КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/607/26-к Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1977/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000028 від 18.02.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 355 КК України,

який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000727 від 23.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000727 від 23.11.2024 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосувати більш м?який запобіжний захід.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з неповнотою судового розгляду та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою не містить викладення конкретних обставин, які б свідчили про наявність ризиків або про те, що раніше встановлені ризики не зменшилися. Сторона обвинувачення обмежилась формальним переліком ризиків, без наведення доказів на їх підтвердження.

Також апелянт зазначає, що повідомлення про підозру не підтверджується належними та достатніми доказами причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення. Кваліфікація за ч. 4 ст. 296 КК України є необґрунтованою, оскільки описані у повідомленні про підозру обставини, на думку сторони захисту, не містять ознак використання предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. З показань потерпілої та свідків убачається факт перебування підозрюваного у приміщенні ресторану без зазначення про його участь у застосуванні насильства або спричиненні тілесних ушкоджень. Матеріали провадження не містять доказів безпосередньої участі підозрюваного у протиправних діях.

У клопотанні сторони обвинувачення відсутнє обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів та мотивування неможливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу. При цьому, слідчим суддею не наведено мотивів щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів та не визначення розміру застави.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в них підстав, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважала оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000727 від 23.11.2024року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2025 приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи перебували у ресторані на шостому поверсі готелю «НЕМО», що розташований за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 25, у якому також відпочивали раніше не знайомі їм ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Перебуваючи у вищезазначеному закладі, а саме на терасі, що знаходиться на 6 поверсі ресторану готелю «НЕМО», між вказаними вище особами виникла словесна перепалка, під час якої у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб виник злочинний умисел, на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

В подальшому, діючи умисно, з хуліганських спонукань, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці та своїми діями порушують громадський порядок, в присутності інших відвідувачів закладу та персоналу вищевказаного закладу, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві та супроводжувалося особливою зухвалістю, зокрема голосно висловлюючись нецензурною лайкою у бік персоналу та відвідувачів, погрожували фізичною розправою відвідувачам та персоналу закладу, штовхаючи інших відвідувачів та персонал закладу, порушували обстановку у закладі, зокрема розштовхували столи та били посуд.

Далі, приблизно о 23 год. 45 хв., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, знаходячись на 6 поверсі, а саме на терасі ресторану готелю «НЕМО», реалізуючи свій злочинний умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин ОСОБА_13 завдала одного удару правою ногою в область тулуба ОСОБА_16 чим завдала потерпілій фізичного болю, та в той же час ОСОБА_10 , завдав правою ногою одного удару в область тулуба ОСОБА_17 та декілька ударів в область тулуба і потилиці ОСОБА_17 чим завдав потерпілому фізичного болю та страждань.

У подальшому ОСОБА_10 взяв зі столику серветницю та з метою нанесення тілесних ушкоджень кинув її у голову ОСОБА_17 , яка у подальшому відлетіла та потрапила у голову ОСОБА_16 , чим саме останнім завдано тілесні ушкодження, у вигляді розсічення скроні голови ОСОБА_17 зліва та розсічення скроні голови ОСОБА_16 зліва.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб ресторан який знаходиться на шостому поверсі готелю «НЕМО», що розташований за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, буд. 25 призупинив свою діяльність для відвідувачів.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета заздалегіть заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України.

30.07.2025 ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

31.07.2025 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук у зв`язку із переховуванням від органу досудового розслідування.

06.08.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу до Печерського районного суду міста Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

01.09.2025 постановою керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000727 до 3-х місяців.

03.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 до 6 місяців, а саме до 11.01.2026.

07.10.2025 ОСОБА_7 , затримано в порядку статті 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва та того ж дня останньому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

08.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тривання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, строком до 05.12.2025 включно.

03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, строком до 12.01.2026 включно.

06.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 до 9 місяців, а саме до 11.04.2026.

08.01.2026 слідчий слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_18 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_19 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , без права внесення застави, в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування вимог даного клопотання, слідча зазначила, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: матеріалами щодо виявлення кримінального правопорушення; протоколом заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_16 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 ; протоколами перегляду відеозаписів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілою; протоколами затримання в порядку ст. 191 КПК України, постановою про оголошення підозрюваного в розшук та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також слідча зазначила, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність низки стійких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, існує реальна загроза того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення та загроза отримання реального покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні з метою схиляння до зміни показань безпосередньо в суді, тому як ОСОБА_7 володіє їх анкетними даними і такий вплив не виключається; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із, застосуванням насильства, демонструє агресивну поведінку до оточуючих.

Аналізуючи всі дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що тільки застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе усунути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід. Дані ризики виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього.

08.01.2026 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчої та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваному ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які приведенні в клопотанні слідчого.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

У відповідності до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та прийшов до висновку про доведеність прокурором заявлених органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважав, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також слідчий суддя встановив, що даних про наявність у ОСОБА_7 будь-яких стримуючих факторів щодо переховування від слідства матеріали провадження не містять та стороною захисту таких даних не надано. ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні протиправної діяльності із застосуванням насильства. Вказане свідчить про актуальність ризику протиправного впливу, в тому числі із застосуванням насильства, погроз, на свідків, потерпілих, в тому числі із залученням ймовірних співучасників, з метою уникнення кримінальної відповідальності. З огляду на інкримінування протиправної діяльності в співучасті з іншими особами запобігти вказаному ризику шляхом застосування іншого запобіжного заходу - неможливо.

Враховуючи викладене, з огляду на наявність обгрунтованої підозри, продовження існування в провадженні визначених ст. 177 КПК України ризиків, які є актуальними та з огляду на їх специфіку не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, неможливість закінчення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.03.2026.

Таким чином, всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, з огляду на ступінь суспільної небезпеки, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачав підстав для застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з чим погоджується також колегія суддів, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України відповідно до якої, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси підозрюваного на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного, як просила сторона захисту, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 січня 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4