Справа №211/1462/26
Провадження № 1-кп/211/996/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 12.02.2026 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянство України, освіта середньо-технічна, незаміжня, не працює раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2026 року приблизно о 18 годині 00 хвилин обвинувачена ОСОБА_2 знаходилась на зупинці громадського транспорту «вул. Сімонова», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Сімонова, 1а, де вживала алкогольні напої. В цей час обвинувачена ОСОБА_2 зустріла потерпілу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою почала спілкуватися.

Під час спілкування між обвинуваченою ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, оскільки остання відмовлялася вживати алкогольні напої разом з обвинуваченою ОСОБА_2 . В цей же день, у обвинуваченої ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на завдання ударів потерпілій ОСОБА_3 , з метою спричинення останній фізичного болю. Одразу після цього, обвинувачена ОСОБА_2 реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання фізичного болю потерпілій і бажаючи їх настання, знаходячись в положенні стоячи на відстані витягнутої руки, нанесла потерпілій ОСОБА_3 , яка в цей момент сиділа на лавочці, два удари долонею правої руки в область лівої щоки, в результаті чого остання відчула фізичну біль.

Далі, обвинувачена ОСОБА_2 , виконавши всі дії, які уважала необхідними для доведення свого протиправного умислу до кінця, припинила свої протиправні дії та залишила місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, своїми протиправними діями обвинувачена ОСОБА_2 завдала потерпілій ОСОБА_3 побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

До обвинувального акту при його направленні до суду, додано заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену у присутності захисника ОСОБА_4 , про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акту додана заява потерпілої ОСОБА_3 про надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву, у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України доведена, її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, особу винної, той факт, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштована, за місцем проживання характеризується негативно.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої ОСОБА_2 , про яке вказано в обвинувальному акті, зі змістом якого погодилась обвинувачена.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу винної, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_2 раніше не судима, офіційно непрацевлаштована, постійного доходу немає, суд приходить до висновку про неможливість призначити йому покарання у виді штрафу або виправних робіт, а вважає необхідним призначити їй покарання у виді громадських робіт.

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженої і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався. Суд уважає, що підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Судових витрат не має. Речові докази до кримінального провадження не долучалися.

Керуючись 368, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками судового провадження копії вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1