Справа № 953/3514/26
н/п 1-кс/953/1572/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , по кримінальному за № 0000350 від 21.03.2026 за підозрою :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, раніше не судимого, із вищою освітою, є кліриком Харківської єпархії Української Православної Церкви, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії УПЦ) ,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,-

встановив:

23.03.2026р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене із прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000350 від 21.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України,

21.03.2026 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам, у органу досудового розслідування є достатні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ст. 18 «Сексуальне насильство» Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, сексуальним насильством може вважатися, зокрема, така умисна поведінка як заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, коли використовується примус, сила чи погрози або насильство здійснюється зі свідомим використанням довіри, авторитету чи впливу на дитину, зокрема в сім`ї, або насильство здійснюється в особливо вразливій для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної неспроможності або залежного становища.

З урахуванням наведеного та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а також підстави вважати що вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що інкримінований ОСОБА_5 злочин відноситься до нетяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, внаслідок чого з урахування особи підозрюваного до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також в підозрі ОСОБА_5 не інкриміноване вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, внаслідок чого не визначення застави є безпідставним.

Підозрюваний підтримав захисника, при цьому зазначив, що підозру визнає, усе відбулося добровільно.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.

Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000350 від 21.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України,

21.03.2026 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Згідно пред`явленої підозри, що в жовтні 2024 року, більш точного часу події встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, будучи повнолітньою особою ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустрів на території Свято-Покровського чоловічого монастиря, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Університетська 8/10, раніше знайому неповнолітньою ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою задоволення своєї статевої пристрасті.

Продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, із метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи власні дії та їх суспільно-небезпечний характер ігноруючи загально прийняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_8 та недосягнення нею шістнадцятирічного віку, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 пройти разом з ним до підвального приміщення волонтерського відділу Свято-Покровського монастиря Харківської єпархії Української православної церкви московського патріархату, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Університетська 8/10, де будучи у вказаному місці без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства ОСОБА_5 вступив з неповнолітньою ОСОБА_8 у статеві зносини шляхом орального проникнення в її тіло з використанням власних геніталій, задовольнивши свою статеву пристрасть у збоченій формі, таким чином посягаючи таким чином на нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 с т. 155 КК України, а саме вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

В обґрунтування пред`явленої підозри слідчому судді надані наступні докази:

протокол допиту, в якості потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; допитом свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом обшуку у приміщеннях та спорудах монастирських лавок літ. «К-2» загальною площею 1699,8 кв. м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за Свято-Покровським чоловічим монастирем Харківської єпархії Української православної церкви, де проживає ОСОБА_5 ; протоколом огляду речей і документів від 16.03.2026, а також визнання підозри ОСОБА_5 під час розгляду клопотання.

Враховуючи такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Як особа ОСОБА_5 : раніше не судимий, є кліриком Харківської єпархії Української Православної Церкви та є насельником чоловічого монастиря м.Харкова Харківської єпархії УПЦ, має сан ієромонаха , характеризується позитивно, має постійне місце проживання, а також захворювання.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому особливо злочину, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик вплив на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене, дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілу та свідка.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив на потерпілу, свідків.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведений, підозрюваний є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, раніше не судимий, не переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, не перешкоджав кримінальному провадженню та йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У судовому засідання прокурор підтвердив відсутність вказаних обставин, проте зазначив, що оскільки потерпіла є неповнолітньою до ОСОБА_5 повинен буди застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказана позиція прокурора суперечить вимогам КПК України.

За вказаних обставин закон забороняє застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також є безпідставним посилання сторони обвинувачення на застосування запобіжного заходу без визначення застави.

За положенням п.1 ч.4 ст. 184 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як свідчить пред`явлена ОСОБА_5 підозра він вчинив дії сексуального характеру без застосування фізичного, психологічного насилля, а також погроз застосування такого насильства.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням пред`явленої підозри, встановлених ризиків, даних про особу підозрюваного, ті обставини, що підозрюваний самостійно з`явився на розгляд даного клопотання, події які інкриміновані ОСОБА_5 відбулися у жовні 2024р., слідчий суддя приходить до висновків про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання, на строк досудового розслідування, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволені клопотання слідчого відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не залишати місце свого мешкання без дозволи слідчого , прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідком ОСОБА_9 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали з 24.03.2026 р. по 21.05.2026, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1