Справа № 184/642/26
Номер провадження 1-кп/184/212/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 02.02.2026 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу на посаді номера обслуги 1 зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону, та перебуваючого у військовому званні «старший солдат»,

відповідно до наказу № 947 від 10.11.2025 року ОСОБА_2 визнано таким що 08 листопада 2025 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 07.02.2024 року за ч.І ст. 309 КК України, Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до штрафу 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу на посаді номера обслуги 1 зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону, та перебуває у військовому званні «старший солдат», відповідно до наказу №947 від 10.11.2025 року ОСОБА_2 визнано таким, що 08 листопада 2025 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, 31.01.2026 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у квартирі АДРЕСА_3 , де в той же день та час, там же перебувала його знайома ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою у ОСОБА_2 , виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин у ОСОБА_2 , виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

В цей же день і час, знаходячись там же, ОСОБА_2 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, умисно наніс кулаком правої руки не менше трьох ударів в область лівого плеча ОСОБА_3 , та кулаком правої руки не менше двох ударів в область правого плеча ОСОБА_3 .. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 правою ногою наніс не менше трьох ударів в область правої голені ОСОБА_3 .. Своїми умисними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_3 , тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча, саден правого плечового суглобу, синця правої гомілки, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що вона погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та надала свою згоду на розгляд обвинувального акту без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, при винесенні обвинуваченому покарання просить призначити штраф у мінімальному розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України знайшла своє підтвердження та його дії за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, такими, що знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), відтак кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з положеннями ст. ст. 65, 68 КК України, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 : рецидив злочинів.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_2 на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, вину у вчиненому визнав повністю.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне, у вигляді штрафу.

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_2 07.02.2024 року засуджений за ч.І ст. 309 КК України Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Так, згідно ч,1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_2 слід визначити за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків у виді штрафу.

Суд вважає, що такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження інших злочинів і буде сприяти меті покарання. Обставин та підстав для призначення більш суворішого виду альтернативного покарання судом не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 07.02.2024 року та остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі складає 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн.

До набрання чинності вироком суду ОСОБА_2 запобіжний захід не обирати.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Речові докази відсутні.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1