УХВАЛА

Справа № 149/1035/26

Провадження №1-кс/149/259/26

25.03.2026 р. м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0000091, внесеному до ЄРДР 11 грудня 2025 року, кваліфікованому за ч. 1 ст. 249 КК України, про накладення арешту,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2026 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання, яке мотивовано тим, що в провадженні СД Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000091 від 11 грудня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 грудня 2025 року ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 здійснили незаконний видобуток водних біоресурсів у великій кількості, а саме незаконно виловили рибу "плітку" - 68 шт., "окуня" - 16 шт., "йоржа звичайного" - 8 шт., "ляща" - 1 шт., "карася сріблястого" - 7 шт., загальною вагою 5 кг та одного рака.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Оскільки, в даному кримінальному провадженні 18 березня 2026 року Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області було заявлено цивільний позов про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 173 400 грн, з метою забезпечення відшкодування шкоди, дізнавач просив накласти арешт на належну ОСОБА_5 земельну ділянку із кадастровим номером :00:004:1270, загальною площею 0,09 га, шляхом заборони її відчуження.

Дізнавач ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду повідомлені належним чином, при цьому дізнавач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання згідно ч. 1 ст. 172 КПК України.

Клопотання розглядається без виклику підозрюваного, захисника на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України за клопотанням дізнавача.

Слідча суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшла наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Дізнавач просить накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :00:004:1270, загальною площею 0,09 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 8, 11 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, докази пред`явлення цивільного позову до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000091 у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене судом не встановлено наявності передбачених процесуальним законом підстав для арешту майна ОСОБА_5 - тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідча суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя: