УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 757/46345/25-к

провадження № 51-965ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Як убачається з копій судових рішень, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 10 жовтня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про допит у судовому засіданні свідка у кримінальному провадженні № 0000912.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 10 грудня 2025 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Захисник не погодився з ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року іподав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати це судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касатор зазначає, що він діяв відповідно до ухвали слідчого судді в якій зазначено строки і порядок апеляційного оскарження. Крім того, скаржник посилається на позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року справа № 243/6674/17.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та дослідивши зміст ухвали апеляційного суду, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про допит у судовому засіданні свідка у кримінальному провадженні № 0000912. Таким чином, захисник ОСОБА_5 оскаржував до Київського апеляційного суду ухвалу слідчого судді, апеляційне оскарження якої не передбачено статтями 309, 307 КПК.

Тому суддя Київського апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що за змістом приписів ч. 3 ст. 392 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді визначається виключно положеннями цього Кодексу. За таких обставин помилкове зазначення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у резолютивній частині ухвали від 10 жовтня 2025 року строків та порядку апеляційного оскарження не наділяє захисника правом на подання апеляційної скарги на таке судове рішення.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 243/6674/17) суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у цьому рішенні йдеться про постановлення слідчим суддею ухвал, не передбачених кримінальним процесуальним законом, тоді як у цій справі слідчий суддя під час постановлення ухвали керувався приписами ст. 225 КПК.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Київського апеляційного суду 10 грудня 2026 рокупро відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3