Справа № 357/3181/26
У Х В А Л А

02 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

слідчий ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

підозрюваний: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань №6 м. Біла Церква, Київської області по кримінальному провадженню № 0002506 від 03.12.2025,

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Баку, Азербайджан, без громадянства, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.10.1990 вироком Фастівського міського суду Київської області за ст. 94, ч. 2 ст. 220,ч. 3ст. 222 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 23.04.1998 по відбуттю строку покарання; 04.04.2001 року вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.01.2004 по відбуттю строку покарання; 06.05.2004 вироком Фастівського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 22.02.2006 по відбуттю строку покарання; 03.08.2007 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 17.03.2014 року по відбуттю строку покарання; 18.12.2015 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді даного з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без можливості внесення застави в рамках кримінального провадження № 0002506 від 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховані слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на даний час не зменшились та продовжують існувати, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 04.03.2026, а направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду у вказаний строк не можливо, оскільки для завершення розслідування необхідно отримати висновки двох молекулярно-генетичних експертиз та криміналістичної експертизи; після надходження висновків експертиз провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема, повторно допитати підозрюваного з урахуванням отриманої після експертних досліджень інформації; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Виконання запланованих слідчих (розшукових) дій дасть можливість встановити об`єктивну істину у кримінальному провадженні та отримати докази, які будуть підтверджувати або спростовувати причетність підозрюваного до вчинення вказаного злочину, та можуть бути використані в суді, а також з метою забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часту для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, до яких їм буде надано доступ після закінчення досудового розслідування.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує в першу чергу тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі доведення його винуватості в суді. Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Усвідомлення можливості ув`язнення на такий тривалий термін може спонукати підозрюваного змінити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього ОСОБА_6 є особою без громадянства, не має зареєстрованого та постійного місця проживання, офіційного місця роботи, сталих соціальних зв`язків. Такі обставини об`єктивно ускладнюють можливість контролю за його поведінкою та створюють реальну загрозу переховування від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_6 через відсутність постійного місця проживання, роботи та будь-яких стабільних соціальних зв`язків, перебуваючи на волі, підозрюваний має можливість швидко змінити місцезнаходження, виїхати за межі регіону або України, що унеможливить забезпечення його участі у процесуальних діях.

Такі обставини свідчать про реальну загрозу ухилення від виконання процесуальних обов`язків та створення перешкод для завершення досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_6 інкримінується особливо тяжкий злочин умисне вбивство, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, що також істотно підвищує мотивацію до втечі.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків чи потерпілого у цьому кримінальному провадженні) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинення особливо тяжкого насильницького злочину за місцем свого фактичного проживання. Слід врахувати, що ОСОБА_6 знайомий зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , тому в подальшому може здійснювати на них психологічний тиск з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів та як наслідок уникнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на тяжкість інкримінованого злочину та поведінку підозрюваного в минулому, існує реальна загроза, що, перебуваючи на волі, він може вчиняти вплив на свідків, з якими раніше підтримував контакти або які можуть дати важливі показання проти нього. Наявність у підозрюваного попередніх судимостей за насильницькі злочини, у тому числі умисне вбивство, підтверджує схильність до агресивної поведінки та підвищує ризик незаконного впливу.

Бажання уникнути кримінальної відповідальності може спонукати ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків, зокрема умовлянням, підкупом, переконання, примушуванням із застосуванням фізичної сили або погроз, з метою викривлення фактичних обставин справи та створення видимості його непричетності до скоєного злочину.

Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь яка особа має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, унеможливлення незаконного впливу на них з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії процесу.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення) обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, що призвело до позбавлення людини життя. Характер та спосіб вчинення даного злочину свідчить про відсутність у нього належних моральних принципів.

ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особу, а тому вчинення нинішнього інкримінованого діяння, а саме вчинення злочину передбаченго ч. 1 ст.115 КК України свідчить про його стійку кримінальну налаштованість та схильність до протиправної, насильницької поведінки. Факти попередніх судимостей і характер нинішнього злочину прямо вказують на високий ризик повторного вчинення тяжких злочинів у разі перебування на волі.

Наведені вище обставини, якими обґрунтовано клопотання, свідчать про те, що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано слідчим.

Зокрема, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п. 1, 3, та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки у органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про осіб, які, заслуговуючи на довіру, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, та зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_6 , з огляду на наявність високого ступеню ризику впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки він має практично спільне з ними місце проживання.

З урахуванням викладеного, до підозрюваного ОСОБА_6 не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Отже, направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду у вказаний строк не можливо, а ризики, які були підставою для встановлення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку слідчого та прокурора не перестали існувати та не зменшилися, у зв`язку з чим у останніх виникла необхідність продовжити строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто по 30.04.2026 включно.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказане свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, при цьому навів доводи викладені в клопотанні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася, у ракурсі установлених фактичних обставин

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний - обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України у разі необхідності строк запобіжного заходу може бути продовжений, за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України термін «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні за своїм правовим значенням. При цьому обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що 04.12.2025 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської

області 05.12.2025 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 31.01.2026, який у подальшому продовжено до 04.03.2026.

Постановою керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області від 26.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002506 від 03.12.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 04.03.2026.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської

області від 02.03.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002506 від 03.12.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 04.05.2026.

Копія клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що обґрунтовується стороною обвинувачення зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинені діяння, може продовжувати здійснювати дії передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином під час судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи характер інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, дані про його особу, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатніх підстав вважати, що ризики, враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання його винуватим у майбутньому, підозрюваного може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Також слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Отже, оцінюючи можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні є актуальним з огляду на те, що оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_6 може намагатися встановити дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Слідчий суддя також зазначає про актуальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особу, а тому вчинення нинішнього інкримінованого діяння, а саме вчинення злочину передбаченго ч. 1 ст.115 КК України свідчить про його стійку кримінальну налаштованість та схильність до протиправної, насильницької поведінки. Факти попередніх судимостей і характер нинішнього злочину прямо вказують на високий ризик повторного вчинення тяжких злочинів у разі перебування на волі.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється стороною обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є дійсними, не зменшились та продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступень втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи всі обставини по справі, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 повинен бути продовжений в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183-186, 181, 193, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України строком на 60 (шістдесят) діб, в межах строку досудового розслідування, тобто по 30.04.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити слідчому та начальнику Державної установи «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України - для виконання, а прокурору, захиснику та підозрюваному - для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_11