Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6904/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/294/26
Категорія ч.1 ст.309, ч.2 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі об`єднані кримінальні провадження №0000523, 0001134 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Холон, країни Ізраїль, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.08.2022 у вигляді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на проведення двох судових експертиз в загальному розмірі 2151,00 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2023 на силіконовий чохол оливкового кольору скасовано.

Питання про речові докази судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України та у апеляційній скарзі не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 03 травня 2023 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 1 по вул. Західне Шосе, у м. Житомирі, де побачив на землі зіп-пакет, який підняв та виявив в середині кристалічну речовину фіолетового кольору.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети її збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, ОСОБА_7 поклав зіп-пакет із зазначеною речовиною до правої калоши штанів, в які був одягнений, та продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на незаконне зберігання без мети її збуту, переносив зазначений зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною всередині невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином зберігаючи при собі.

В подальшому, 03 травня 2023 року, близько 16 годин 14 хвилин за адресою: м. Житомир, вул. Дачна, 58, у ОСОБА_7 виявлено та в подальшому вилучено зіп-пакет із кристалічною речовиною фіолетового кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP в перерахунку на загальну масу 0,2297 г, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Також 05.08.2023 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Житомир, вул. Дачна 58, де зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_8 , який мав при собі мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору з картою пам`яті на 32 гб із силіконовим чохлом оливкового кольору.

В цей день, час та місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_7 під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, повідомивши, що його мобільний телефон не працює, звернувся до ОСОБА_8 з проханням надати йому мобільний телефон, запевнивши, що після телефонного дзвінка поверне його, хоча у дійсності таких намірів не мав. В свою чергу, ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_7 , будучи впевненим у щирості його намірів, добровільно надав мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 серійний номер: НОМЕР_3 вартістю 3933 грн. 33 коп. останньому.

Отримавши у вищевказаний спосіб мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 серійний номер: НОМЕР_3 ОСОБА_7 , утримуючи його при собі, не вчинив будь-яких дій для його повернення та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 3933 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , як вбачається з її змісту, оскаржує вирок в частині засудження його за ч.2 ст.190 та ч.1 ст. 309 КК України.

Вказує, що просить апеляційний суд переглянути вирок суду, у зв`язку з свідченнями потерпілого в суді першої інстанції.

Стверджує, що вказані злочини він не вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги, що підтверджується розпискою, клопотань про участь в судовому засіданні та відкладення розгляду справи не заявляв, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд у його відсутність.

Захисник ОСОБА_9 до суду не з`явилась та направила на електронну адресу апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутність та вказала, що підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_7 , а тому колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність захисника.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційний суд переглянути справу у повному обсязі.

Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що справу в частині визнання винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України було розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд в межах наданих повноважень перевіряє лише правильність застосованої судом спрощеної процедури судового розгляду та дотримання прав обвинуваченого при її застосуванні.

Так, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2024 року в судовому засіданні Богунського районного суду м.Житомира обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що визнає вину за ч.1 ст.309 КК України.

У судовому засіданні прокурором було оголошено обставини провадження, які відповідають обвинувальному акту.

Суд належним чином з`ясував чи правильно учасники розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що учасники будуть позбавлені можливості оскаржувати фактичні обставини ч.1 ст.309 КК України в апеляційному суді.( т.1 а.с.128-130)

При цьому, обвинувачений визнав зазначені прокурором обставини, свою вину та проти застосування зазначеної процедури судового розгляду ані він, ані захисник не заперечували.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що судом було допущено порушення порядку судового розгляду, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про перегляд вироку в частині засудження його за ч.1 ст.309 КК України не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки суд апеляційної інстанції не вправі перевіряти ці обставини, враховуючи вимоги ч.2 ст. 394 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України то проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що в цій частині свою вину не визнає та пояснив, що не пригадує всіх подій. Пам`ятає лише, що у вказаний день були разом із потерпілим в лісі та випивали алкоголь. Були із потерпілим у дружніх стосунках, конфліктів не було. За телефон нічого не пригадує та в руки його він не брав. Потім в цей день ОСОБА_7 зустрічався із свідком ОСОБА_10 , до якого він приїхав і вони пішли разом гуляти, а також вони зустрілися із свідком ОСОБА_11 . Як вони разом проводили час він не пригадує.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що кілька років тому, влітку він зустрівся із ОСОБА_7 по вулиці Дачній, в приватному секторі поруч із лісом. Вони розмовляли, дивилися фото на мобільному телефоні потерпілого «Samsung Galaxy». Після цього він відійшов до туалету і віддав свій телефон ОСОБА_7 , який попросив подзвонити. Коли потерпілий повернувся, то ОСОБА_7 вже не було на місці. Він почав його шукати та телефонувати. Але телефон вже був відключений. Після цього, він звернувся до поліції.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що влітку, кілька років тому, він зустрів на вулиці неподалік від магазину свого сусіда - ОСОБА_7 . Останній звернувся по допомогу і попросив його закласти мобільний телефон Самсунг. ОСОБА_7 сказав, що це його особистий мобільний телефон. Свідок вирішив допомогти та заклав цей телефон до ломбарду і передав гроші ОСОБА_7 , а за це отримав 100 грн.

