Справа № 592/1400/26
Провадження № 1-кс/592/867/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0003462 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

28.01.2026 слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яке мотивує тим, що 23.01.2026 в порядку передбаченому ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 01.09.2024 № 248 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, 09.09.2024 самовільно залишив розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_3 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

Так, солдат ОСОБА_4 з 09.09.2024 по теперішній час обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: 1. Висновком службового розслідування та матеріалами службового розслідування за вказаним фактом; 2. Протоколами допиту свідків; 3. Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідство вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, вказують на наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави.

Разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 до слідчого судді для участі в розгляді клопотанняпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до Протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 28.01.2026 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу визначено слідчого суддю ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 від 28.01.2026 надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

19.02.2026 до Ковпаківського районного суду м. суми від слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 надійшло повідомлення про затриання підозрюваного ОСОБА_4 18.02.2026 співробітниками Охтирського РВП ГУНП в Сумській області.

На підставі Розпорядження в.о. керівника апарату Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2026 в зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_8 у відпустці, що може призвести до порушення строків розгляду справи та на підставі Протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 19.02.2026 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Позиція сторін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 з наведених у ньому підстав та мотивів підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Окремо зазначив, що він має статус учасника бойових дій, у 2023 році отримав вогнепальне осколкове поранення правого плеча з вогнепальним переломом плечевої кістки зі зміщенням уламків за безпосередньої участі у бойових діях. Згідно рішення ВЛК від 02.08.2023 був визнаний обмежено придатним до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Після чого йому було визначено місце служби - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання з дружиною: АДРЕСА_2 . Дійсно він самовільно залишив місце служби через поганий стан здоров`я та власні переконання. Про це він повідомив керівництво ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому було достеменно відомо про його постійне місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 . Після вручення повістки з викликом на 11.00 год 23.01.2026 повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України 23.01.2026 за місцем його фактичного мешкання, дівчиною, як він зрозумів співробітником ДБР, було надано чи то листа, чи то повістку без дати, в якому було зазначено що йому необхідно прибути до каб № 1 Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у м. Сумах) без зазначення часу та дати, була також відсутня адреса місця куди необхідно було з`явитись. Під підписом слідчого був зазначений мобільний телефон. Він зателефонував за даним номером та юдина, яка представилась слідчим ОСОБА_9 зазначила щоб він перебував дома та шукав відношення військової частини, яка буде згодна прийняти його на військову службу та вирішення питання закриття кримінального провадження. Ним здійнювались відповідні дії по пошуку такої військової частини. Весь цей час він перебував за раніше зазначеною адресою, про яку знали, як керівництво РТЦК, слідчий ДБР та працівники місцевої поліції, оскільки всі вони є його знайомими. 18.02.2026 йому зателефонували з поліції, запитали де він є, він повідомив, що вдома та буде чекати співробітників, які будуть виконувати ухвалу суду про затримання. Від слідства та суду не ухилявся.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не оспорюючи повідомлену підозру, заперечував проти задоволення клопотання за відсутності будь-яких ризиків.

Встановленні слідчим суддею обставини. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши сторони кримінального провадження та перевіривши надані докази, приходжу до таких висновків.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувалось насильство та інші незаконні дії.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003462 від 27.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

23.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч.2 ст.184 КПК України надані підозрюваному 19.02.2026.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частина 1 ст. 177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні, відповідно до вимог КПК України, доказами.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи наявні у справі матеріали, та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність ризиків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду слідчим у клопотанні обґрунтовано тяжкістю ймовірного покарання, оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Отже, небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись тільки в залежності від суворості можливого покарання. Вона повинна визначатись з урахуванням інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його майновий стан, зв`язки з державою та його міжнародні контакти. Якщо утримання під вартою продовжується тільки з причин побоювань, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, його треба звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії того, що не переховуватиметься від суду, наприклад, внесе заставу.

Жодних доказів ймовірного переховування від органів досудового розслідування прокурором до клопотання не долучено та в судовому засіданні не наведено. Обґрунтування прокурором існування ризику переховування від органу досудового розслідування лише тяжкістю покарання та наявністю підозри є формальним. Тому слідчий суддя доходить висновку про недоведеність прокурором цього ризику.

Крім того, прокурором не доведено ризик незаконного впливу на свідків, оскільки в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яким саме чином, враховуючи факт його постійного перебування за межами військової частини, яку він самостійно залишив; не надані докази того, що з часу вчинення підозрюваним відповідного кримінального правопорушення він намагався вплинути на свідків в даному провадженні. Також військовослужбовці, які продовжують військову службу і можуть бути потенційними свідками у провадженні, фактично не мають змоги контактувати з підозрюваним, який перебуває поза службою.

Слідчим та прокурором не доведено в суді наявність і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

У рішенні у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80).

У рішенні у справі Хайредінов проти України від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Таким чином, слідчий суддя користуючись дискреційними повноваженнями, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відсутності жодних з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування до останнього інших, більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0003462 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Звільнити з під варти підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду негайно.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10