Справа № 479/684/18
Провадження №1-кп/484/8/26
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

18.03.2026 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 23.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.191, ч.3 ст. 190, ч.1 та ч. 3 ст. 358 КК України -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 190, ч.1 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів за епізодами заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно, передбачених ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 191 КК України, зокрема вчиненого:

24.01.2016 відносно клієнта ОСОБА_6 , яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

22.04.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 , яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

23.04.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 , яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

24.04.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

04.05.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

05.05.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

11.08.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 840 грн.;

02.09.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 800 грн.;

06.09.2016 відносно клієнта ОСОБА_6 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

21.09.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 850 грн.;

13.10.2016 відносно клієнта ОСОБА_8 яким завдано шкоду на суму 500грн.;

21.10.2016 відносно клієнта ОСОБА_9 яким завдано шкоду на суму 500 грн.;

27.10.2016 відносно клієнта ОСОБА_10 яким завдано шкоду на суму 500 грн.;

28.10.2016 відносно клієнта ОСОБА_8 яким завдано шкоду на суму 500 грн.;

28.10.2016 відносно клієнта ОСОБА_7 яким завдано шкоду на суму 900 грн.;

14.11.2016 відносно клієнта ОСОБА_6 яким завдано шкоду на суму 1200 грн.;

25.11.2016 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

27.11.2016 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 700 грн.;

09.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 1000 грн.;

13.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 1200 грн.;

14.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 700 грн.;

20.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_6 яким завдано шкоду на суму 500 грн.;

21.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_11 яким завдано шкоду на суму 600 грн.;

26.01.2017 відносно клієнта ОСОБА_12 яким завдано шкоду на суму 700 грн.;

01.02.2017 відносно клієнта ОСОБА_13 яким завдано шкоду на суму 1400 грн.;

03.02.2017 року відносно клієнта ОСОБА_13 яким завдано шкоду на суму 809,60 грн. та постановлено кримінальне провадження в цій частині обвинувачення закрити.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2024 року, в частині звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за епізодами заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, від 24.01.2016р., 22.04.2016 р., 23.04.2016 р., 24.04.2016 р., 04.05.2016 р. 05.05.2016 р. та за епізодом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно від 01.02.2017 р., скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції; в іншій частині ухвала суду залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2026 року ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2024 року та Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_4 залишені без зміни.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої висловився щодо закриття кримінального провадження, а саме просив в частині обвинувачення ОСОБА_4 за епізодами заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, від 24.01.2016р., 22.04.2016 р., 23.04.2016 р., 24.04.2016 р., 04.05.2016 р. 05.05.2016 р. кримінальне провадження закрити, а щодо епізоду 03.02.2017 року відносно ОСОБА_13 не заперечує проти продовження судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за вказаними епізодами (ч.3 ст. 191 КК України), оскільки щодо них положення Закону № 3886-ІХ щодо декриміналізації не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим підстави для застосування п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відсутні.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналіз положень Закону України № 3886-ІХ свідчить, що законодавцем не скасовано кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману шляхом зловживання службовим становищем, передбачену ст. 191 КК України. Вказаним законом змінено окремі підходи до кваліфікації, зокрема уточнено диспозиції та розмежування складів кримінальних правопорушень, однак сама кримінальна караність діяння не усунута.

У правових висновках, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», наголошується, що заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем є самостійною формою злочину, відмінною від крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Цей вид діяння полягає у неправомірному, умисному використанні службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою незаконного, безоплатного обернення чужого майна на свою користь або на користь інших осіб.

Відповідно до юридичної конструкції ч. 3 ст. 191 КК України, така форма заволодіння передбачає наявність особливого суб`єкта злочину службової особи, використання саме службового статусу як інструменту вчинення посягання, що суттєво підвищує рівень суспільної небезпеки такого діяння.

У зв`язку з цим, зазначені дії не можуть бути ототожнені з крадіжкою, шахрайством, привласненням чи розтратою, які були декриміналізовані в межах Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX та трансформовані в адміністративні правопорушення, передбачені ст. 51 КУпАП.

Таким чином, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України, не втратило кримінальну протиправність і на сьогодні залишається кримінально караним діянням, що виключає можливість застосування п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у відповідній частині провадження, отже посилання сторони захисту на необхідність закриття кримінального провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України є безпідставним, оскільки відсутній факт скасування кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння.

Керуючись ст.ст.284,369,371,372,376,479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за епізодами заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, від 24.01.2016р., 22.04.2016 р., 23.04.2016 р., 24.04.2016 р., 04.05.2016 р. 05.05.2016 р. на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя