ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2053/26 Провадження 1-кс/636/307/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Чугуєві погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000171 від 04.03.2026, щодо кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограду, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, призначеного на посаду старшого стрільця-оператора 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» в/ч НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, звільненого від відбування покарання, призначеного за вироком ЛЕнінського раойнного суду м. Кіровограда від 12.03.2020 умовно-достроково на невідбутий строк 03 роки 03 місяці 03 дні - на підставі ухвали ЛЛЕнінського раойнного суду м. Кіровограда від 23.05.2024, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

05.03.2026 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовано наступним.

03.03.2026 близько 21:40 год. в одному з будинків с. Томахівка, Чугуївського району, Харківської області, за місцем тимчасової дислокації військовослужбовців вч НОМЕР_1 «Шквал», солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з військовослужбовцем вч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив останньому ножові поранення в область шиї, грудної клітини та плеча, проте ОСОБА_5 , виконав всі необхідні дії для доведення свого злочинного умислу до кінця.

Так, ОСОБА_5 будучи раніше судимим, в останнє вироком Ленінським районним судом м. Кіровограда за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 10 місяців. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.05.2024 умовно достроково звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. В подальшому солдата ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду старшого стрільця-оператора 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» в/ч НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2, 9, 11, 16, 216-220 Статуту внутрішньої служб Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Проте в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я за наступних обставин.

Встановлено, що 03.03.2026, приблизно о 22:30 год, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на умисне, протиправне та незворотне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій і наслідки, які можуть настати від їх здійснення, у вигляді смерті потерпілого, з урахуванням способу спричинення та кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, діючи умисно, швидко та рішуче, перебуваючи у спальні житлового будинку за місцем фактичного проживання, тримаючи у руках кухонний ніж, наблизився до ОСОБА_7 , який стояв до ОСОБА_5 спиною, наніс один удар по шиї потерпілого. Після чого, продовжуючи реалізацію свого раніше виниклого злочинного умислу, направленого на вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, реалізуючи свій злочинний умисел та бажаючи довести його до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_7 , тримаючи у руках раніше узятий ніж, стоячи обличчям до потерпілого на відстані витягнутої руки, наніс не менше 2 (двох) хаотичних ударів по тулубу та верхньої лівої кінцівки потерпілого, зокрема в область грудної клітини та лівого плеча. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 , доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ), де йому була надана необхідна медична допомога.

Умисні дії ОСОБА_5 виразились у закінченому замаху на вчинення вбивства (умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

04.03.2026 о 09:05 год безпосередньо після вчинення злочину очевидці вказують на те, що саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив даний злочин. Враховуючи вищевикладене, слідчим СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області складено відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України.

04.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду старшого стрільця-оператора 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на вчинення вбивства тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 України є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 04.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.03.2026; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 04.03.2026; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 04.03.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2026; письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2026; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Для здобуття належних і допустимих доказів та прийняття законного рішення у кримінальному провадженні, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №3561/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

На даний час існує ряд ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою, на думку органу досудового розслідування для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та за яке законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що останній з метою уникнення від даного покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, шляхом їх вмовлять, так як останні проходять військову службу в одному підрозділі - в/ч НОМЕР_1 .

Крім того, може незаконно впливати на свідків, шляхом їх залякування, з метою давати покази на свою користь, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем та має безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, які є допитаними і відомості щодо місця проживання останньому достеменно відомі.

До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити ще один злочин - дезертирство, що кваліфікується за ч. 4 ст. 408 КК України.

Відтак у органів досудового розслідування є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Тобто інші, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюваний у вчиненні особливо тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування, шляхом незаконного впливу на свідків;

- особиста порука на адресу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання буду такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Окрім цього, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення із застосування насильства, що могло спричинити загибель особи, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та мінімізації вищеописаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за доцільне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, може переховуватись від суду, має змогу незаконно впливати на свідків, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, просять обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначивши, що обрання стосовно підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів не дозволить уникнути наведених у клопотанні слідчого ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував, при розгляді клопотання покладався на розсуд суду. Із повідомленою йому підозрою погодився. Повідомив суд про наявність у нього низки тяжких хронічних захворювань, проте медичної документації з цього приводу не надав.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя розглянувши клопотання, дослідивши надані докази встановила такі обставини.

04.03.2026 до ЄРДР за №0000171 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за фактом замаху на вбивство ОСОБА_7 .

В рамках досудового розслідування проведено огляд місця події, допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проведено слідчий експеримент, затримано ОСОБА_5 , повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

04.03.2026 о 15:37 год. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2026.

04.03.2026 о 16:20 год. ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на посаду старшого стрільця-оператора 1 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховуються відомості про особу підозрюваного та приймається до уваги, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, військовослужбовець, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони існували і на час вчинення інкримінованих підозрюваному протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які суттєво впливають на обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик переховування обумовлений, серед іншого, і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає призначення покарання, в тому числі у виді реального позбавлення волі на строк до 15 років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину хоча і не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшла до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України: ризиків незаконного впливу на свідків у провадженні, переховування від органів досудового розслідування, суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, наявності невідбутого покарання за вироком суду, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за недоцільне застосовувати до підозрюваного заставу.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначенням розміру застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливатиме на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що розташована за адресою: місто Харків, вул. Полтавський шлях, 99, на 60 діб, тобто до 15:37 год. 02.05.2026.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, з 15:37 годин 04.03.2026.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) - до 15:37 годин 02.05.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1