Справа № 568/302/26
Провадження № 1-кс/568/46/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 лютого 2026 року місто Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилові Дубенського району Рівненської області клопотання слідчого слідчого відділення поліції № 2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні керівником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 22.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 діб,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7

УСТАНОВИВ:

До слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області 23.02.2026 надійшло вищевказане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та додані до нього матеріали отримав 22.02.2026 о 17 год. 25 хв. а його захисник, адвокат ОСОБА_7 22.02.2026 о 19 год. 00 хв.

Виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація кримінального правопорушення та обґрунтування клопотання

СВ ВП №2 Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000025 від 22.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2026, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення хуліганських дій, попередньо взявши з власного житлового господарства незареєстровану у встановленому законом порядку вогнепальну зброю, а саме, мисливську двоствольну рушницю марки «ИЖ-58», знаходячись в громадському місці, на вулиці загального користування, поблизу території господарства та житлового будинку, що на АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, бажаючи протиставити себе встановленим в суспільстві нормам, самоутвердитися за рахунок цього та прагнучи показати свою зневагу до інших людей, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї мисливської двоствольної рушниці марки «ИЖ-58, діючи загально небезпечним способом, на ґрунті довготривалих неприязних відносин із ОСОБА_8 , в умовах недостатньої видимості, прицільно, двічі здійснив постріли в напрямку подвір`я ОСОБА_8 патронами калібру 12 мм., спорядженими свинцевими кулями.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_5 було пошкоджено заднє вітрове скло автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на подвір`ї вказаного господарства і належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_9 та заднє вітрове скло автомобіля марки «Peugeot 5008», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився у замкненому гаражному приміщенні даного будинковолодіння та належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , ОСОБА_8 .

Протиправність дій ОСОБА_5 , у свою чергу, створила загрозу життю і здоров`ю мешканців господарства ОСОБА_8 та навколишніх будинків, викликало побоювання у жителів цих будинків, у зв`язку з дією воєнного стану та невідомою причиною стрільби, чим порушено громадський спокій та нормальний відпочинок жителів села.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

22.02.2026 о 10 годині 05 хвилин, безпосередньо після скоєння зазначеного вище кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні двоє дітей, не працюючого, не депутата, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Об`єктивність та обґрунтованість повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.02.2026;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 22.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.02.2026;

-протоколом обшуку житла за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 від 22.02.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування або суду (передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, в разі визнання судом винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, він може вільно залишити межі населеного пункту в якому проживає та Рівненської області, оскільки має в своєму користуванні транспортний засіб, і таким чином ухилитися від органів досудового розслідування або суду, шляхом нез`явлення за викликом до слідчого, може перешкоджати кримінальному провадженню, строки якого обмежені;

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 зможе шляхом залякування або погроз впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та на потерпілого, з яким особисто знайомий, з метою зміни ними або розроблення версій, за для уникнення кримінальної відповідальності.

3. Інкримінований підозрюваному злочин, вчинений ним у стані алкогольного сп`яніння, відсутність міцних соціальних зв`язків так як фактично протягом останніх чотирьох років він не проживає з дружиною та дітьми, офіційно не працевлаштований, ухиляється від служби на військову службу під час мобілізації на особливий період, то вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного і за даних обставин, на думку органу досудового розслідування, в разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком згідно п. 5 ст. 177 КПК України

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, а також судового розгляду справи по суті обвинувачення, в тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід взяття під варту забезпечить у подальшому виконання ним усіх процесуальних рішень та обов`язків і унеможливить спроби останнього перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування.

Ураховуючи викладене, а також те, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідає характеру і тяжкості діяння, у якому останній підозрюється (обвинувачується), не дає можливості ухилення від органу досудового розслідування та суду, ризики щодо нього на думку сторони обвинувачення є дійсними.

Обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, та скоєння іншого кримінального правопорушення з огляду на що, тримання ОСОБА_5 , під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

Доводи сторін

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор клопотання слідчого підтримав із викладених у ньому підстав, просив його задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважає, що стороною обвинувачення наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України не доведено. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, пояснив, що жаліє по те що талося, хотів буди вдома, просив застосувати до нього домашній арешт.

Мотивація суду

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, висновав наступне.

22.02.2026 о 10:05 год. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 фактично затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с.24-26).

22.02.2026 о 17 год. 22 хв. в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 27-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Положення ст. 5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 296 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою до нього може бути застосований.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в підозрюваного ОСОБА_5 хвороб, які б перешкоджали його перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у слідчого судді немає.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

На стадії досудового розслідування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), § 32), як у даному випадку, оскільки термін «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути ж такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]» (Merabishvili v. Georgia [GC], § 184).

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже, не вдаючись в оцінку даних доказів та зібраних на досудовому слідстві відомостей, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке розпочато 22.02.2026.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність відповідних ризиків того, що підозрюваний може вчинити певні дії, передбачені ст. 177КПК України є припущенням, але з певною значною долею вірогідності. Натомість сторона обвинувачення має довести можливість такого припущення не загальними міркуваннями, а конкретними фактами та обставинами, які підтверджуються відповідними доказами.

На переконання слідчого судді, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено, а в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування або суду), п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні).

Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, то даний ризик не підтверджений переконливими доводами та достатніми доказами і ґрунтується лише на припущені.

Щодо недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

На переконання слідчого судді з врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України та враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин у стані алкогольного сп`яніння (висновок щодо результатів медичного огляду № 21 від 22.02.2026, результат огляду 3,24 проміле).

Підозрюваний одружений та має двох дітей, однак фактично зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає один (довідка Козинської сільської ради № 328/05-30/26 від 23.02.2026), а отже, його соціальні зв`язки є не настільки міцним, щоб стати достатнім стримуючим фактором.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має будь-якого легального джерела доходу.

ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка № 1346/1018 від 23.02.2026), однак відповідно до витягу з бази ІПНП є ухилянтом, тобто особою, яка ухиляється від військової служби під час мобілізації на особливий період (воєнний стан), разом із тим кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, яка при цьому, не була зареєстрована у встановленому законом порядку.

Мета застосування запобіжного заходу

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та унеможливлення ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України

Висновки слідчого судді

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми КПК України, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, сімейний стан (одружений), майновий стан (не працює), особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні під час дії воєнного стану на території України умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, вагомість наведених доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та недоцільність застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, а також, зважаючи на доведеність прокурором та слідчим наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Саме такий запобіжний захід сприятиме забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному враховуються положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, наявні по справі реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного.

Слідчий суддя також бере до уваги ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вирішення питання щодо визначення розміру застави

Прокурор та слідчий в судовому засіданні при визначити розміру застави поклалися на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Щодо обов`язків передбачених ст. 194 КПК України

В ухвалі слідчого судді, суду зазначається, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків, зокрема:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, свій паспорт для виїзду за кордон, та у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- утримуватись від будь-якого спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, в тому числі за допомогою телефонних розмов, листувань за допомогою соціальних мереж та через третіх осіб;

- не відвідувати місця продажу алкогольних напоїв на розлив.

Строк тримання під вартою

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

У клопотанні слідчий просить встановити строк дії запобіжного заходу 60 діб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання - з моменту затримання.

Підозрюваний затриманий 22.02.2026 о 10 годині 05 хвилин, в порядку ст. 208 КПК України.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000025 закінчується 22.04.2026.

Таким чином, строк дії ухвали про тримання під вартою необхідно встановити до 22.04.2026, тобто в межах строку досудового розслідування.

Значення висновків, що містяться в ухвалі про застосування запобіжних заходів

Висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176,177,178,193,194,196,309,395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого слідчого відділення поліції № 2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні керівником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 22.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, не депутата, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.04.2026.

Строк дії ухвали встановити до 22.04.2026.

Встановити заставу у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду за наступними реквізитами:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988 Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172 Рахунок отримувача UA0010559.

За умови внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, свій паспорт для виїзду за кордон, та у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- утримуватись від будь-якого спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, в тому числі за допомогою телефонних розмов, листувань за допомогою соціальних мереж та через третіх осіб;

- не відвідувати місця продажу алкогольних напоїв на розлив.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», а копія документу до Радивилівського районного суду Рівненської області.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого суддю Радивилівського районного суду Рівненської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_5 з моменту звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави до 22.04.2026

Роз`яснити, що у разі невиконання зазначених обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальникові ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальникові ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повідомити родичів ОСОБА_5 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали встановити до 22.04.2026.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Радивилівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_13

24.02.2026 - копію ухвали отримав

Роз`яснено строк та порядок оскарження ОСОБА_14