Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1870/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/177/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майн-адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим під час обшуку 14.02.2026 за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 300 доларів США;

- грошові кошти в сумі 12 500 гривень;

- грошові кошти, які знаходились в одязі ОСОБА_7 : 100 доларів США,

50 євро, 1700 гривень;

- недопалок тютюнового виробу;

- мобільний телефон марки «Iphone 7», IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 7», НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 ;

- дві пластикові картки з нашаруваннями речовини білого кольору;

- електронні ваги «Made in China 500gх0,01g»;

- три паперових згортки із вмістом сухої рослинної маси зеленого кольору;

- дві пластикові ємкості з вмістом сухої рослинної маси зеленого кольору.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що речі, вилучені 14.02.2026 року в ході проведення обшуку є речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки містять відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів наявні підстави для накладення арешту на майно, позбавивши його власників, офіційних володільців, третіх осіб, можливості відчуження, розпоряджання, використання.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Стверджує, що слідчим не доведено, що грошові кошти отримані злочинним шляхом.

Зазначає, що обшук було проведено незаконно, оскільки строк дії ухвали про проведення обшуку закінчився 10.03.2025 року, а обшук проведено 14.02.2026 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення про задоволення клопотання слідчого, враховано положення закону, а слідчим в клопотання доведено необхідність накладення арешту на грошові кошти, телефони та інше майно, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001609 від 13.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як зазначено у клопотанні, на території Житомирської області діє група осіб, які займаються незаконним виготовленням, перевезенням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території Житомирської області, у тому числі військовослужбовцям ЗС України.

У рамках оперативного супроводження кримінального провадження, проведеними гласними та негласними слідчими (розшуковими) діями спрямованими на виконання доручення встановлено, що до вчинення вказаного злочину та до ряду інших злочинів на території Житомирської області причетні наступні особи, які зорганізувались у групу створеній на території Житомирської області, і які вчиняють злочини вказаної категорії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7

14.02.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Корльовського районного суду м. Житомира №296/1493/26 від 10.02.2026 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 що за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 300 доларів США;

- грошові кошти в сумі 12 500 гривень;

- грошові кошти, які знаходились в одязі ОСОБА_7 : 100 доларів США, 50 євро, 1700 гривень;

- недопалок тютюнового виробу;

- мобільний телефон марки «Iphone 7», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 7», ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-карткою НОМЕР_6 ;

- дві пластикові картки з нашаруваннями речовини білого кольору;

- електронні ваги «Made in China 500gх0,01g»;

- три паперових згортки із вмістом сухої рослинної маси зеленого кольору;

- дві пластикові ємкості із вмістом сухої рослинної маси зеленого кольору.

14.02.2026 слідчим у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно з метою збереження речових доказів.

На переконання колегії суддів, до клопотання слідчого про арешт майна додано докази, з яких вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно може мати відношення до кримінального провадження, яке здійснюється за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: протокол обшуку від 14.02.2026, рапорт, протокол НСРД від 04.10.2025 та 21.10.2025, протокол візуального спостереження від 07.11.2025 року, протоколи НСРД від 31.12.2025, висновок експерта від 15.01.2026 та 16.01.2026, протокол НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2026.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею на час прийняття рішення, арештовано майно, яке відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апелянта, що органом досудового розслідування не доведено причетність вилучених грошових коштів до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що з огляду на обставини розслідуваного кримінальних правопорушень, механізму їх вчинення та діяльності ймовірно причетних осіб, вилучені грошові кошти могли бути набуті кримінально протиправним шляхом та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються у провадженні, а тому відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК та на них може бути накладено арешт з метою їх збереження, оскільки наявні ризики, передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК.

Колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту про незаконність проведення обшуку, з таких підстав.

Ухвала Корольовського районного суду м. Житомира по справі № 296/1493/26 від 10.02.2026 року було надано дозвіл на проведення обшуку, а строк дії ухвали вказано - до 10.03.2025 р., що є очевидною опискою.

Крім того, слідчий суддя встановив, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17.02.2026 р. у справі № 296/1493/26 виправлено описку в резолютивній частині ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2026 та вказано строк дії ухвали до 10.03.2026 замість 10.03.2025 і вказане не спростовано захистом.

За таких обставин, обшук житла ОСОБА_7 був проведений у відповідності до ухвали слідчого судді від 10.02.2026 року, а тому він є законним.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: