Справа № 405/200/26
провадження № 1-кп/405/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002506 від 15.10.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

До Подільського районного суду міста Кропивницького надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002506 від 15.10.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.162 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Вказала на наявність ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений не підтримав клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що можливо змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки його підзахисний є особою молодого віку, який помилився, перебуваючи під домашнім арештом буде з`являтися у судові засідання, можливо йому надати шанс. Просив застосувати до свого підзахисного цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03.12.2025 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри та існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

24.10.2025 ОСОБА_4 звільнено з-під варти з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» у зв`язку із внесенням застави в розмірі 121 120 грн., згідно ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.10.2025 та покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12.12.2025 продовжено покладені на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на строк до 16.01.2026 включно.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 16.01.2026 обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід на тримання під вартою на строк до 16.03.2026 включно у зв`язку з тим, що останній не дотримався покладених на нього ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12.12.2025 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та без дозволу прокурора, суду відлучився із населеного пункту, в якому проживає ( АДРЕСА_1 ) та намагався перетнути державний кордон поза пунктами пропуску через державний кордон.

При цьому, судове провадження за даним обвинувальним актом триває, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та у вчиненні кримінального правопорушення проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина передбаченого ч.1 ст.162 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься нетяжкого злочину за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Суд перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України відносно ОСОБА_4 констатує наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на думку суду є наявними і не відпали. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином та кримінальним проступком, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має утриманців, та на час розгляду клопотання суду не надано достовірних доказів, що він має міцні соціальні зав`язки, а тому, суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, у своїй сукупності підвищує ризики переховування обвинуваченого. Крім того ОСОБА_4 не дотримався покладених на нього ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12.12.2025 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та без дозволу прокурора, суду відлучився із населеного пункту, в якому проживає ( АДРЕСА_1 ) та намагався перетнути державний кордон поза пунктами пропуску через державний кордон, тобто вищевказане вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України;

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись на свободі може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які дають викривальні покази відносно нього, оскільки їх анкетні дані відкриті та відомі обвинуваченому, який зможе призвести до зміни їх показань або відмови від їх давання шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тобто вищевказане вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення, що дає підстави, вважати, що він може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, тобто вищевказане вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Отже, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід продовжити винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що усі наведені обставини у їх сукупності не дають достатніх підстав застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а тому, виправдовують потребу в необхідності продовження строку тримання під вартою на 60 днів.

У зв`язку з чим, суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та уникненню встановлених ризиків п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існує необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 травня 2026 включно.

Як встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.162 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити протиправні дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення (ч.3 ст.307 КК України) та умисного нетяжкого злочину проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина (ч.1 ст.162 КК України), суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 197, 314 -317, 369, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 10 березня 2026 по 08 травня 2026 включно.

Строк дії ухвали визначити по 08 травня 2026 року включно.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, обвинуваченому, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_7