Свідок ОСОБА_10 розповів, що він товаришував із ОСОБА_7 , та останній, приблизно в серпні 2023р., подзвонив і повідомив, що виграв в карти мобільний телефон і запропонував зустрітися. У кого саме він виграв мобільний телефон він не говорив. Далі ОСОБА_7 запропонував здати цей телефон до ломбарду і вони разом пішли до ломбарду по вулиці Клосовського. ОСОБА_10 також пішов із ОСОБА_7 за компанію, але у зв`язку із тим, що у них не було паспорту вони подзвонили своєму знайомому ОСОБА_13 і попросили допомоги. ОСОБА_14 прибув до ломбарду і здав на своє ім`я цей телефон, і віддав гроші ОСОБА_7 .

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, підтверджується і іншими доказами, яким суд надав належні оцінку.

Відповідно до протоколу прийняття у ОСОБА_8 заяви про кримінальне правопорушення від 08.08.2023, де він зазначив, що 05.08.2023 близько 13:00 год. невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Дачна, 60, шляхом обману, під приводом телефонного дзвінка, заволоділа його мобільним телефоном «Самсунг а12».

Згідно протоколу огляду місця події від 08.08.2023, в ході якого ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції силіконовий чохол від мобільного телефону Samsung A12 оливкового кольору, на якому наявні сліди використання. При даному огляді ОСОБА_7 , повідомив, що даний чохол від телефону Samsung A12, який він шахрайським шляхом заволодів у ОСОБА_8 .

Протоколом проведення слідчого експерименту (з фототаблицею) від 07.09.2023, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , за результатами якого останній розповів та показав на місцевості всі обставини події, що відбулись 05.08.2023 за його участю. Показав, як 05.08.2023 він близько 13:00 год. прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 , а саме до будинку АДРЕСА_2 , де зустрівшись з останнім вирішив вжити спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв він попросив у ОСОБА_8 надати йому його мобільний телефон марки «Samsung» під приводом дзвінка, на що ОСОБА_8 погодився та добровільно надав йому телефон, взявши до рук телефон ОСОБА_15 , він зробив вигляд, що має намір подзвонити, сів на свій велосипед і поїхав в напрямку лісу. В подальшому він за допомогою ОСОБА_12 здав телефон до ломбарду «Євро Фінанс».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 14.09.2023р за участю потерпілого ОСОБА_8 , той показав місце зустрічі із знайомим ОСОБА_7 та обставини заволодіння останнім мобільним телефоном під приводом дзвінка.

Згідно з відповіддю з ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 11.08.2023 за №402, в якій зазначено, що ОСОБА_12 05.08.2023 о 15:12 год заклав мобільний телефон смартфон - Samsung A12.

Відповідно до висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/106-23/11118-ТВ від 31.08.2023, яким визначена ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy A12 3/32Gb» станом на 05.08.2023 в розмірі 3933,33 грн.

Будь-яких сумнівів, щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.

На переконання апеляційного суду сукупність досліджених судом доказів підтверджує правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

З аналізу всіх доказів у сукупності слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 перебували за адресою: м. Житомир, вул. Дачна 58. ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_8 його мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb» для здійснення дзвінка і в подальшому втік, коли потерпілий подзвонив на свій телефон, то він був виключений.

В подальшому ОСОБА_7 заклав цей телефон у ломбард «Євро Фінанас» за допомогою свого знайомого ОСОБА_12 .

Вказані обставини повністю підтвердили потерпілий, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

З аналізу показів цих свідків вбачається, що ОСОБА_7 свідкам вказав про різні підстави появи у нього мобільного телефону, що свідчить про те, що він приховував справжню обставини появи у нього телефону.

З пояснень наданих обвинуваченим в суді першої інстанції слідує, що ОСОБА_7 не заперечив категорично, що не брав телефон у потерпілого, а вказав, що вживав у той день алкоголь та не пам`ятає всіх подій.

Крім того, ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції чохол від телефону «Samsung Galaxy» A12, що додатково свідчить про заволодіння шахрайським шляхом телефоном потерпілого.

Також під час слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав, що розпивав алкогольні напої разом з потерпілим, попросив у нього мобільний телефон подзвонити і той надав його добровільно, потім ОСОБА_7 сів на велосипед і поїхав в напрямку лісу.

На переконання колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності вказують, що саме ОСОБА_7 заволодів шляхом зловживання довірою мобільним телефоном ОСОБА_8 .

Надаючи оцінку усім доказам суд виходив зі своїх внутрішніх переконань, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

На думку колегії суддів вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази обвинувачення та ретельно обґрунтував свої висновки у вироку з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотримання положень ст.ст. 50, 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є проступком, а інший та нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, не працює, немає міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання в ДУ «ЖУВП №8» характеризується вкрай негативно, допустив 10 порушень режиму тримання та має різноманітні стягнення.

Крім того, суд взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2025 року щодо нього без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: