Провадження № 1-кс/947/1792/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури місті Одеси ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000809, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.12.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суть клопотання.

05 лютого 2026 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000809 від 05.12.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 05.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 16.12.2025 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.02.2026 року, з можливістю внесення застави.

Сторона обвинувачення зазначає, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 що, на їх думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

Позиція учасників судового засідання.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захд у вигляді особистого зобовязання, вказуючи на те, що підзахисний має намір повернутися до ЗСУ.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Вирішуючи питання доцільності тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Частиною 4 ст.199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що у провадженні СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 05.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , на початку грудня 2025 року у невстановлені органом досудового розслідування час та дату, але не пізніше 05.12.2025 року, використовуючи належний йому мобільний телефон Redmi 11e, оснащений sim-картою НОМЕР_1 , з обліковим записом у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», з метою заробітку грошових коштів встановив зв`язок з невстановленою особою підписаною нікнеймом « ОСОБА_7 », яка запропонувала роботу у вигляді підпалів автомобілів мешканців міста Одеси. У невстановлений час, ОСОБА_4 в ході листування з вищевказаною невстановленою особою користувачем загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», отримав від останнього пропозицію про здійснення підпалу автомобіля марки «Tesla» на території Київського району міста Одеси за грошову винагороду. На що ОСОБА_4 погодився з корисливих мотивів, таким чином вступивши з вищевказаною невстановленою особою в попередню змову на пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Надалі невстановлена особа, керуючи діями ОСОБА_4 надала вказівку на підпал будь-якого автомобіля марки «Tesla»розташованих в місті Одеса. За виконання вказівок невстановленої особи ОСОБА_4 було обіцяно надання грошової винагороди в розмірі 700 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 діючи за вказівками невстановленої особи придбав легкозаймисту речовину.

Реалізуючи злочинний умисел, попередньо вступивши в змову з невстановленою особою, 05.12.2025 приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_4 , заздалегідь підготувавши легкозаймисту речовину та запальничку, прибув до двору житлового будинку АДРЕСА_2 , де, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, розраховуючи на те, що в нічний час доби його дії не будуть помічені оточуючими і здійсненню його наміру ніхто не перешкодить, обрав об`єктом свої протиправних дій автомобіль марки «Tesla Model 3», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому з метою нанесення легкозаймистої речовини на кузов автомобіля, дістав заздалегідь заготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, яку розлив на капот вказаного автомобіля, використовуючи запальничку, здійснив підпал легкозаймистої речовини, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після виконання вказаних дій, коли вогонь розгорівся та перекинувся на автомобіль, який був розташований з автомобілем марки «Tesla Model 3», а саме автомобіль марки «Toyota Prius», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який також почав горіти, власником якого являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 на свій мобільний телефон зняв відео та надіслав невстановленій особі, яка координувала його дії для підтвердження виконання роботи та в подальшому отримання грошової винагороди. Після чого ОСОБА_4 місце скоєння правопорушення покинув, спричинивши потерпілим майнову шкоду, сума якої встановлюється.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , на початку грудня 2025 року у невстановлені органом досудового розслідування час та дату, але не пізніше 08.12.2025 року, використовуючи належний йому мобільний телефон Redmi 11e, оснащений sim-картою НОМЕР_1 , з обліковим записом у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», з метою заробітку грошових коштів встановив зв`язок з невстановленою особою підписаною нікнеймом « ОСОБА_7 », яка запропонувала роботу у вигляді підпалів автомобілів мешканців міста Одеси. У невстановлений час, ОСОБА_4 в ході листування з вищевказаною невстановленою особою користувачем загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», отримав від останнього пропозицію про здійснення підпалу автомобіля марки «Tesla» на території Київського району міста Одеси за грошову винагороду. На що ОСОБА_4 погодився з корисливих мотивів, таким чином вступивши з вищевказаною невстановленою особою в попередню змову на пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Надалі невстановлена особа, керуючи діями ОСОБА_4 надала вказівку на підпал будь-якого автомобіля марки «Tesla»розташованих в місті Одеса. За виконання вказівок невстановленої особи ОСОБА_4 було обіцяно надання грошової винагороди в розмірі 700 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 діючи за вказівками невстановленої особи придбав легкозаймисту речовину.

Реалізуючи злочинний умисел, попередньо вступивши в змову з невстановленою особою, 08.12.2025 приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , заздалегідь підготувавши легкозаймисту речовину (бензин) та запальничку, прибув до двору житлового будинку АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, розраховуючи на те, що в нічний час доби його дії не будуть помічені оточуючими і здійсненню його наміру ніхто не перешкодить, обрав об`єктом свої протиправних дій автомобіль марки «Tesla Model 3», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому з метою нанесення легкозаймистої речовини на кузов автомобіля, дістав заздалегідь заготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, яку розлив на капот вказаного автомобіля, використовуючи запальничку, здійснив підпал легкозаймистої речовини, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після виконання вказаних дій, коли вогонь розгорівся, ОСОБА_4 на свій мобільний телефон зняв відео та надіслав невстановленій особі, яка координувала його дії для підтвердження виконання роботи та в подальшому отримання грошової винагороди. Після чого ОСОБА_4 місце скоєння правопорушення покинув, спричинивши потерпілій майнову шкоду, сума якої встановлюється.

Надалі встановлено, що ОСОБА_4 , на початку грудня 2025 року у невстановлені органом досудового розслідування час та дату, але не пізніше 09.12.2025 року, використовуючи належний йому мобільний телефон Redmi 11e, оснащений sim-картою НОМЕР_1 , з обліковим записом у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», з метою заробітку грошових коштів встановив зв`язок з невстановленою особою підписаною нікнеймом « ОСОБА_7 », яка запропонувала роботу у вигляді підпалів автомобілів мешканців міста Одеси. У невстановлений час, ОСОБА_4 в ході листування з вищевказаною невстановленою особою користувачем загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», отримав від останнього пропозицію про здійснення підпалу автомобіля марки «Tesla» на території Київського району міста Одеси за грошову винагороду. На що ОСОБА_4 погодився з корисливих мотивів, таким чином вступивши з вищевказаною невстановленою особою в попередню змову на пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Надалі невстановлена особа, керуючи діями ОСОБА_4 надала вказівку на підпал будь-якого автомобіля марки «Tesla»розташованих в місті Одеса. За виконання вказівок невстановленої особи ОСОБА_4 було обіцяно надання грошової винагороди в розмірі 700 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 діючи за вказівками невстановленої особи придбав легкозаймисту речовину.

Реалізуючи злочинний умисел, попередньо вступивши в змову з невстановленою особою, 09.12.2025 приблизно о 03 год. 57 хв. ОСОБА_4 , заздалегідь підготувавши легкозаймисту речовину (бензин) та запальничку, прибув до двору житлового будинку АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, розраховуючи на те, що в нічний час доби його дії не будуть помічені оточуючими і здійсненню його наміру ніхто не перешкодить, обрав об`єктом свої протиправних дій автомобіль марки «Tesla Model Y», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , власником якого являється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В подальшому з метою нанесення легкозаймистої речовини на кузов автомобіля, дістав заздалегідь заготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, яку розлив на капот вказаного автомобіля, використовуючи запальничку, здійснив підпал легкозаймистої речовини, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після виконання вказаних дій, коли вогонь розгорівся, ОСОБА_4 на свій мобільний телефон зняв відео та надіслав невстановленій особі, яка координувала його дії для підтвердження виконання роботи та в подальшому отримання грошової винагороди. Після чого ОСОБА_4 місце скоєння правопорушення покинув, спричинивши потерпілій майнову шкоду, сума якої встановлюється.

Таким чином ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_4 , на початку грудня 2025 року у невстановлені органом досудового розслідування час та дату, використовуючи належний йому мобільний телефон Redmi 11e, оснащений sim-картою НОМЕР_1 , з обліковим записом у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет «Telegram», з метою заробітку грошових коштів встановив зв`язок з невстановленою особою підписаною нікнеймом « ОСОБА_7 », яка запропонувала роботу у вигляді підпалів автомобілів мешканців міста Одеси. У невстановлений час, ОСОБА_4 в ході листування з вищевказаною невстановленою особою користувачем загальнодоступного ресурсу мережі Інтернет «Telegram», отримав від останнього пропозицію про здійснення підпалу автомобіля марки «Tesla» на території Київського району міста Одеси за грошову винагороду. На що ОСОБА_4 погодився з корисливих мотивів, таким чином вступивши з вищевказаною невстановленою особою в попередню змову на пошкодження чужого майна, шляхом підпалу.

Надалі невстановлена особа, керуючи діями ОСОБА_4 надала вказівку на підпал будь-якого автомобіля марки «Tesla»розташованих в місті Одеса. За виконання вказівок невстановленої особи ОСОБА_4 було обіцяно надання грошової винагороди в розмірі 700 доларів США. В подальшому ОСОБА_4 діючи за вказівками невстановленої особи придбав каністру з бензином в одній з АЗС міста Одеси, з якої в подальшому перелив частину бензину в пляшку з-під газованої мінеральної води.

Реалізуючи злочинний умисел, попередньо вступивши в змову з невстановленою особою, 14.12.2025 приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_4 , заздалегідь підготувавши легкозаймисту речовину та запальничку, прибув до двору житлового будинку АДРЕСА_3 , де, діючи умисно, усвідомлюючи характер свого суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, розраховуючи на те, що в нічний час доби його дії не будуть помічені оточуючими і здійсненню його наміру ніхто не перешкодить, обрав об`єктом свої протиправних дій автомобіль марки «Tesla Model 3», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , власником якого являється ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В подальшому з метою нанесення легкозаймистої речовини (бензину) на кузов автомобіля, дістав заздалегідь заготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, яку розлив на капот вказаного автомобіля, використовуючи запальничку, здійснив підпал легкозаймистої речовини, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після виконання вказаних дій, коли вогонь розгорівся, ОСОБА_4 на свій мобільний телефон зняв відео та надіслав невстановленій особі, яка координувала його дії для підтвердження виконання роботи та в подальшому отримання грошової винагороди. Після чого ОСОБА_4 місце скоєння правопорушення покинув, спричинивши потерпілому майнову шкоду, сума якої встановлюється.

Згідно з ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, вчинений підозрюваним ОСОБА_4 , за ознаками ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

14.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

14.12.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

16.12.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.02.2026 року включно, з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

19.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подано слідчим з дотриманням строків, встановлених ч.1 ст.199 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує:

По-перше: Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень підтверджується стороною обвинувачення наступними матеріалами кримінального провадження:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 ;

-протоколом огляду місця події від 05.12.2025 за адресою АДРЕСА_2 ;

-актом про пожежу від 05.12.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

-рапортом о/у СКП від 10.12.2025;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_18 ;

-протоколом огляду місця події від 08.12.2025 за адресою АДРЕСА_3 ;

-актом про пожежу від 08.12.2025;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події від 09.12.2025 за адресою АДРЕСА_3 ;

-актом про пожежу від 09.12.2025;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 ;

-протоколом огляду місця події від 14.12.2025 за адресою АДРЕСА_3 ;

-актом про пожежу від 14.12.2025;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_21 ;

-протоколом обшуку від 14.12.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 ;

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_24 ;

-повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

-протоколом огляду відеозаписів з ТЦ «Епіцентр», що за адресою Одеська обл., с. Лиманка, просп. Полковника Гуляєва, буд. 99;

-протоколом огляду відеозаписів з АЗС, що за адресою Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Таїрове, вул. Масив, буд. 11;

-інформацією з «аБанк»;

-протоколом огляду відеозаписів з магазину «Траш», що за адресою м. Одеса, просп. Князя Ярослава Мудрого, буд. 22/24;

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

-Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Дані, що містяться у наданих слідчому судді копіях матеріалів кримінального провадження можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та виправдовують подальше розслідування.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

По-друге: ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України

Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Слідчий суддя враховує, і те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію. Тому слідчий суддя, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, враховуючи відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, за несприятливих для себе обставин з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд з України поза пункти пропуску.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, а ттакож показання потерпілих є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та мотивом ймовірного вчинення кримінального правопорушення було отримання фінансової винагороди, з огляду на скрутне фінансове положення останнього. Вказане, на думку слідчого судді, свідчить про продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний не працевлаштований та може вдатися до спроб продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення з метою отримання грошових коштів.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, слідчий суддя не може погодитись з доведенням наявності зазначеного ризику, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе перешкоджання кримінальному правопорушенню.

Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

Прокурором доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме органу досудового розслідування необхідно: отримати висновки авто товарознавчих експертиз за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», судових пожежно-технічних експертиз за експертною спеціальністю 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки», та не долучено їх до матеріалів кримінального провадження, отже не виконано необхідні слідчі та процесуальні дії в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Постановою керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси від 04 лютого 2026 року було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 14.03.2026 року.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 злочинів за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, з урахуванням його майнового стану, слідчий суддя вважає що визначена раніше застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Висновки слідчого судді

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а також продовження існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 можливо шляхом продовження дії відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 10.03.2026, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Визначений раніше ухвалою слідчого судді від 16.12.2025 року розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень залишити без змін.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного строком до 10.03.2026, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , у даному кримінальному провадженні (щодо обставин даного кримінального провадження);

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1