МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1027/25

Провадження № 1-в/210/190/26

04 травня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

представника органу пробації: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, подання провідного інспектора Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2026 року до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло подання провідного інспектора Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням про направлення для відбування призначеного судом покарання за вироком суду відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування подання зазначила, що 06.05.2025 року до Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов на виконання вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2025 року відносно ОСОБА_6 . 13.05.2025 року засуджений ОСОБА_6 прибув до Металургійного районного відділу та був ознайомлений з умовами та порядком здійснення нагляду за ним, обов?язками покладеними на нього судом та була встановлена періодичність явки для ресстрації до уповноваженого органу з питань пробації та був попереджений про відповідальність, згідно ст.78 ч.2 КК України.

16.07.2025 року ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до Металургійного відділу пробації, у зв`язку з чим, 17.07.2025 року та 28.07.2025 року засудженому було направлено виклик про необхідність явки до уповноваженого органу з питань пробації для з`ясування причин неявки на реєстрацію. 06.08.2025 року під час телефонної розмови засуджений пояснив, що з 04.07.2025 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .До військової частини було направлено копію розпорядження про виконання вироку суду та копію вироку для подальшого виконання вироку суду, відповідно до ст.163 КВК України та наказу Міністерства оборони України від 17.09.2020 року №337, однак відповіді не було отримано.

12.01.2026 року до Державного бюро розслідувань було направлено запит щодо встановлення інформації про порушення кримінального провадження з приводу самовільного залишення військової частини ОСОБА_6 та 20.01.2026 року було отримано відповідь, що відносно громадянина ОСОБА_6 за фактмо самовільного залишення військової частини або місця служби Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві 09.01.2026 року розпочато кримінальне провадження.

21.01.2026 року та 02.02.2026 року засобами поштового зв`язку засудженому було направлено виклик на 30.01.2026 року та 11.02.2026 року відповідно, за викликом засуджений не прибув, причини неявки невідомі. Провідним інспектором були здійсненні виходи за адресою проживання засудженого та 05.03.2026 року засуджений перебував вдома та надав пояснення, органом пробації було застосовано застереження до ОСОБА_6 у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання. Станом на 05.03.2026 року засуджений ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причини 03.12.2025 року, 17.12.2025 року, 21.01.2026 року, 04.02.2026 року, 18.02.2026 року та 04.03.2026 року. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст.78, 166 КВК України заступник начальника відділу пробації просила суд подання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання органу пробації, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник органу пробації, провідний інспектор Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 підтримав подання та просив суд його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 у судових засіданнях призначених судом на 23 березня 2026 року, 08 квітня 2026 року та 04 травня 2026 року присутній не був, причини неявки суду не повідомляв, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Так, ухвалами суду від 23 березня 2026 року та 08 квітня 2026 року було оголошено привід засудженому. За результатами виконання ухвал суду про примусовий привід оперуповноваженими було повідомлено суд, що виконання вказаних ухвал не представилось можливим, оскільки двері квартири за вказаною в ухвалах суду адресою проживання засудженого, ні хто не відчинив.

У відповідності до частини 4 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Подання про направлення до місця відбування покарання засудженого подане в порядку ст.539 КПК України.

Суд, ознайомившись із матеріалами подання приходить до наступних висновків.

Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст.78 цього Кодексу.

Такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених цією статтею, а також обов`язку не вчиняти протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 цього Кодексу, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Частина 1 ст.88 КК передбачає, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно з п.1 ч.1 ст.89 КК такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 01 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ст.5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до вимог ч.2 ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 та ст.166 КВК України встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема, коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

В розумінні ч.3 ст.166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації застосовує за наявності двох підстав в сукупності, а саме: 1) невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом; 2) систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Розділом IV п.5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженоїНаказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ України №270/1560 від 19.12.2003 року, визначено, що невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин). Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів.

Відповідно до ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду та після його закінчення засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Іспитовий строк, визначений вироком суду від 10.03.2025 року з врахуванням положень ст.165 КВК України, закінчився 10.03.2026 року, а розгляд подання по суті щодо засудженого ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного йому покарання відбувається після спливу іспитового строку, і скасування звільнення від відбування покарання, поза межами іспитового строку, суперечитиме нормам чинного законодавства України.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що слід відмовити у задоволенні подання провідного інспектора Металургійного районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.78, 165, 166 КВК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання провідного інспектора Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом 07 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07 травня 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1