ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року

м. Київ

справа № 636/1147/17

провадження № 51-4527 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровки Новооскольського району Білгородської області російської федерації, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

2. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

3. Харківський апеляційний суд ухвалою від 28 серпня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.

4. Суд визнав ОСОБА_7 винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого за детально наведених у вироку обставин.

5. Як установив суд, 17 грудня 2016 року, в період часу з 18:30 год. по 23:00 год. (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 , а саме в приміщенні зали квартири АДРЕСА_2 , під час спільного вживання спиртних напоїв, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із останнім, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, наніс декілька прямих ударів (не менше двох) кулаками обох рук в область обличчя та голови, спричинивши при цьому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа № 424-Чт/16 від 28 лютого 2017 року легкі тілесні ушкодження. Надалі, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 наніс декілька бічних ударів (не менше двох) кулаками обох рук в область обох боків ребер та тулуба ОСОБА_8 , від чого потерпілий упав на поверхню підлоги. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа № 424-Чт/16 від 28 лютого 2017 року, тупу травму тіла у вигляді множинних переломів ребер, що підтверджується наявністю наступних тілесних ушкоджень: переломів ребер справа 2-7 по середній ключичній лінії, зліва 3-10 по передній пахвовій лінії, садна на тулубі зліва, що є тяжкими тілесними ушкодженнями по критерію небезпеки для життя та мають причинний зв`язок із настанням смерті.

6. Смерть ОСОБА_8 настала не одразу. До настання смерті могло минути до 12 годин. У цей проміжок часу він деякий час знаходився у стані притомності та міг здійснювати цілеспрямовані дії в обмеженому обсязі. У подальшому настала втрата свідомості та його смерть.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

8. На обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що апеляційний суд, усупереч вимогам статей 318-323 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) прийняв рішення про проведення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого через неявку останнього та не вжив заходів щодо можливої подальшої участі ОСОБА_7 в апеляційному розгляді.

9. Стверджує, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги захисника та повторно дослідив обставини кримінального провадження, пославшись на докази, які були досліджені судом першої інстанції, що, на її думку, є підставою для скасування судового рішення на підставі ч. 2 ст. 438 КПК.

10. Наголошує, що в апеляційній скарзі вона зазначала про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження перебування ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, однак вказані доводи безпідставно були визнані необгрунтованими.

11. Вказує на порушення судом п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК.

12. На адресу Верховного Суду прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, надіслав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Позиції учасників судового провадження

13. Захисник підтримала подану касаційну скаргу. Прокурор заперечувала щодо її задоволення.

Мотиви Суду

14. Заслухавшидоповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

15. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

16. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

17. Суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

18. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

19. Як визначено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

20. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком місцевого суду від 05 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

21. Не погодившись із вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги (т. 3 а.п. 227-235). Апеляційний розгляд кримінального провадження за вказаними апеляційними скаргами було призначено на 01 травня 2025 року, однак, оскільки ніхто з учасників провадження не з`явився, то апеляційний розгляд було відкладено на 07 травня 2025 року (т. 4 а.п. 9).

22. У судовому засіданні 07 травня 2025 року було відкладено розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , оскільки були відсутні дані щодо належного повідомлення обвинуваченого про дату розгляду, що вбачається з технічного носія інформації, на якому зафіксоване зазначене судове засідання (т. 4 а.п. 14-15).

23. Надалі, 17 липня 2025 року апеляційним судом було постановлено ухвалу про застосування приводу ОСОБА_7 у судове засідання 28 серпня 2025 року, оскільки він не з`явився до апеляційного суду (т. 4 а.п. 24-25). На виконання цієї ухвали від працівників поліції надійшла, у тому числі й, заява ОСОБА_7 , написана ним власноручно щодо його обізнаності про дату розгляду кримінального провадження в Харківському апеляційному суді 28 серпня 2025 року та зобов`язання з`явитися в судове засідання самостійно, без допомоги правоохоронних органів (т. 4 а.п. 34). Згідно запису судового засідання 28 серпня 2025 року, головуючий суддя зачитав зазначену заяву та поставив на обговорення питання про можливість розгляду апеляційної скарги захисника, без участі ОСОБА_7 , за наслідками якого судом було прийнято рішення про продовження апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого (т. 4 а.п. 35-40 (журнал судового засідання від 28 серпня 2025 року).

24. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що на розгляді апеляційного суду залишилася лише апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в якій ставилося питання про скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 , оскільки 30 квітня 2025 року від виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги прокурора на підставі статей 36, 403 КПК (т. 4 а.п. 23). Від обвинуваченого заяв про те, що він бажає приймати участь під час апеляційного розгляду, матеріали кримінального провадження не містять.

25. Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

26. У цьому провадженні, як убачається з його матеріалів, суд апеляційної інстанції дотримався вимог процесуального закону в частині здійснення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

27. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційної скарги та порушив вимоги ч. 3 ст. 404 КПК.

28. Як убачається з матеріалів кримінального провадження та рішення суду апеляційної інстанції, цей суд, обмежившись в ухвалі аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції, не надав їм іншої оцінки та погодився з оцінкою доказів, даною місцевим судом, з огляду на що дотримався вимог процесуального закону в цій частині.

29. Доводи захисника про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів перебування ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння були предметом перегляду судом апеляційної інстанції, який дійшов правильного висновку про те, що хоча окрема судово-медична експертиза на стан сп`яніння не проводилась, однак перебування винного під час вчинення кримінального правопорушення підтверджується сукупністю інших, наявних у матеріалах провадження доказів. Із таким висновком судів погоджується і суд касаційної інстанції.

30. Суд звертає увагу, що перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , яка безпосередньо допитувалась місцевим судом та повідомила, що бачила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у день події, оскільки заходила до них, обоє перебували в стані алкогольного сп`яніння, описала стіл та алкогольні напої, які були на ньому (т. 1 а.п. 75 - 85, обкладинка провадження, на якій прикріплений технічний носій інформації). У цій частині її показання узгоджуються із даними протоколу слідчого експерименту від 22 березня 2017 року за участю ОСОБА_7 , під час проведення якого останній вказав де він із потерпілим вживали спиртні напої та між ними виник конфлікт, та зазначив, які саме напої вживали (т. 2 а.п. 84 - 86 (досудовий том).

31. Не знайшли свого підтвердження і посилання захисника щодо порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, оскільки судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового розгляду. Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 була допитана місцевим судом у судовому засіданні від 05 липня 2017 року. Також в матеріалах провадження міститься заява потерпілої про те, що вона просить проводити судовий розгляд без її участі (т. 1 а.п. 98).

32. До того ж Суд звертає увагу, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу, у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, мають право подати потерпілий або його законний представник чи представник.

33. Враховуючи, що під час касаційного розгляду істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовними підставами для скасування або зміни оскарженого судового рішення, не встановлено, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3