Справа № 521/732/26
Номер провадження:1-кс/521/735/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВнП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 000329 від 04.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора УГІ ГУНП в Одеській області про те, що в ході розгляду звернення гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу незаконних дій невстановленої особи, надала останньому неофіційну роботу, згідно якої заявник мав за власні кошти бронювати готелі, після чого грошові кошти повинні були повернутися ОСОБА_5 у збільшеному розмірі, під час спроби виводу грошових коштів, дана операція стала неможлива, чим спричинила збитки заявнику на загальну суму 120000 гривень.

В період з 10 год 35 хв по 11 год 18 хв 11.02.2026 проведений санкціонований обшук транспортного засобу марки Honda модель Civic 2016 року випуску з д.н.з. НОМЕР_1 . В ході якого виявлено та вилучено вищевказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 разом з ключами до транспортного засобу.

Слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого 11.02.2026, в ході обшуку майна, зокрема: транспортного засобу марки Honda модель Civic 2016 року випуску з д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 разом з ключами до транспортного засобу.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметом злочину, у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Рішення просив прийняти на розсуд суду.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без участі адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Крім того відповідно до заяви зазначив, що проти клопотання заперечує. Транспортний засіб марки Honda модель Civic 2016 року випуску з д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 разом з ключами до транспортного засобу вже повернути власнику у зв`язку з відсутністю можливості використання вилученого т/з як доказу у вказаному кримінальному провадженні, тому у задоволенні клопотання слідчого просив відмовити.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить обґрунтування необхідності арешту майна, всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Так,із аналізу клопотання не видається можливим встановити, яке доказове значення у вказаному провадженню має автомобіль марки Honda модель Civic 2016 року випуску з д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 разом з ключами до транспортного засобу, а також не визначено значення такого майна для обставин даного кримінального провадження.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише в порядку та на підставах визначених кримінальним процесуальним законодавством, та є не допустимим формальне посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно, без зазначення на те належних підстав та без долучення відповідних підтверджуючих документів.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 196, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні клопотання слідчого СВ ВнП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 000329 від 04.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1