Справа № 135/350/26
Провадження № 1-в/135/12/26
У Х В А Л А

іменем України

23.03.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Ладижинська ВК № 39» ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Ладижин подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби в порядку ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 12.05.2025 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 59, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців, за яким на даний час відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)»,

ВСТАНОВИВ:

I. Суть питання, що вирішується ухвалою

Державна установа «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом у порядку статті 81-1 Кримінального кодексу України та встановлення щодо нього адміністративного нагляду.

Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання у Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», 23 лютого 2026 року звернувся до адміністрації установи із письмовою заявою про бажання проходити військову службу за контрактом. На думку адміністрації, ОСОБА_3 відповідає вимогам до кандидатів на військову службу за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На підставі цієї заяви адміністрація установи невідкладно здійснила заходи для представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби: організувала проведення первинного медичного огляду у закладах охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України та інших державних або комунальних закладах охорони здоров`я, за результатами якого ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби за станом здоров`я.

Питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання для проходження військової служби розглядалося комісією установи за участю заступника начальника штабу з мобілізації військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 та офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_8 . До матеріалів подання долучено письмову згоду командування військової частини НОМЕР_1 від 09 лютого 2026 року, з якої вбачається, що командування клопоче про призначення ОСОБА_3 на вакантну посаду стрільця штурмового спеціалізованого батальйону цієї військової частини та просить оформити необхідні документи для його подальшого проходження військової служби за контрактом.

Крім того, адміністрація установи вважає доцільним у разі застосування щодо засудженого положень статті 81-1 Кримінального кодексу України встановити стосовно нього адміністративний нагляд відповідно до пункту «е» статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

II. Виклад позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні представник Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» ОСОБА_5 подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_3 особисто виявив бажання проходити військову службу за контрактом, пройшов військово-лікарську комісію і визнаний придатним, питання узгоджено з представниками військової частини НОМЕР_1 та відповідного ТЦК і СП, які надали письмову згоду на прийняття його на службу. Вказав, що станом на час розгляду подання засуджений в установі не працевлаштований, що зумовлено його особистою позицією.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні подання адміністрації підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що до засудження працював столяром на приватному підприємстві неофіційно, неодружений, має двох дітей, однак офіційно батьком у свідоцтвах про народження не записаний і аліменти не сплачує, покарання відбуває за вироками судів, постановленими, зокрема, за статтями 307 та 115 Кримінального кодексу України, невідбута частина строку покарання перевищує одинадцять років. Основним мотивом свого звернення вважає особисте бажання принести користь державі під час воєнного стану, а не «бути тягарем». Наголосив, що його співучасник у кримінальному провадженні за фактом умисного вбивства вже проходить військову службу, а він також вважає, що має на це право. Підтвердив, що в установі виконання покарань офіційно не працює, разом із тим будь-яких об`єктивних перешкод для його працевлаштування в установі не навів.

Захисник ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного, просила подання задовольнити, посилаючись на викладені ним мотиви звернення із заявою про бажання проходити військову службу за контрактом та надану військовою частиною НОМЕР_1 згоду на прийняття його на відповідну посаду.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення подання, вказавши, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, такі як розбій та умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Особливо наголосив на вкрай негативній характеристиці засудженого, згідно з якою за результатами оцінки ризиків останній має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ймовірної небезпеки для суспільства, не працевлаштований в установі, має три незняті дисциплінарні стягнення (дві догани за куріння у невідведених місцях та сувору догану за зберігання забороненого предмета мобільного телефону), перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до самоушкодження, та не демонструє стабільних позитивних змін у поведінці. На думку прокурора, за таких обставин, перебуваючи на волі, навіть під контролем у вигляді адміністративного нагляду, ОСОБА_3 залишатиметься небезпечним для суспільства, у тому числі для інших військовослужбовців, які разом з ним нестимуть військову службу у відповідному підрозділі.

III. Встановлені судом обставини

Суд, дослідивши подання адміністрації Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 та вислухавши пояснення учасників судового розгляду, установив такі обставини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Шепетівка Хмельницької області, громадянин України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше шість разів притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався, у тому числі за умисні тяжкі та особливо тяжкі насильницькі й корисливі злочини (грабіж, розбій, незаконне позбавлення волі, крадіжку, умисне вбивство, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб), за які відбував покарання у виді позбавлення волі та звільнявся після повного відбуття строків.

