.

Зазначена сума грошових коштів 08 грудня 2025 року внесена на відповідний рахунок заставодавцем і обвинуваченого ОСОБА_5 було звільнено з-під варти із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; 2) не відлучатися за межі міста Києва без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених у висунутому обвинувачені з потерпілим та свідками.

Таким чином, на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 продовжує діяти запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Положення закону, якими керувався суд

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі якщо обвинувачений порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України).

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК (ч. 10 ст. 182 КПК України).

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України).

З огляду на стадію кримінального провадження (судовий розгляд) питання обґрунтованості підозри не може бути предметом вирішення, оскільки докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, вже досліджуються в порядку глави 28 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання стосовно доведеності підозри та обвинувачення.

Далі суд наведе обставини та надасть оцінку питанням, які потребують розв`язання, у такому порядку: (А) щодо наявності підстав для звернення застави в дохід держави; (Б) щодо зміни запобіжного заходу.

Щодо наявності підстав для звернення застави в дохід держави

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому ч. 7 ст. 42 КПК України визначає загальні обов`язки обвинуваченого, серед них, міститься обов`язок прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Таким чином, суд робить висновок, що у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава (зокрема, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив заздалегідь про причини своєї неявки), суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності - звернути заставу (її частину) в дохід держави.

Як вже було зазначено, з урахуванням внесення застави за ОСОБА_5 до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн.

Проте, суд констатує неявку обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання 24 грудня 2025 року, причини неприбуття останній не повідомив, його номер мобільного телефону був вимкнений. Крім того, заставодавець повідомила суду про відсутність у неї інформації про місце перебування ОСОБА_5 .

При цьому суд враховує зміст ч. 8 ст. 182 КПК України, який вказує на те, що неможливість прибуття обвинуваченого на виклик може зумовлюватися виключно поважними причинами.

Пізніше суд встановив, що ОСОБА_8 був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону України.

Отож, ОСОБА_5 не виконав покладений на нього обов`язок стосовно прибуття до суду за викликом, не прибув до суду без поважних причин та здійснив спробу незаконного перетину кордону.

У зв`язку з чим, у суду наявні підстави для застосування кримінально-процесуальної відповідальності до обвинуваченого, що полягає у зверненні сплаченої за нього застави в дохід держави.

Суд вважає, що такий вид (розмір) кримінально-процесуальної відповідальності узгоджується з принципом пропорційності, адже при цьому буде враховано обставини допущених порушень (їх ступінь і форму вини, негативних наслідків для кримінального провадження, що настали чи могли настати від таких порушень тощо) та мети, заради якої застосовувались відповідні обов`язки.

Щодо зміни запобіжного заходу

Одночасно із необхідністю постановлення рішення про звернення застави в дохід держави, прокурор просить змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

У клопотанні прокурор стверджує про існування ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування ОСОБА_5 від суду; знищення речей; незаконного впливу на свідків та потерпілого цьому кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчинення ним інших кримінальних правопорушень).

Суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Так, злочини, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими, відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; позбавленням волі на строк від трьох до десяти років. Означені покарання в разі визнання ОСОБА_5 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду. Суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення дає можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик встановлений.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи звільненим під заставу з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, порушив їх вимоги та не з`явився до суду, у зв`язку з чим до нього було застосовано примусовий привід.

Під час виконання приводу встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи у Закарпатській області намагався незаконно перетнути державний кордон України у напрямку Угорщини, однак був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України.

Викладене посилює висновок суду про наявність реальної можливості переховування обвинуваченого від суду.

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності із призначенням покарання у виді реального позбавлення волі та з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого, тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, суд вважає, що посилання прокурора на ризик знищення речей є припущенням, яке не ґрунтується на конкретних діях або намірах обвинуваченого, а тому не може бути покладене в основу рішення про обрання запобіжного заходу.

У той же час, суд погоджується, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи безпосередньо судом не допитані.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження цим складом суду.

Таким чином, зважаючи на наведене, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то у цій частині суд погоджується з доводами сторони захисту у його недоведеності, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як досить високий, оскільки ОСОБА_5 після звільнення з-під варти за альтернативним запобіжним заходом ймовірно вчинив нові умисні кримінальні правопорушення з аналогічною правовою кваліфікацією, що спричинило матеріальні збитки ЗСУ на суму 5 мільйонів гривень та наразі вже проводиться досудове розслідування СВ СБУ у Чернігівській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 17.12.2025.

На переконання суду, наведене свідчить саме про реальність, а не абстрактність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, позаяк загалом вказує на протиправну поведінку ОСОБА_5 .

Тим паче, що обвинувачений ОСОБА_5 не працевлаштований, що може спонукати його до вчинення нових правопорушень для отримання прибутку з метою забезпечення свого існування.

Враховуючи встановлену наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність у обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З приводу доводів захисника про необхідність обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає, що ні домашній арешт, ні застава, навіть у більшому розмірі, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на викладене вище в цій ухвалі.

Суд також вже зазначав, що стосовно ОСОБА_5 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зобов`язувало обвинуваченого дотримуватись належної процесуальних поведінки.

Проте, як було вказано вище, цих обов`язків обвинувачений ОСОБА_5 не дотримався.

При розгляді заявленого прокурором клопотання під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу судом було враховано фактичні обставини вчинення кримінальних правоопорушень, тяжкість злочинів, у якому обвинувачується ОСОБА_5 та взято до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Висновок

Таким чином, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіганню можливого переховування від суду, впливу на свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

З огляду на викладене та керуючись статтями, 177, 182, 183, 194 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або визначення застави у більшому розмірі, відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Заставу, внесену 08 грудня 2025 року за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі восьмидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, стягнути у дохід держави.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор", тобто до 06 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Взяти ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_12