Справа № 203/919/26
Провадження № 1-кс/0203/1094/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дунаївці Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, маючого вищу освіту, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді начальника продовольчої служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001863 від 26.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2026 року до Центрального районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001863 від 26.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, в якому слідчий просить суд:

- застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з утриманням останнього в умовах гауптвахти з альтернативою внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», станом на теперішній час становить 3328 грн, та складає 998400,00 грн;

- у разі внесення підозрюваним застави покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, які входять до складу слідчої групи у зазначеному кримінальному провадженні, із встановленою періодичністю для проведення слідчих (розшукових) дій;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий вказав, що слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001863 від 26.01.2026 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 . Досудовим розслідуванням встановлено, що між Міністерством оборони України в особі командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, з одного боку, та громадянином України ОСОБА_4 , з іншого боку, був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу. На підставі наказу командиру військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 року №23, начальнику продовольчої служби тилу логістики майору ОСОБА_4 було продовжено дію контракту про проходження військової служби з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації.

Слідчим 05.02.2026 року було повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409 КК України, яке є тяжким злочином, ч. 3 ст. 190 КК України, яке є нетяжким злочином, та ч. 2 ст. 368 КК України, яке є тяжким злочином. У кримінальному провадженні №0001863 постала необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються обставинами кримінального провадження. При цьому слідчий зазначив, що встановлені досудовим розслідуванням обставини провадження є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. ОСОБА_4 здійснює свою злочинну діяльність вже певний період часу, систематично отримує неправомірну вигоду. Крім того, останній в рамках кримінального провадження отримав 10000 доларів США. Орган досудового розслідування вважає, що достатнім розміром застави в даному випадку, який зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, є 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», станом на теперішній час становить 3328 гривень, та складає 998400 гривень.

З огляду на викладене вище, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 998400 гривень та покладанням обов`язків, відповідно до положень ст. 194 КПК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.02.2026 року, судову справу №203/919/26, провадження №1-кс/0203/1094/2026, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду, прийнято судом до провадження 06.02.2026 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначено судом на 06.02.2026 року о 15:00 годині.

У судове засідання з`явились прокурор, підозрюваний та його захисники.

Під час судового засідання прокурор підтримав вимоги клопотання у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, пояснивши підстави звернення до суду таким чином, як про це вказано у клопотанні та відображено вище. Прокурор наголосив на тому, що свідки у кримінальному провадженні ще не були допитані у суді, до підозрюваного недоцільно застосовувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки він є військовослужбовцем, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор уточнив, що сторона обвинувачення просить суд визначити місцем утримання підозрюваного гауптвахту. Також під час судового засідання прокурор наголосив на тому, що свідки у кримінальному провадженні наразі не встановлені та ще не допитувались.

Сторона захисту у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та просила суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, а ризики недоведеними. Підозрюваний є керівником, виконував свої посадові обов`язки, декілька днів перебував у відпустці за кордоном. Також захисник ОСОБА_6 вважав, що у органу досудового розслідування не було підстав для затримання підозрюваного, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, оскільки під час проведення обшуків ОСОБА_4 добровільно поїхав разом із слідчими, не має наміру тікати, а із-за кордону повернувся до України. Також захисники підозрюваного вважали, що стороною обвинувачення не доведена необхідність виходу за межі встановленого законом розміру застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України. Оскільки підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, батьків, бабусю та дідуся, у всіх у них були проведені обшуки, а тому доцільно би було визначити заставу у найменшому розмірі, визначеному законом, який становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001863 від 26.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.

05.02.2026 року о 21 годині 43 хвилини був затриманий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням підстав затримання, згідно зі ст. 208 та ст. 615 КПК України, у присутності захисників, та підписано підозрюваним та його захисником із зауваженнями.

05.02.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190,ч. 2 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження №0001863 від 26.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 01.09.2014 року, укладеного між Міністерством оборони України та громадянином України ОСОБА_4 , строком на п`ять років, ОСОБА_4 добровільно взяв на себе зобов`язання, зокрема, проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії контракту, сумлінно виконувати службові обов`язки.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 року №123, з моменту введення воєнного стану продовжено дію контракту про проходження військової служби до оголошення демобілізації майору ОСОБА_4 , начальнику продовольчої служби тилу логістики, з 28.02.2023 року.

Відповідно до відомостей Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.11.2025 року, востаннє ОСОБА_4 виїжджав за межі України 26.11.2025 року, пункт пропуску Краківець.

