КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000087 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Житомирської області, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

Суд визнав доведеним такі встановлені органом досудового розслідування обставини, що уневстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.11.2022, у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом обману, під приводом надання волонтерської допомоги.

Так, 05 листопада 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на службі ЗСУ, в/ч _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1708/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України Доповідач

ОСОБА_1 , спільно із побратимами мав необхідність у закупівлі додаткового спорядження, зокрема зарядні пристрої павербанки «Бандеропавери» для виконання службових завдань. У зв`язку із недостатністю грошових коштів, ОСОБА_7 попросив свою знайому, ОСОБА_9 , щоб вона допомогла у купівлі вказаних зарядних пристроїв або зібранні необхідних грошових коштів на їх придбання.

В подальшому, ОСОБА_9 надала потерпілому ОСОБА_7 контактний номер телефону НОМЕР_1 наглядно знайомого ОСОБА_6 , який представився працівником ГУР України та повідомив, що може допомогти із військовим спорядженням. Так, 05.11.2022 приблизно о 11 год. 33 хв. потерпілий ОСОБА_7 написав ОСОБА_6 у месенджері «Signal» про необхідність отримання зарядних пристроїв - павербанків «Бандеропавери». В ході розмови ОСОБА_6 повідомив потерпілому ОСОБА_7 про те, що зможе допомогти для військовослужбовців з різним військовим спорядження безкоштовно, окрім павербанків «Бандеропавери», оскільки вони є дефіцитними і потрібні кошти на їх замовлення.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, надав потерпілому ОСОБА_7 номер своєї банківської картки № НОМЕР_2 для перерахунку коштів, необхідних для оплати та замовлення зарядних пристроїв павербанків «Бандеропавери».

Після чого, потерпілий ОСОБА_7 , не підозрюючи про протиправні наміри ОСОБА_6 , будучи, в свою чергу, впевненим у добропорядності намірів останнього, 07.11.2022 року о 09 год. 24 хв. здійснив переказ грошових коштів у розмірі 7500 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодівши чужим майном, шляхом обману, під приводом волонтерської діяльності, отримав вказані кошти від потерпілого у сумі 7500 грн., зарядні пристрої павербанки «Бандеропавери» потерпілому ОСОБА_7 не надав, грошові кошти не повернув. Грошовими коштами, отриманими від потерпілого ОСОБА_7 , розпорядився на власний розсуд, а саме: 08.11.2022 року о 21 год. 47 хв. та в 22 год. 00 хв. банківською карткою № НОМЕР_2 ОСОБА_6 було здійснено оплату за товар у розмірі 4 757,41 грн. та 4 660,22 грн. у магазині ТОВ «ФОРА», що знаходиться за адресою: вулиця Івана Пулюя, 5 у місті Києві.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму на загальну суму 7500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок суду змінити в частині кваліфікуючої ознаки та постановити ухвалу, якою виключити з мотивувальної частини оскаржуваного вироку кваліфікуючу ознаку за ч. 1 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, та вважати ОСОБА_6 винним у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, згідно обвинувального акта, дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Разом з тим, за встановлених обставин кримінального провадження, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку помилково кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Отже, під час ухвалення оскаржуваного судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час юридичної кваліфікації діяння обвинуваченого.

При цьому зазначає, що для кваліфікації шахрайства за ознакою, зловживання довірою необхідно, по-перше, щоб потерпілий передавав майно, виходячи із довіри до шахрая і помилкової впевненості в правильності і добросовісності його дій; а по-друге, щоб винний своєю поведінкою викликав до себе довіру потерпілого.

Таким чином, вважає, що правова оцінка фактичних та юридичних підстав кваліфікації діянь, які поставлені у провину обвинуваченому ОСОБА_6 , у зіставленні з правовою оцінкою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_6 встановлено склад шахрайства, скоєного саме шляхом обману.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 тазахисник ОСОБА_10 у призначений час до суду апеляційної інстанціїне з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надсилали, а тому, враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів, виходячи з положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінувалось вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_6 судом проведено у порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України. Останнього вироком суду визнано винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Суд першої інстанції погодився з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України.

З встановлених судом обставин скоєного ОСОБА_6 шахрайства вбачається, що останній, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодівши чужим майном, шляхом обману, під приводом волонтерської діяльності, отримав від потерпілого кошти в сумі 7500 грн., зарядні пристрої павербанки «Бандеропавери» потерпілому не надав, грошові кошти не повернув, а розпорядився ними на власний розсуд.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман, як спосіб шахрайства - це повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування фактів, повідомлення про які було обов`язковим, що вводить потерпілого в оману (посилання на неіснуючі факти, перекручення дійсних, неповідомлення про існування певних фактів).

Для кваліфікації шахрайства за ознакою, зловживання довірою необхідно, по-перше, щоб потерпілий передавав майно, виходячи із довіри до шахрая і помилкової впевненості в правильності і добросовісності його дій; по-друге, щоб винний своєю поведінкою викликав до себе довіру потерпілого.

Отже, правова оцінка фактичних та юридичних підстав кваліфікації діянь, які поставлені у провину обвинуваченому, у зіставленні з правовою оцінкою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_6 встановлено склад шахрайства, скоєного саме шляхом обману.

Разом з тим, суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Однак, дії, які характерні для заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_6 не інкримінувались та останнім не вчинялись.

Неврахування судом першої інстанції вказаних обставин призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора у провадженні слід задовольнити, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінити та вважати правильною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінити та вважати правильною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3