Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1624/25
Провадження № 1-кп/572/215/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000955 про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.394 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання - ОСОБА_4 ,

законного представника особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначається, що ОСОБА_4 , будучи особою, відносно якої ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2024 застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, термін застосування якого продовжено ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2024 до 10.01.2025 включно, будучи поміщеним для виконання вищевказаної ухвали до комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня села Орлівка» Рівненської обласної ради, що по вул. Миру, 36-А в с. Орлівка, Сарненського району Рівненської області, яке входить до переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги та відповідно до п. 7 Порядку організації психіатричної допомоги у разі застосування судом запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 26.04.2024, є закладом у якому надається психіатрична допомога особі в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, 16.12.2024 близько 06 год. діючи в порушення вимог абз. 2 п. 20 вищевказаного Порядку, не маючи відповідного дозволу керівника закладу з надання психіатричної допомоги на вихід за межі закладу, не маючи змоги усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок «Шизоафективного розладу, з континуальним перебігом», скориставшись неуважністю працівників закладу з надання психіатричної допомоги та працівників служби охорони, невстановленим предметом здійснив відкриття дверей до підсобного приміщення для зберігання посуду та особистих продуктів харчування пацієнтів відділення № 1 КП «Обласна психіатрична лікарня

с. Орлівка» Рівненської обласної ради, що по вул. Миру, 36-А в с. Орлівка, Сарненського району Рівненської області, після чого невстановленим предметом здійснив відкриття вікна, через яке вистрибнув на подвір`я та в подальшому покинув межи території спеціалізованого лікувального закладу, тобто здійснив втечу із спеціалізованого лікувального закладу у якому щодо нього здійснювалося застосування запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечує проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Захисник ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 не заперечили проти застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Крім повного визнання вини особою, відносно якої вирішується питання про можливість застосування примусових заходів медичного характеру, її винність у вчиненні вказаних діянь повністю доводиться доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які, відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України, судом визнаються належними та допустимими.

Згідно протоколу прийняття заяви про чинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.12.2024 року ОСОБА_7 повідомила про втечу із спеціалізованого лікувального закладу ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.12.2024 року оглянуто приміщення відділення №1 КП «ОПЛ Орлівка» РОР, що по вул. Миру, 36 в с. Орлівка Сарненського району Рівненської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2024 року ОСОБА_4 змінено застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, а саме поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 58/25 від 25.02.2025 встановлено, що ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованого правопорушення виявляв ознаки хронічного психічного захворювання, у в вигляді: Шизоафективного розладу, з континуальним перебігом (F25.8 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) та не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На даний час ОСОБА_4 продовжує хворіти та потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи сукупність наведених обставин даного кримінального провадження, надані стороною обвинувачення докази, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.394 КК України.

Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч.1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

У відповідності до вимог ст.ст. 511, 512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.

Судом встановлено, що під час вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 394 КК України, ОСОБА_4 продовжує виявляти ознаки хронічного психічного захворювання, у в вигляді: Шизоафективного розладу, з континуальним перебігом (F25.8 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) та з урахуванням його психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а тому з урахуванням вище викладеного слід задовольнити клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України та застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 19, ч.2 ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 511, 512, 513 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000955 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.394 КК України задовольнити

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні за ст. 394 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: