Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Справа № 608/22/26

Номер провадження1-кс/608/141/2026

Слідча суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000003 від 03.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.122 КК України.

В клопотанні вказала, що слідчим відділенням Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відомості про яке внесено в ЄРДР 03.01.2026 року за №0000003.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 січня 2026 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння по вулиці Вокзальній, 3 м. Чортків Тернопільської області, на пероні залізничного вокзалу, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , перебуваючи на пероні залізничного вокзалу за вищевказаною адресою, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з метою застосування фізичного насильства до останнього, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на землю.

В подальшому, коли потерпілий лежав на землі,ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс один удар ступнею ноги в ділянку обличчя потерпілого із правої сторони. Надалі, ОСОБА_5 наніс шість почергових ударів ступнями обох ніг в ділянку обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови (уламковий перелом кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, переломи нижньої та зовнішньої стінок правої орбіти, передньої і зовнішньої стінок правої верхньощелепної пазухи та правої виличної дуги, рани верхньої повіки правого ока, рани спинки носа, синці на обличчі), що не супроводжувались небезпечними для життя явищами, які за ознакою тривалого, понад три тижні, розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії, 03 січня 2026 року приблизно о 03 годині 05 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння по вулиці Вокзальній, 3 м. Чортків Тернопільської області, на пероні залізничного вокзалу, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , перебуваючи на пероні залізничного вокзалу за вищевказаною адресою, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з метою застосування фізичного насильства до останнього, взявши у руки дерев`яний шкребок для чищення снігу, який знаходився на пероні та наніс ним один цілеспрямований удар в задню частину голови ОСОБА_7 , від якого потерпілий впав на землю.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, тримаючи дерев`яний шкребок для чищення снігу у руках, наніс ним декілька ударів в ділянку обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови (відкрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепа та струсом головного мозку, уламковий перелом кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, перелом внутрішньої стінки лівої орбіти, рана верхньої повіки лівого ока, садна та синці на обличчі), які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_5 03 січня 2026 року затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

03 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 05 лютого 2026 року повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України.

Слідчим СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні № 0000003 у порядку ст.290 КПК України 25.02.2026 здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

Обвинувачений ОСОБА_5 26.02.2026 від ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0000003 від 03.01.2026 у присутності понятих та захисника відмовився.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003 від 03.01.2026 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України направлено до Чортківського районного суду.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.

Під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних вище злочинів. Ці докази містяться в: заявах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 03.01.2026; протоколі огляду місця події від 03.01.2026; протоколах допиту потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 03.01.2026; протоколах допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 03.01.2026; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.01.2026; повідомленні про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 03.01.2026; повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 05.02.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 , не маючи міцних соціальних зав`язків, постійного місця роботи, добре розуміє, що у разі доведення вини йому може буди призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від суду.

Проаналізувавши вказану інформацію, можна прийти до висновку, що у випадку доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому спокуса ухилитися від слідства та суду у нього є великою, а це є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння, він може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні є об`єктивним, оскільки, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків та потерпілих існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, жоден із свідків та потерпілі у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). З матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.01.2020 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч. ч. 1, 2 ст.70 КК України до покарання у виді 120 год. громадських робіт (станом на 09.01.2026 покарання не відбув), та стосовно якого 13.09.2023 обвинувальний акт скеровано до Новосанджарського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 406 КК України (судове провадження у справі зупинено), вказане підтверджується відомостями, які містяться в довідці про судимість ОСОБА_5 . Однак, останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 КК України. Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , схильний до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, а це є ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого.

Вищезазначені ризики у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню вищевказаним ризикам.

Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить його задовольнити з мотивів, наведених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_4 заперечують щодо задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що в його діях не має складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Органом досудового розслідування не правильно встановлені обставини події. Крім того, адвокат ОСОБА_4 вказує, що прокурором не підтверджено ризики, які є підставою для продовження запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, право власності на частку у квартирі, матір пенсіонерку, яка постійно хворіє, він брав участь у бойових діях по захисту Вітчизни, звільнений за станом здоров`я. Вважає, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, буде цілодобовий домашній арешт, або визначення застави, у випадку продовження тримання під вартою.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

На розгляд Чортківського районного суду Тернопільської області поступив обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003 від 03.01.2026 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.

Підготовче судове засідання у розгляді вказаного кримінального провадження не проведено.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 січня 2026 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 години 08 хвилин 03 березня 2026 року без можливості внесення застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання, прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні «Мерабишвилі проти Грузії» від 28.11.2017, ЄСПЛ констатував, що з останнього речення пункту 3 статті 5 Конвенції витікає, що навіть в тих випадках, коли єдиною, що залишається, причиною утримання під вартою є побоювання, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя і таким чином уникне явки до суду, він має бути звільнений з-під варти, лише якщо є можливість заручитися гарантіями, які забезпечать таку явку. На даний час суду таких гарантій не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст. 199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшились.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних даних, які обґрунтовують підозру про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, обставини, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході не відпала; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Також, при вирішені питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою встановлено, що інтереси суспільства, щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою перевищують інтереси забезпечення права на свободу ОСОБА_5 та існування презумпції невинуватості.

Відтак, вказані обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також слід зазначити, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан, який продовжено на даний час.

Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки, на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022, до визначених ст. 177 КПК України ризиків безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує доведеність на даний момент того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 квітня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала слідчої судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Згідно з оригіналом

Слідча суддя: (підпис)

Ухвала набрала законної сили «___»_____2026 року.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000003 від 03 січня 2026 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано «___»____________року.

Секретар: