Справа № 447/1701/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/761/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 03.06.2024 року, близько 22:30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс декілька (не менше двох) ударів кулаком правої руки в обличчя потерпілого.

В результаті зазначених неправомірних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді крововиливу на слизовій верхньої та аналогічний крововилив під ним, на слизовій нижньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта № 52 від 04.06.2024 утворилися від дії твердого предмету, по давності утворення можуть відповідати часу 03.06.2024, могли утворитися за вказаних обставин та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В апеляційні скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.03.2024 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та штрафу у розмірі 850 гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.03.2024 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Відтак суд першої інстанції повинен був при призначенні покарання застосувати положення ст. 71 КК України та приєднати до покарання за оскаржуваним вироком покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.03.2024 року.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку проводився у спрощеному провадженні, відповідно до ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В апеляційні скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.03.2024 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та штрафу у розмірі 850 гривень.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст установлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Таким чином, саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що у свою чергу передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього в разі надання такої згоди.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 04.03.2024 року ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте ним покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 08.02.2019 року та остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Таким чином, покарання за оскаржуваним вироком слід було призначати з врахуванням попередніх судимостей обвинуваченого за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України.

Колегія суддів зауважує, що спрощене судове провадження передбачене для розгляду обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, тобто діяння, яке за визначенням не може потягнути позбавлення волі. Суд вважає, що якщо суд першої інстанції на підставі наданих йому матеріалів може передбачити, що внаслідок застосування вимог кримінального закону розгляд закінчиться покаранням у виді позбавлення волі, він має розглянути необхідність призначення розгляду у судовому засіданні та виклику для участі в ньому учасників кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 382 КПК України.

Колегія суддів вважає, що згода обвинуваченого на спрощене провадження не була усвідомленою, оскільки він не міг передбачити, що за оскарженим вироком покарання може бути призначено відповідно до ст. 71 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції повинен був врахувати дані про попередні судимості обвинуваченого як під час призначення покарання, так і під час вирішення питання щодо розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 13.03.2025 року у справі №756/10559/23.

Разом з цим, в порушення ч. 2 ст. 382 КПК України, суд першої інстанції хоча і зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, проте замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин не зазначив встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законний та обґрунтований вирок та унеможливлює, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати ухвалу суду апеляційної інстанції, перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2024 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4