Справа № 344/4880/26
Провадження № 1-кс/344/2148/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03.02.2025,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000113 від 03.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України, в якому просить скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом марки AUDI SQ7, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , що був накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.09.2025 року; повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 під розписку на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що вказаний вище транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний під час перебування підозрюваного ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , у якому народилося троє дітей.

Як зазначено у клопотанні, на сьогоднішній день місто Кропивницький, де проживає дружина підозрюваного разом з дітьми, зазнає систематичних дронових, ракетних обстрілів та повітряних нальотів, здійснених російськими окупантами. У зв`язку із систематичними обстрілами об`єктів критичної інфраструктури в місті постійно застосовуються екстрені відключення електроенергії та водопостачання. Місто перебуває під ракетною загрозою та ризиком блекауту. Можливість користуватись транспортним засобом пов`язана із врятуванням життя та здоров`я співвласниці транспортного засобу, дружини підозрюваного, а також їхніх дітей. Також необхідність користування таким транспортним засобом пов`язана із можливістю негайного звернення до закладів охорони здоров`я.

Вважає, що у разі часткового скасування арешту з транспортного засобу, саме в частині заборони користуватись ним, не зашкодить меті накладення арешту в кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_4 , захисник підозрюваного, на адресу суду подала заяву про розгляд клопотання без її участі, в якому вимоги клопотання підтримала, просила його задовольнити із зазначених у клопотанні підстав.

Підозрюваного ОСОБА_3 про дату та час судового засідання повідомлялося належним чином.

Слідчий на адресу суду подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі; проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на відсутність підстав для зняття арешту на транспортний засіб підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, надані матеріали, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Покликаючись на те, що часткове скасування арешту майна (в частині користування транспортним засобом) не зашкодить меті накладення арешту в кримінальному провадженні, заявник звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування такого арешту майна в частині правомочності користування транспортним засобом.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, ч. 4 ст. 189 КК України.

04.09.2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Підозрюваний ОСОБА_3 є власником транспортного засобу AUDI SQ7, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року у справі № 344/15897/25 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема, на транспортний засіб AUDI SQ7, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна, сторона заявника покликається на необхідність використання даного транспортного засобу сім`єю підозрюваного, на зазнавання містом Кропивницьким, де вони проживають, постійних обстрілів та ракетних загроз, у зв`язку з чим автомобіль може бути необхідний фактично для рятування життя та здоров`я.

При цьому, у резолютивній частині поданого слідчому судді клопотання ставиться питання про повернення транспортного засобу ОСОБА_3 на відповідальне зберігання. Однак, як встановлено слідчим суддею, до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, який наразі продовжено в межах строку досудового розслідування, а тому користування та відповідальне зберігання ОСОБА_3 транспортного засобу є об`єктивно неможливим, оскільки він перебуває у місці попереднього ув`язнення.

Натомість, фактично сторона захисту звертається з даним клопотанням в інтересах дружини підозрюваного та його дітей, однак документів, які б підтверджували підстави представництва захисником підозрюваного і самим підозрюваним дружини ОСОБА_3 чи його дітей до матеріалів клопотання не додано. Позиції дружини ОСОБА_5 щодо необхідності їй користуватися транспортним засобом, на який накладено арешт, до клопотання не додано, як і не доведено, що у її власності не перебуває інший транспортний засіб.

Доводи сторони захисту не можуть слугувати підставою для скасування арешту на майно, яке, в разі доведення вини особи у вчиненні злочину в судовому порядку, може бути предметом конфіскації як виду покарання, яке може бути застосоване судом.

Разом з тим, як вбачається зі змісту ухвал слідчих судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2025 року у справі №344/20156/25, від 02.12.2025 року у справі №344/21305/25, від 19.12.2025 року у справі №344/22478/25, повністю аналогічні доводи сторони захисту в обґрунтування клопотання про скасування арешту майна вже були проаналізовані слідчими суддями та відхилені як такі, що не свідчать про існування підстав для скасування арешту на майно, про яке йдеться у клопотанні.

Зокрема, як зазначив слідчий суддя в ухвалі від 02.12.2025 року у справі №344/21305/25 під час розгляду аналогічного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 :

«Арешт майна в частині заборони користування автомобілем на даний час є виправданим втручанням у власність, враховуючи також обставини викладені у підозрі, а також те, що такий є джерелом підвищеної небезпеки. Адже, відповідно до концепції «діяльності» джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка породжує підвищену небезпеку для оточуючих особи, яка здійснює діяльність. Протилежна концепція «об`єкта» визнає джерелом підвищеної небезпеки об`єкти матеріального світу, які мають небезпечні для оточуючих властивості, що не піддаються повному контролю людиною. До цієї концепції наближається концепція «властивостей речей та i сил природи», суть якої полягає в тому, що джерелом підвищеної небезпеки властивості речей і сил природи, які при певному рівні розвитку техніки не піддаються повному контролю з боку людини, тому утворюють високий ступінь ймовірності заподіяння шкоди людині або матеріальним благам.

Арешт має застосовуватися до майна подружжя без зазначення частки, у відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі № 676/2199/19.

Сторона заявника ставить в залежність питання про скасування майна з безпекою проживання дружини та дітей у м. Кропивницький та із можливістю користування транспортним засобом. Однак, таке не може бути беззаперечною підставою для скасування арешту в частині користування автомобілем. Разом з тим, відсутні підстави вважати, що у користуванні дружини підозрюваного не можуть перебувати чи не перебувають будь-які інші транспортні засоби.

При цьому слідчий суддя враховує, що арешт майна застосовано саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а користування таким може призвести до його пошкодження, приховування, псування».

Крім того, слідчий суддя зауважує, що сторона захисту не скористалася правом на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року у справі № 344/15897/25, якою накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема, на транспортний засіб AUDI SQ7, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Нових обставин, які виникли з часу винесення ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року у справі №344/15897/25, як і з часу винесення ухвал слідчих суддів від 12.11.2025 року у справі №344/20156/25, від 02.12.2025 року у справі №344/21305/25, від 19.12.2025 року у справі №344/22478/25 сторона заявника не наводить.

Крім того, систематичне звернення сторони захисту до суду з повністю аналогічними підставами та аргументами клопотання про скасування арешту майна (тричі за місяць) суперечить принципу остаточності судового рішення res judicata, що є складовою частиною верховенства права.

Слідчий суддя наголошує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Отже, за висновком слідчого судді, скасування арешту майна станом на даний час може зашкодити досягненню мети такого арешту забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відтак, станом на час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави в подальшому застосуванні зазначеного арешту (на такі обставини сторона заявниці не покликалася), враховуючи, що слідство триває, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1