Зокрема, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2023 року, зміненим ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року, ОСОБА_3 засуджено за пунктами 6, 12 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 187, частинами першою та четвертою статті 70 КК України до позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна, початок строку з 17 листопада 2021 року.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за частиною другою статті 307, частиною другою статті 59, статтею 71 КК України до позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців; початок строку з 12 червня 2025 року, кінець строку 12 грудня 2037 року; невідбута частина станом на 05 березня 2026 року становить 11 років 9 місяців 11 днів. Станом на час розгляду подання ОСОБА_3 відбуває покарання за зазначеним вироком у ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)».

23 лютого 2026 року засуджений подав до адміністрації цієї установи письмову заяву про бажання проходити військову службу за контрактом. У зв`язку з цим адміністрація установи невідкладно здійснила заходи щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби: організувала проведення первинного медичного огляду в закладах охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України та інших державних і комунальних закладах охорони здоров`я.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0719-1040-2481-7 від 19 липня 2025 року, виданою позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2, ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби за станом здоров`я. За результатами професійно-психологічного відбору, проведеного начальником групи ІНФОРМАЦІЯ_5 лейтенантом ОСОБА_9 , складено карту професійно-психологічного відбору кандидата, відповідно до якої ОСОБА_3 рекомендовано направити для проходження військової служби за контрактом.

05 березня 2026 року комісія Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» за участю заступника начальника штабу з мобілізації військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 та офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого лейтенанта ОСОБА_8 склала протокол № 6, в якому дійшла висновку про можливість представлення засудженого ОСОБА_3 до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом і про доцільність встановлення щодо нього адміністративного нагляду на підставі пункту «е» статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

До матеріалів подання долучено письмову згоду командування військової частини НОМЕР_1 від 09 лютого 2026 року, з якої встановлено, що командування військової частини НОМЕР_1 клопоче про призначення ОСОБА_3 на вакантну посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 , та просить оформити відповідні документи для подальшого проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

З характеристики, складеної 03 березня 2026 року начальником відділення соціально?психологічної служби Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , убачається, що за час відбування покарання за останнім вироком ОСОБА_3 зарекомендував себе з негативного боку: має три незняті та непогашені дисциплінарні стягнення (дві догани за куріння у невідведеному місці та сувору догану за зберігання забороненого предмета мобільного телефону), заходи заохочення до нього не застосовувались, 10 вересня 2024 року його поставлено на профілактичний облік як особу, схильну до самоушкодження.

У характеристиці зазначено, що до засудження ОСОБА_3 підтримував кримінальні зв`язки або зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, наразі зберігає соціальні контакти, у тому числі з іншими засудженими, піддається впливу прокримінального та антисоціального оточення, нехтує виконанням батьківських обов`язків.

Зазначена характеристика також містить відомості про те, що засуджений не брав участі у програмах і заходах соціально?виховної роботи, має негативне ставлення до них. 24 вересня 2025 року щодо нього складено індивідуальну програму соціально?виховної роботи за криміногенною потребою «вживання психотропних речовин», проте він не виявляє бажання виконувати намічені цілі та заходи; допускає дії, пов`язані з погрозами або проявами агресії щодо інших засуджених, не робить висновків із попередніх порушень і повторює їх, має завищену самооцінку.

За результатами оцінки ризиків ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства як високий; позитивних змін в його особистості, які б свідчили про готовність до самокерованої правослухняної поведінки, станом на дату складання характеристики не спостерігається.

За сукупністю наведених даних суд установив, що засуджений ОСОБА_3 виявив бажання проходити військову службу за контрактом, не досяг граничного віку, передбаченого статтею 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є придатним до військової служби за станом здоров`я, пройшов професійно-психологічний відбір з позитивним висновком про можливість його направлення для проходження військової служби за контрактом та формально відповідає вимогам, визначеним статтею 21-5 зазначеного Закону. Водночас матеріали особової справи містять обтяжувальні дані про його особу, які свідчать про високий рівень криміногенної вразливості та небезпеки для суспільства.

IV. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується

Вирішуючи питання щодо застосування статті 81-1 КК України, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 81-1 Кримінального кодексу України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом за умови, що засуджений виявив бажання проходити таку службу та відповідає вимогам, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У разі застосування умовно-дострокового звільнення на цій підставі особа звільняється виключно від основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

На час звернення адміністрації Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» до суду з відповідним поданням в Україні введено та діє воєнний стан, продовжений у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для розгляду питання про застосування статті 81-1 Кримінального кодексу України.

