№ 755/1726/26
№ 1-кс/755/395/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ялти, АР Крим, громадянину України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 22.05.2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2 відділення слідчого відділу (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 22.05.2025 року за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У період лютого-березня 2014 року, Російська Федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, у порушення міжнародно-правових норм, у тому числі Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 року та Федеральним Законом Російської Федерації № 42-ФЗ від 02.03.1999 року), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також, підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також, організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому, став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - Кримського півострова із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим, повномасштабним військовим вторгненням Російської Федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022 року, та на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обізнаний про факт ведення РФ агресивної війни проти України та окупації РФ частини території України, будучи проросійсько налаштованим, взяв участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також, у добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у таких органах.

Так, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим - у м. Ялті, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації Автономної Республіки Крим з боку РФ, громадянин України ОСОБА_6 у липні 2024 року (точна дата не встановлена досудовим розслідуванням) із власної ініціативи, добровільно подав свою кандидатуру до незаконно створеного виборчого об`єднання, так званого «Ялтинського місцевого відділення Кримського регіонального відділення Всеросійської політичної партії «Єдина Росія» як кандидат на вибори депутатів до, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання».

31 липня 2024 року рішенням, так званої «Територіальної виборчої комісії м. Ялти Республіки Крим» № 215/1918-2, на підставі поданих ОСОБА_6 документів, останнього зареєстровано кандидатом у депутати, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання» по одномандатному округу № 6.

У подальшому, ОСОБА_6 , у період з 31.07.2024 року до 07.09.2024 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у м. Ялта, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, здійснював передвиборчу кампанію як кандидат у депутати, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання».

Далі, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у м. Ялта, за результатами проведених виборів, рішенням, так званої. «Територіальної виборчої комісії м. Ялти Республіки Крим» від 09.09.2024 року № 228/2141-2, визнаний обраним депутатом, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання».

У подальшому, рішенням, так званої «Територіальної виборчої комісії м. Ялти Республіки Крим» від 16.09.2024 року № 231/2160-2, ОСОБА_6 зареєстрований депутатом, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання», чим довів до кінця свій злочинний умисел, спрямований на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у м. Ялті, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, на підставі поданої ним заяви, рішенням, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання» від 19.09.2024 року № 2, підписаного головою, так званого. «муніципального утворення міський округ Ялта Республіки Крим - Ялтинської міської ради» ОСОБА_7 , був обраний з 19.09.2024 року на посаду голови, так званого «Постійного комітету Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання з питань освіти, науки, культури, охорони материнства та дитинства, справ молоді та спорту (скорчена назва - постійний комітет з освіти та культури)», де й на даний час здійснює свою протиправну діяльність, шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови, так званого «постійного комітету з освіти та культури», відповідно до ст. 5 «Положення про постійні комітети та тимчасові комісії Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання», затвердженого рішенням 1-ї сесії, так званої «Ялтинської міської ради Республіки Крим ІІІ скликання» від 19.09.2024 року № 2, серед іншого: вносить на розгляд постійного комітету пропозиції щодо основних напрямів організації його діяльності, щодо порядку денного його засідань; контролює виконання рекомендацій постійного комітету; координує діяльність підкомісій, робочих груп; здійснює координацію роботи постійного комітету з іншими комітетами та органами влади.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційній діяльності, тобто, у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, у добровільному обранні до таких органів, а також, в участі у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території.

09 травня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000244 від 15.10.2024 року громадянину України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно із ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак, його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте жито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру вручено йому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» № 97 (8022) від 14.05.2025 року, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також, надіслано через Інтернет-месенджери «WhatsApp» та «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні громадянина України ОСОБА_6 .

На виклики ОСОБА_6 також не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав.

У зв`язку з викладеним, в органу досудового розслідування існують підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто не вручено, проте, вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Одночасно з цим, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено його захиснику у вказаному кримінальному провадженні - адвокату ОСОБА_4 .

22 травня 2025 року прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя виділено з кримінального провадження № 0000244 від 15.10.2024 року матеріали досудового розслідування за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 111-1 КК України, в окреме провадження та зареєстровано виділені матеріали досудового розслідування в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000156 від 22.05.2025 року.

Згідно із ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки, згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, підозрюваним ОСОБА_6 у період з 08.11.2017 року до теперішнього часу в базі даних не виявлено.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , наразі, переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується відповіддю оперативного підрозділу щодо виконання з доручення (вих. № 62/5/2-316 від 12.12.2025 року).

26 травня 2025 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого доручено 9 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України у Львівській області.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення № 62/5/9-4768нт від 07.10.2024 року, відповідно до якого, оперативним підрозділом виявлено факти протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 04.02.2025 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 05.02.2025 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 13.02.2025, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 30.04.2025 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 18.03.2025 року, яким підтверджується факт протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 ; висновком експерта № СЕ-19/120-25/4026-ФП від 17.04.2025 року за результатами проведення судової портретної експертизи, відповідно до якого, на відеозаписах та фотознімку, виявлених під час проведення огляду мережі Інтернет, зображений громадянин України ОСОБА_6 ; відповіддю Офісу Президента України № 45-01/337 від 12.03.2025 року на запит слідчого про те, що матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_6 , на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили; іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно із ст. 177 КК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, забезпечення можливості своєчасності та повноти проведення досудового слідства, виконання процесуальних дій, виявлення та фіксації слідів злочинної діяльності, а також попередження ухилення підозрюваного від слідства.

Крім доказів, які свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри, у ході досудового розслідування отримано фактичні дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із вказаними доказами, зокрема, отриманими відомостями від ДПС України та оперативного підрозділу, а також, іншими відповідями на запити, направленими в порядку ст. 93 КПК України, встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду на ТОТ України АР Крим та перебуваючи на зазначеній території, у тому числі, під час та після деокупації ТОТ України АР Крим, має можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин номінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000156 від 22.05.2025 року.

09 травня 2025 року в межах кримінального провадження № 0000244 від 15.10.2024 року, з якого, згідно з постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 22.05.2025 року, виділено матеріали кримінального провадження № 0000156 від 22.05.2025 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про що опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 97 (8022) від 14.05.2025 року та 14.05.2025 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, зокрема, надіслано через Інтернет-месенджери «WhatsApp» та «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні громадянина України ОСОБА_6 , відповідно до протоколу огляду від 14.05.2025 року.

Крім того, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, повістки на 19.05.2025 року, 20.05.2025 року та 21.05.2025 року до слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій, а також, повідомлення про підозру також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження випуск № 97 (8022) від 14.05.2025 року та 14.05.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також, надіслані через Інтернет-месенджери «WhatsApp» та «Telegram» на абонентський номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні громадянина України ОСОБА_6 , відповідно до протоколу огляду від 14.05.2025 року.

Зокрема, у зв`язку з наведеними вище обставинами, ОСОБА_6 постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_8 від 26.05.2025 року оголошено в розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, за наявної інформації не виїхав з неї до теперішнього часу, не з`явився на виклики слідчого, суду, що є достатньою підставою вважати, що останній переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялти, АР Крим, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: