Справа № 216/7492/25
провадження 1-кс/216/203/26
УХВАЛА

іменем України

04 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001919 від 19.09.2025р.,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001919 від 19.09.2025р.

1. Зміст поданого клопотання.

На обґрунтування доводів клопотання ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області в рамках кримінального провадження №0001919 від 19.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про арешт майна. Накладено арешт на майно (шляхом накладення заборони користування, відчуження, розпорядження майном) на автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Згідно з зазначеною ухвалою, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Представник власника майна вважає, що в подальшому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного забрбу до нього НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , - відпала потреба.

Посилається на те, що під час усної розмови з слідчим, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні N30001919 від 19.09.2025, було повідомлено, що потреба у накладенні арешту на транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 - відсутня, з моменту накладення арешту проведенні відповідні процесуальних дій, необхідні експертизи в рамках досудового слідства.

Таким чином, зняття арешту будь-яким чином не нашкодить даному кримінальному провадженню.

2. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та третя особа щодо майна якої вирішувалось питання про арешт участі не брали, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Представник влсника майна надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 подав заяву в якій не заперечував проти часткового задоволення клопотання. Просив провести розгляд клопотання за його відсутності.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника та прокурора, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторін кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 2 ст. 174 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна та прокурора, на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Релевантне законодавство.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Водночас заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою: 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Статтею 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: (1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Частинами 1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

4. Встановлені судом обставини.

Слідчим відділом Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництва Криворізької центральної окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001919 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2025 року з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Заборонено власнику, уповноваженим ним особам, а також іншим особам, у користуванні яких знаходиться вказаний транспортний засіб, в тому числі за довіреністю, відчуження, розпорядження та використання арештованого майна.

Підставою для накладення арешту на майно, згідно ухвали слідчого судді відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно наданої стороною обвинувачення інформації, з вилученими речами проведені більшість з необхідних слідчих дій.

5. Оцінка та висновки слідчого судді.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що в подальшому відпала потреба у застосуванні арешту майна в частині визначення місця зберігання транспортного засобу на територію спеціального майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Поштовий, б. 71.

Означене дає підстави для висновку, що на даний час таке втручання держави, в цій частині, не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_3 .

Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950), учасником яких є України. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи викладене, досліджені під час судового розгляду докази, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання, і вважає можливим скасувати арешт в частині місця зберігання арештованого майна ОСОБА_3 та передати його на відповідальне зберігання власнику, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Однак, на теперішній час досудове розслідування не завершено. Автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом.

Враховуючи викладене, на даній стадії досудового розслідування скасування арешту майна в частині заборони розпорядження та користування вказаним транспортним засобом може призвести до загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації.

Отже, клопотання щодо повного скасування арешту з вказаного майна є передчасним та задоволенню не підлягає.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 січня 2026 року в частині визначення місця зберігання.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001919 від 19.09.2025р. задовольнити частково.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2025 року (Справа № 216/7492/25; провадження 1-кс/216/2409/25) на автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до нього НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 в частині визначення місця зберігання арештованого майна, та повернути автомобіль на відповідальне зберігання власнику автомобіля ОСОБА_3 .

Попередити ОСОБА_3 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки по зберіганню вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та, в разі необхідності, за першою вимогою надавати вказаний автомобіль слідчому, прокурору, експерту з метою його огляду та проведення слідчих дій.

В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6