У Х В А Л А

/про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/

19.03.2026 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000129 від 10.03.2026, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

встановив :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду міста Львова з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львів Львівської області ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000129 від 10.03.2026 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у присутності понятих відмовився від отримання клопотання, таке було оголошено йому вголос. Захисник отримав копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується його особистим підписому клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що 16.02.2026 приблизно о 18:21 год., тобто, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102 IX (із подальшими змінами), під час дії воєнного стану на території України, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні торговельного залу магазину «Сільпо» (ТОВ «Сільпо-Фуд» ), що по вул. Володимира Великого, 26-А у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав з морозильної камери 30 пачок масла «Селянське солодко вершкове екстра 82%», вартістю 139 грн за пачку, чим спричинив ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 4170 гривень.

Таким чином, встановлено достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_1 ), раніше судимому востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2025, за ч. 2 ст. 389 ККУ та призначено покарання у вигляді 2 років 5 днів обмеження волі, повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відтак, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, вбачається необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слід зазначити те, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, також слідчим ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області було вручено повістку про виклик ОСОБА_5 , з метою прибуття до слідчого 16.03.2026 для проведення слідчих дій, однак останній не прибув та про причини свого прибуття не повідомив; 04.03.2026 суддею Залізничного районного суду м. Львова винесена ухвала про затримання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для направлення для відбуття покарання в ДУ «Городоцький виправний центр №131» в порядку, встановленому для засуджених до обмеження волі, а відтак, з метою уникнення від покарання ОСОБА_5 , може переховуватися від слідства та суду.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, те що ОСОБА_5 , може продовжувати свою протиправну діяльність, а саме вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки останній будучи раніше судимим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2025, за ч. 2 ст. 389 ККУ, призначено покарання у вигляді 2 років 5 днів обмеження волі; постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2025 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 51 КУпАП; постановою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2026 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 51 КУпАП, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність вищенаведених ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , своїх обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюваному ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти вищенаведеним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слід врахувати те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави згідно ст. 182 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Слідчий СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судовому засіданні прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 підтримав дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як дораніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 10.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК КК України. Останнє розпочате на підставі того, що 09.03.2026 року до Львівського РУП N?2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від начальника охорони ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 16.02.2026 року близько 18:20 год., невідома особа, перебуваючи по вул. В. Великого 26-А, у м. Львові, у магазині «Сільпо», таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку харчового масла у кількості 50 штук, чим спричинила матеріальної шкоди на 5791 гривню 67 копійок без ПДВ.

При розгляді клопотання встановлено, що 19.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до ст.ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України слідчий надав такі докази:заяву про вчинення кримінального правопорушення від 09.03.2026; протокол допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2026; протокол огляду відеозапису від 10.03.2026; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

Тому, з урахуванням доводів слідчого та прокурора, стадії досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які вказав слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що підозрюваний може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може продовжити свою протиправну діяльність, а саме вчиняти відповідних подібні кримінальні правопорушення, аналогічні тому, у якому зараз підозрюється.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, суд бере до уваги, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також суд бере до уваги, що ОСОБА_5 не прибув до слідчого 16.03.2026 для проведення слідчих дій та не повідомив про причини свого прибуття, хоча був повідомлений про необхідність прибуття, а відтак, з метою уникнення від покарання ОСОБА_5 , може переховуватися від слідства та суду.

Стосовно ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 , може продовжувати свою протиправну діяльність, вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, суд бере до уваги, що останній будучи раніше судимим вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2025, за ч. 2 ст. 389 ККУ, призначено покарання у вигляді 2 років 5 днів обмеження волі, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2025 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 51 КУпАП; постановою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2026 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 51 КУпАП, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Водночас, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Окрім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що у ОСОБА_5 відсутнє постійне офіційне місце роботи чи навчання; відсутнє постійне офіційне джерело доходів; покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, можливе у вигляді позбавлення волі 5 до 8 років; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування; наявність цілком обґрунтованих ризиків того, що підозрюваний у зв`язку із відсутністю у нього офіційного місця праці і джерел доходу, характеризує його як особу зможе продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого підозрюваного, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких останній підозрюється, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; крім того, беручи до уваги, що досудове слідство триває, не всі докази зібрані, тому виправданим є необхідність визначити підозрюваному заставу у встановленому п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі - 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Такий розмір зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження, не є завідомо непомірним для нього та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у випадку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого ЛРУП N?2 ГУНП у Львівській області, з періодичністю з рази на тиждень по понеділках, середах, п?ятницях з 10-ї до 11-ї години; не відлучатися за межі м. Львова та Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 309, 371-372, 376, 395 КПК України,

постановив :

Клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000129 від 10.03.2026, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесят днів, тобто по 17 травня 2026 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області у будь-який момент протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого ЛРУП N?2 ГУНП у Львівській області, з періодичністю з рази на тиждень по понеділках, середах, п?ятницях з 10-ї до 11-ї години;

- не відлучатися за межі м. Львова та Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити по 17 травня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області, має бути наданий уповноваженій особі Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 23.03.2026 о 16:20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1