Суд встановив, що злочин, за яким ОСОБА_3 відбуває покарання (частина друга статті 307 КК України), не входить до переліку злочинів, щодо яких законом виключається можливість умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, а сам засуджений формально відповідає вимогам статті 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не досяг граничного віку, визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я, пройшов професійно-психологічний відбір з позитивним висновком, командуванням військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду; до подання долучено документи, передбачені статтею 154-1 КВК України. Отже, формальні умови, передбачені статтями 81-1 КК України та 154-1 КВК України, дотримано.

Водночас суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби є дискреційним повноваженням суду, а не безумовним правом засудженого. Уживання законодавцем формулювання «може бути застосовано» свідчить про оціночний, а не автоматичний характер відповідного рішення. При вирішенні цього питання суд зобов`язаний ураховувати не лише формальну відповідність засудженого встановленим критеріям, а й особу засудженого в цілому, характер і тяжкість вчинених злочинів, поведінку під час відбування покарання, ступінь реальної готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а також суспільний інтерес як в аспекті оборони держави, так і в аспекті безпеки суспільства та самих військовослужбовців.

Оцінюючи особу засудженого ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що він має непогашені і не зняті у встановленому законом порядку судимості за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, вчинені протягом 20042024 років, у тому числі за грабіж, хуліганство, розбій, незаконне позбавлення волі, крадіжку, а також умисне вбивство з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб (пункти 6, 12 частини другої статті 115 КК України), і розбій (частина четверта статті 187 КК України), за які вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2023 року його засуджено до позбавлення волі строком на 15 років.

Злочин, за яким ОСОБА_3 відбуває покарання нині (незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене 29 березня 2024 року), вчинено ним безпосередньо в установі виконання покарань в умовах фактичної ізоляції від суспільства через нетривалий час після набрання законної сили вироком за особливо тяжкий злочин проти життя людини. Це свідчить про стійкість та системний характер злочинної поведінки засудженого і про те, що навіть застосування покарання у виді позбавлення волі не стало для нього чинником, здатним зупинити подальше вчинення кримінальних правопорушень.

Судово-психіатричною експертизою, проведеною в межах кримінального провадження, за яким постановлено вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2023 року (висновок експерта № 406 від 15 вересня 2022 року Львівської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України»), у ОСОБА_3 діагностовано емоційно-нестійкий розлад особистості збудливого типу з притаманними йому імпульсивністю, агресивністю та роздратованістю, що посилюються під впливом алкоголю та наркотичних речовин; умисне вбивство вчинено ним саме у стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотичних засобів. Довідка військово-лікарської комісії № 2025-0719-1040-2481-7 від 19 липня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби за станом здоров`я, водночас містить відомості про носійство anti-HCV, що корелює з наявними у справі даними щодо попереднього вживання ним психоактивних речовин. Сукупність цих обставин вказує на наявність у засудженого некерованих в умовах стресу агресивних імпульсів, які становлять реальну небезпеку як для суспільства загалом, так і для військовослужбовців, з якими йому довелося б виконувати бойові завдання.

Відповідно до характеристики, складеної уповноваженою особою ДУ «Ладижинська ВК № 39» ОСОБА_5 від 03 березня 2026 року, за 8 місяців 20 днів відбутого строку покарання за вироком від 12 травня 2025 року засуджений ОСОБА_3 не отримав жодного заходу заохочення, натомість має три дисциплінарні стягнення, що залишаються незнятими та непогашеними в установленому законом порядку: дві догани (за куріння у невідведеному місці) та сувору догану (за зберігання забороненого предмета мобільного телефону). Окрім того, 10 вересня 2024 року засудженого поставлено на профілактичний облік як особу, схильну до самоушкодження. Він ухиляється від участі у програмах і заходах соціально-виховної роботи, демонструє негативне ставлення до них, допускає дії, пов`язані з погрозами або проявами агресії щодо інших засуджених, не робить висновків зі своїх попередніх помилок і в більшості випадків повторює їх. Засуджений декларує готовність працювати в установі, однак фактично до праці не залучений, тоді як жодних об`єктивних перешкод для його працевлаштування у судовому засіданні не встановлено. Така невідповідність між задекларованою позицією і реальною поведінкою свідчить про маніпулятивний характер демонстрованих засудженим намірів.

24 вересня 2025 року щодо ОСОБА_3 складено індивідуальну програму соціально-виховної роботи, спрямовану на подолання криміногенної потреби «Вживання психотропних речовин». Однак, як убачається з характеристики від 03 березня 2026 року, засуджений не виявляє бажання виконувати намічені програмою цілі та заходи, а його мотивація до змін є нестійкою та залежною від кола спілкування, у тому числі прокримінального характеру. Ключовий чинник ризику, безпосередньо пов`язаний з учиненими ним злочинами, таким чином залишається некерованим.

Згідно з оцінкою ризиків, відображеною у характеристиці уповноваженої особи установи виконання покарань, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінено як середній, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства як високий; позитивних змін в особистості засудженого, які б свідчили про готовність до самокерованої правослухняної поведінки, на час складання характеристики не встановлено.

Відповідно до пункту 20 розділу IV Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Rec(2003)22 «Про умовно-дострокове звільнення» критерії надання умовного звільнення мають застосовуватися таким чином, щоб забезпечити умовно-дострокове звільнення тих засуджених, які відповідають мінімальному рівню безпеки і можуть стати законослухняними громадянами. Суд констатує, що ОСОБА_3 не відповідає навіть цьому мінімальному рівню безпеки: сукупність наведених даних про особу засудженого, його поведінку в установі виконання покарань, невиконання індивідуальної програми соціально-виховної роботи, відсутність позитивної динаміки та офіційно підтверджений високий ризик небезпеки для суспільства унеможливлюють висновок про його готовність до правослухняної поведінки.

Суд також ураховує, що невідбута частина призначеного покарання становить понад 11 років, тоді як фактично засуджений відбув лише 8 місяців 20 днів. За таких обставин виявлене ОСОБА_3 бажання проходити військову службу суд розцінює не як прояв усвідомленої громадянської позиції, а як прагнення уникнути подальшого відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Застосування умовно-дострокового звільнення до особи, яка не виявила ознак виправлення та щодо якої офіційно підтверджено високий рівень суспільної небезпеки, суперечило б цій меті та позбавило б покарання виховного і превентивного потенціалу.

Беручи до уваги, що Збройні Сили України виконують бойові завдання як злагоджений колектив, у якому кожен військовослужбовець несе відповідальність за безпеку побратимів і ефективність підрозділу, суд дійшов висновку, що направлення до лав ЗСУ особи з діагностованим емоційно-нестійким розладом особистості збудливого типу, стійкими некерованими агресивними реакціями в стресових ситуаціях, невирішеною криміногенною потребою у вживанні психоактивних речовин, маніпулятивною поведінкою та відсутністю будь-яких ознак виправлення не відповідало б ні інтересам обороноздатності держави, ні інтересам безпеки інших військовослужбовців. Інститут умовно-дострокового звільнення за статтею 81-1 КК України є законодавчим механізмом посилення оборонного потенціалу країни, а не інструментом уникнення відбування покарання для осіб, реальна суспільна небезпека яких підтверджена офіційними висновками.

Посилання захисника на наявність письмової згоди командування військової частини НОМЕР_1 як на підставу для задоволення подання суд відхиляє. Така згода є лише однією з формальних умов, передбачених статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», і не звільняє суд від обов`язку здійснити комплексну оцінку особи засудженого на предмет відповідності вимогам суспільної безпеки.

Посилання ОСОБА_3 на те, що його співучасник у провадженні за фактом умисного вбивства вже проходить військову службу, суд відхиляє як нерелевантне. Відповідно до принципу індивідуалізації кримінальної відповідальності та покарання, закріпленого у статті 65 КК України, оцінка відповідності умовам статті 81-1 КК здійснюється індивідуально щодо кожної конкретної особи з урахуванням сукупності обставин її справи та поведінки під час відбування покарання. Рішення, ухвалене щодо іншої особи, не може автоматично поширюватися на засудженого ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що матеріали подання та особової справи засудженого не містять даних, які б свідчили про наявність навіть мінімальних позитивних змін у поведінці ОСОБА_3 і його готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Подання адміністрації Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом на цей час є передчасним, а реалізація судом дискреційних повноважень, наданих йому статтею 81-1 КК України, унеможливлює його задоволення.

Водночас суд зазначає, що відповідно до пункту «е» статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд може бути встановлено, зокрема, щодо осіб, умовно-достроково звільнених від відбування покарання. Оскільки у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом відмовлено, правові підстави для вирішення питання щодо встановлення стосовно нього адміністративного нагляду в межах цього провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» від 08.05.2024 № 3687-IX, статтею 81-1 КК України, статтею 154-1 КВК України, статтями 376, 535, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби в порядку ст. 81-1 КК України та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя