Справа № 314/657/26
Провадження № 1-кс/314/413/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 м.Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000099 від 01.02.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, військовослужбовця за мобілізацією, який проходить військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької ротив/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької ротивійськової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 04 травня 2026 року.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства України, військовослужбовець ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, будучи військовослужбовцем за наступних обставин.

30 січня 2026 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, перебуваючи, за місцем свого тимчасового проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до нього, під час раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці ніж наніс останньому не менше семи ударів в область шиї зліва, чим спричинив сім колото-різаних поранень шиї зліва, що спричинили смерть ОСОБА_8 .

01 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено обгрунтовану підозрюється у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_8 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 :

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати свідків, потерпілого та експертів у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим у сторони обвинувачення є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини може переховуватись від органу досудового розслідування.

Усвідомлення ОСОБА_5 тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, суворості передбаченого покарання у разі доведеності його винуватості дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі, буде вживати заходів, спрямованих на умисне ухилення від явки до органу досудового слідства, слідчого судді,переховування від органу досудового розслідування і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та подальшого покарання.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на переконання суду, не забезпечать запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

У відповідності зі ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, дані про особу, приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки інші види запобіжних заходів не забезпечать виконання обов`язків підозрюваним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено, а отже, суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 33 (тридцять три) дні.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 33 (тридцять три) дні.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 01 травня 2026 року (включно).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

30.03.2026