печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Обгрунтовуючи подане клопотання вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. В ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Зокрема, ЗС та інші військові формування РФ із території Республіки Білорусь 24.02.2022 здійснили перетин державного кордону України поза пунктами пропуску та, переслідуючи мету окупації українських населених пунктів, здійснювали рух Київською областю у напрямку міста Києва.

Продовжуючи рух у напрямку міста Києва, 27.02.2022 військовослужбовці ЗС та інших військових формувань РФ, в тому числі НОМЕР_1 окремої бригади оперативного призначення (далі - 34-та оброп) (в/ч НОМЕР_2 ) ЗС РФ, зайняли позиції на території Бучанського району Київської області, зокрема, заїхали на бойовій броньованій техніці до міста Буча з метою взяття населеного пункту під контроль та забезпечення подальшого руху до міста Києва через місто Ірпінь Бучанського району Київської області.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

З урахуванням положень ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977 (далі - ДП І), військовослужбовці ЗС та інших військових формувань РФ є комбатантами та зобов`язані додержувати норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів.

Згідно до ч. 1 ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу та повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно та захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, та від образ.

Згідно до ст. 29 Конвенції сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Згідно з положеннями ст. 31 Конвенції визначено право цивільних осіб, за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, встановлено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Також, згідно зі ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно до ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються.

Відповідно до ст. 147 Конвенції серйозні порушення становлять такі порушення, що охоплюють, зокрема, такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричиняють великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю.

Згідно до положень ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - ДП І), заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Відповідно до ст. 8(2)(а)(ii) Римського статуту Міжнародного кримінального суду катування є воєнним злочином.

Так, громадянин РФ, військовослужбовець НОМЕР_3 окремої бригади оперативного призначення ЗС РФ (в/ч НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 , обіймаючи посаду навідника-розвідника розвідувальної роти 34-ї оброп, разом з іншими невстановленими військовослужбовцями рф, починаючи з 24.02.2022 прийняв безпосередню участь у актах збройної агресії, в тому числі в період часу з 27.02.2022 по 30.03.2022 на території Київської області, а тому відповідно до ст. 43 ДП І мав статус комбатанта і був зобов`язаний дотримуватися норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів, а також усвідомлював існування міжнародного збройного конфлікту.

Протягом березня 2022 року ОСОБА_5 та інші військовослужбовці

НОМЕР_1 окремої бригади оперативного призначення ЗС РФ перебували на території міста Буча Київської області, а саме утримували та контролювали сектор міста, який охоплював, у тому числі, вулицю Мрії, Києво-Мироцьку, Шевченко та прилеглі вулиці.

У цей же період часу у приватних будинках по вулиці Мрії, Києво-Мироцькій, Шевченко та прилеглих вулицях в місті Буча Київської області перебували місцеві жителі, які були одягнуті у цивільний одяг, участі у бойових діях не брали, до таких дій не готувалися, не мали при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто були цивільними особами, які ховалися у приміщеннях будинків та своєю поведінкою не компрометували, не провокували і не становили загрози. Про вказані обставини було достеменно відомо військовослужбовцям ЗС РФ, які після взяття міста Буча Київської області під контроль, розмістили свої блок-пости, здійснювали періодичні перевірки цивільного населення та патрулювання в районі вказаних будинків, контролюючи їх таким чином.

Так, ОСОБА_5 24.03.2022, у обідній час доби, разом з шістьма невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, будучи озброєними автоматичною стрілецькою зброєю, спорядженою бойовими набоями, прибули за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який був одягнутий у цивільний одяг, участі у бойових діях не брав, до таких дій не готувався, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто був цивільною особою у розумінні ст. 50 ДП І, який знаходився у власному домогосподарстві, своєю поведінкою не компрометував, не провокував і не становив загрози з метою виявлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України.

Надалі, військовослужбовці указаного підрозділу ЗС РФ провели обшук у будинку потерпілого, під час якого виявили мобільні телефони та радіостанцію, які належать останньому. Після чого, військовослужбовці ЗС РФ затримали ОСОБА_7 та під конвоєм доставили до перехрестя вулиці Києво-Мироцької та Революції Гідності в м. Буча, де посадили останнього до вантажного автомобіля.

У подальшому, без розриву в часі, невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ до вказаного вантажного автомобіля доставлено потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого затримано за місцем його перебування, за адресою: АДРЕСА_2 , який був цивільною особою, не мав зброї та не становив загрози.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 військовослужбовці ЗС РФ відвезли на територію домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 є, де потерпілих помістили на горище будинку та зв`язали руки та ноги пластиковими стяжками.

При цьому, ОСОБА_5 , разом з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до українців, які протистоять російсько-окупаційним військам та надають підтримку силам безпеки і оборони України, в порушення вимог ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції та п.п. а. 2) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І, вчинили катування щодо потерпілих за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , у порушення вказаних норм міжнародного гуманітарного права, звинувативши потерпілих у корегуванні вогню та з метою примусити останніх вчинити дії, що суперечать його волі, а саме надати інформацію щодо місць дислокації військовослужбовців Сил безпеки і оборони України, нахилився до ОСОБА_7 , який перебував на підлозі, повернув його на правий бік обличчям до потерпілого ОСОБА_8 та сів на ноги обмеживши можливість вільного пересування. У цей же час, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, який перебував поруч, наніс ОСОБА_7 близько п`яти електричних розрядів електрошокером у ділянку лівої ноги, чим спричинив йому фізичний біль та сильні моральні страждання.Після цього ОСОБА_5 припинив утримання ОСОБА_7 та покинув приміщення горища. Повернувшись через 10-15 хвилин ОСОБА_5 перевернув ОСОБА_7 обличчям до підлоги, сів на його спину, притиснув лівим коліном ліве плече таким чином утримуючи останнього, а інший невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, який раніше застосовував електрошокер, сів на ноги ОСОБА_7 та піднявши тканину штанів здійснив надріз ножем задньої поверхні правої гомілки потерпілого, чим заподіяв шкоду його здоров`ю, фізичний біль та сильні моральні страждання.

Вказаним катуванням (тортурами) цивільної особи ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Надалі, без розриву в часі, ОСОБА_5 , спільно з іншим невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, відвели ОСОБА_8 до ванної кімнати, яка знаходилась на першому поверсі будинку. Після цього, перебуваючи у приміщенні ванної кімнати, ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар по нозі в ділянку колінного суглоба, примусивши його схилитися над душовою кабіною, та утримував останнього за шию, чим обмежував можливість вільного пересування, а в той же час інший невстановлений військовослужбовець ЗС РФ утримував ніж біля шиї потерпілого та висловлював на його адресу погрози вбивством, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я потерпілого.

Вказаним катуванням (тортурами) цивільної особи ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Внаслідок указаних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяно сильних моральних та психічних страждань.

Отже, ОСОБА_5 будучи навідником-розвідником розвідувальної роти НОМЕР_3 окремої бригади оперативного призначення ЗС РФ, 24.03.2022 в вечірній час, перебуваючи на території приватного домоволодіння АДРЕСА_3 , усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту та те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є цивільними особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становлять загрози, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення положень ст. ст. 27, 32, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та п.п. а. 2) п. а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, за попередньою змовою групою осіб, звинувативши потерпілих у корегуванні вогню та з метою примусити останніх вчинити дії, що суперечать його волі, а саме надати інформацію щодо місць дислокації військовослужбовців Сил безпеки і оборони України, вчинив катування (тортури) щодо потерпілих шляхом нанесення потерпілому ОСОБА_7 близько п`яти електричних розрядів електрошокером у ділянку лівої ноги та надрізу ножем задньої поверхні правої гомілки. Потерпілому ОСОБА_8 нанесено удар по нозі в ділянку колінного суглоба та висловивши на його адресу погрози вбивством утримувавши ніж біля шиї потерпілого.

Зазначеним катуванням з потерпілими ОСОБА_5 вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 28.01.2026 у кримінальному провадженні № 0000037 від 27.02.2022, ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1. ст. 438 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру відповідно до ч. 2 ст. 28, ч. 1. ст. 438 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_5 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно інформації УКР ГУНП в Київській області від 25.02.2026№ 14/153/-26 при перевірці інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» встановлено, що ОСОБА_5 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався, як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 25.02.2026 оголошено в розшук.

27.02.2026 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, вищезазначені матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або на тимчасово окупованій території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється. Притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством України, є неможливим.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки підозра у вчиненні кримінального правопорушення належним чином не вручена.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України..

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру відповідно до ч. 2 ст. 28, ч. 1. ст. 438 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджуються наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, зокрема:

- протоколами огляду місця події від 16.12.2025;

- показаннями ОСОБА_8 (протокол від 13.11.2024), ОСОБА_7 (протокол від 13.11.2024, 16.12.2025), ОСОБА_9 (протокол від 21.07.2025, 12.09.2025), ОСОБА_10 (протокол від 23.07.2025), ОСОБА_11 (протокол від 21.07.2025), ОСОБА_12 (протокол від 22.07.2025), ОСОБА_13 (протокол від 12.01.2025);

- протоколами проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 (протокол від 20.11.2025), ОСОБА_7 (протокол від 05.12.2025), ОСОБА_9 (протокол від 24.10.2025);

- висновками експерта: висновок експерта № 1658 від 05.01.2026, висновок експерта № 1657 від 05.01.2026, висновок експерта №4 від 22.01.2026;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_8 (протокол від 22.11.2025), ОСОБА_7 (протокол від 05.12.2025), ОСОБА_9 (протокол від 24.10.2025), ОСОБА_12 (протокол від 24.07.2025.

Таким чином, слідчим суддя вважає, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 30.01.2026 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 16.02.2026, 17.02.2026 та 18.02.2026.

Крім того, 30.01.2026 повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 надіслано останньому у соціальній мережі ОСОБА_5 Одноклассники»: ІНФОРМАЦІЯ_3 та «WhatsApp » на номер абонента: НОМЕР_4 та надіслано процесуальні документи на адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_5 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_5 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Також ОСОБА_5 04.03.2026 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри відповідно до ч. 1. ст. 438 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 04.03.2026 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 16.03.2026, 17.03.2026 та 18.03.2026.

Крім того, 04.03.2026 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повістки про виклик ОСОБА_5 надіслано останньому у соціальній мережі Одноклассники»: ІНФОРМАЦІЯ_3 та «WhatsApp» на номер абонента: НОМЕР_4 та надіслано процесуальні документи на адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_5 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_5 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно інформації УКР ГУНП в Київській області від 25.02.2026 № 14/153/-26 при перевірці інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» встановлено, що ОСОБА_5 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався, як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 25.02.2026 оголошено в розшук.

Крім цього, 19.02.2026 постановою слідчого ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 438 КК України, 19.02.2026 виділені з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 в окреме провадження № 0000460.

27.02.2026 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, вищезазначені матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або на тимчасово окупованій території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється. Притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством України, є неможливим.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000460 від 19.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця с. Красна Дубрава, Павловського району, Алтайського краю, РФ (більш точне місце не встановлено), громадянина РФ, військовослужбовця НОМЕР_1 окремої бригади оперативного призначення (в/ч НОМЕР_2 ) ЗС РФ, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1