Відповідно до інформації про доходи та грошові активи, отримані за результатами опрацювання відомостей з витягу Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми доходів та нарахованих податків за період 2013 року 1 квартал 2025 року 4 квартал року (загальний період 12 років 9 місяців), ОСОБА_4 був отриманий доход на загальну суму 3462942,95 грн, утримано податків на суму 614829,61 грн (прибуток склав 2848113,34 грн): в середньому на рік 223381,44 грн, в середньому на місяць 18615,12 грн.

У ході судового засідання судом були досліджені, наявні в матеріалах справи, в тому числі витяги з ЄРДР, постанови, листи, доручення, рапорти, повідомлення, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження іншого володіння особи, аудіо, відео-контролю особи відносно ОСОБА_4 , ухвала слідчого судді від 04.02.2026 року про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , протокол обшуку від 05.02.2026 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.02.2026 року, за місцем проживання ОСОБА_4 , в якому вказані вилучені, виявлені речі і документи.

Суд зазначає, що відповідно до положень статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із злочином, в якому він підозрюється, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання завдань, визначених ст. 2 КПК України.

У ході судового розгляду клопотання слідчого суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази, долучені до клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 409 КК України, яке є тяжким, тобто в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненому в умовах воєнного стану, та за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;

- ч. 3 ст. 190 КК України, яке є нетяжким, тобто у заволодінні чужим майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало шкоди потерпілому, та за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років;

- ч. 2 ст. 368 КК України, яке є тяжким, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Так, прокурор та слідчий довели належними та допустимими доказами наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 177 КПК України, про що зазначив у судовому засіданні, а саме:

- можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний розуміє тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється та суворість покарання, яке може йому загрожувати, є військовослужбовцем та може вдатися до спроб переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності, перетинав державний кордон в умовах воєнного стану (п.1);

- можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, займає посаду начальника продовольчої служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор», обізнаний у сфері діяльності обліку та використання військового майна, може мати доступ до інших документів, грошових коштів, які не були виявлені та вилучені в ході проведених обшуків, не встановлені інші можливі фігуранти кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження (п.2);

- можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 як військовослужбовець та начальник продовольчої служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 може координувати діяльність та поведінку не встановлених можливих інших фігурантів кримінальних правопорушень, в тому числі інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , вдатися до спроб відчужити майно (п.4).

Водночас суд вважає, що сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами те, що у ході досудового розслідування слідчим були допитані свідки, вплив на яких був би ймовірно можливим з боку підозрюваного у ході досудового розслідування. Крім того, під час судового засідання прокурор пояснив, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні свідки ще не встановлені та не допитувались.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховує обставини, визначені пунктами 1, 2, 3, 6, 8, 12 частини 1 статті 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність відомостей щодо наявності у нього хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню його під вартою; репутацію підозрюваного , який є військовослужбовцем та на момент судового розгляду займає посаду начальника продовольчої служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що пов`язано із несенням ним військової служби під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, та доходить висновку, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та недоведеність встановлених судом ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки сукупність встановлених обставин та матеріалів кримінального провадження вказують на протилежне.

Крім того, в ході судового розгляду клопотання судом не було встановлено порушення органом досудового розслідування порядку затримання підозрюваного, відповідно до вимог ст. ст. 208, 615 КПК України, оскільки слідчим складений протокол затримання, вказано фактичний час затримання, адреса затримання, роз`яснені права та обов`язки підозрюваного, що проведено у присутності захисників, вказані підстави затримання та в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б вказували на протилежне.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у виді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений ухвалою. Проте суд вважає недоведеним запропонований слідчим розмір застави у розмірі 998400,00 грн. Оскільки станом на момент судового розгляду клопотання, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у ході проведення обушку за місцем проживання підозрюваного у останнього були вилучені грошові кошти, в тому числі у розмірі 10000 доларів США, про що вказано у клопотанні. Хоча за інформацією про доходи та грошові активи, отримані ОСОБА_4 за період 2013 року 1 квартал 2025 року 4 квартал року (загальний період 12 років 9 місяців), загалом в середньому на рік підозрюваний отримує 223381,44 грн, в середньому на місяць 18615,12 грн.

У зв`язку з цим слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2026 року у розмірі 3328,00 грн, та, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, обставини кримінального правопорушення, злочини, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя вважає, що сума у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240,00 грн, буде достатньою для внесення в якості застави.

При цьому, на підставі положень ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки у разі внесення застави, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби); 4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 176, 177, 180, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001863 від 26.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, тобто з 05.02.2026 року до 05.04.2026 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, а саме у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240,00 грн, та є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на нього строком на два місяці з дня внесення застави такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин інкримінованих злочинів;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у виді застави у більшому розмірі або інший запобіжний захід, з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали визначити до 05.04.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 11.02.2026 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1